Справа № 400/11704/23
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 р. № 400/11704/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

доВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (далі В/ч або відповідач) щодо нерозгляду поданих рапортів, а також незадоволення рапортів про звільнення ОСОБА_1 , який проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка є підпорядкованою і перебуває в складі В/ч, за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю батьків, які потребують постійного стороннього догляду;

зобов`язати В/ч повторно розглянути рапорти ОСОБА_1 про звільнення з військової служби згідно з підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю батьків, які потребують постійного стороннього догляду, та задовольнити вищезазначені рапорти.

На обґрунтування вимог ОСОБА_1 , зокрема, зазначив, що відповідач ухилився від розгляду рапортів позивача. ОСОБА_1 зазначив, що повідомлені ним обставини та додані до рапортів документи підтверджують його право на звільнення.

Ухвалою про відкриття провадження у справі суд зобов`язав позивача подати пояснення, щодо того, який саме з 2-х рапортів від 04.07.2023 (доданих до позову) мав розглянути відповідач. У поясненнях (арк. 43) позивач вказав: « … до адміністративного позову додано два рапорти Білоноги С.В. від 06.07.23 р. практично одного змісту один рапорт маючий штамп про вх.№ 2770-р від 06.07.23 р. і другий рапорт, який має п`ять штампів, в тому числі про вхідний номер 3432-р від 07.08.23 р. Наявність двох рапортів, поданих мною по команді, тобто через безпосередніх командирів моєї в/ч НОМЕР_1 , пояснюється тим що мав місце такий факт, що після подачі одного рапорту 6.07.23 р. через певний час мені безпосередній командир повідомив що до нього потрібно додати чомусь ще один рапорт від того ж числа, наче б то для уточнення що мова іде не про обох батьків а лише про батька. Очевидно через вказане пояснюється наявність двох рапортів, але вони разом надійшли на розгляд до в/ч НОМЕР_1 , разом в одному пакеті документів вони були мені повернуті …».

Ухвалою про відкриття провадження у справі суд зобов`язав відповідача подати до суду копію рапорту позивача та всіх інших документів, що були надіслані Військовою частиною НОМЕР_2 (лист від 29.07.2023 № 2681); докази на підтвердження розгляду вказаного листа, прийняття відповідного рішення та інформування про це Військової частини НОМЕР_2 .

В/ч вказаних судом доказів не подала. У відзиві відповідач просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на відсутність підстав для задоволення рапорту позивача про звільнення.

Правом подати відповідь на відзив позивач не скористався.

В судовому засіданні представник позивача вимоги адміністративного позову підтримав, представник відповідача просив відмовити у його задоволенні.

З наявних у справі доказів та заяв по суті справи суд встановив, що ОСОБА_1 проходить службу за призовом у військовій частині НОМЕР_2 , що входить до складу В/ч.

16.05.2023 позивач звернувся з рапортом про звільнення з військової служби (арк. 21). Рапорт було погоджено командиром стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , командиром військової частини НОМЕР_2 , і 24.05.2023 відповідні документи (у тому числі рапорт) військова частина НОМЕР_2 направила до В/ч.

Листом від 27.05.2023 № 4/2527, адресованим командиру військової частини НОМЕР_2 , В/ч повернула «… без реалізації подання та супровідні документи до звільнення з військової служби … у зв`язку з відсутністю документів, оформлених належним чином, на підтвердження факту здійснення постійного догляду за хворими батьками солдатом ОСОБА_2 …» (арк. 22).

Цю, фактично, відмову у задоволенні рапорту від 16.05.2023 позивач не оскаржує.

04.07.2023 позивач подав командиру стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 2 рапорти про звільнення з військової служби (арк. 25-26, 27-28). Ці рапорти було погоджено командиром стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , командиром військової частини НОМЕР_2 , і 29.07.2023 відповідні документи (у тому числі рапорти) військова частини НОМЕР_2 направила до В/ч (вих. № 2681, далі Лист, арк. 29).

Відповідно до викладеного у відзиві, В/ч повернула надіслані військовою частиною НОМЕР_2 документи, і остання отримала їх 07.08.2023, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції на рапорті (арк. 27).

У відзиві відповідач підтвердив, що рапорти позивача від 04.07.2023 про звільнення з військової служби не було розглянуті: «… військовослужбовець ОСОБА_1 як до свого рапорту про звільнення, поданого 16 травня 2023 року, так і до рапорту про звільнення від 04.07.2023, на підтвердження потреби хворих батьків у постійному догляді подавав висновки лікарсько-консультативної комісії, а не висновки медико-соціальної експертної комісії. З огляду на це, результатом розгляду командуванням військової частини НОМЕР_1 подання військової частини НОМЕР_2 щодо рапорту позивача від 16.05.2023 стало повернення цього подання без реалізації через відсутність належним чином оформлених документів, про що командира військової частини НОМЕР_2 було повідомлено листом від 27.05.2023 № 4/2527. Оскільки подання військової частини НОМЕР_2 щодо рапорту позивача від 04.07.2023 мало такі самі недоліки, його не було прийнято до розгляду та було повернуто до військової частини НОМЕР_2 …».

Єдиною ознакою, яка свідчить про те, що Лист було отримано В/ч, є напис на ньому: «Не погоджено. Відсутня довідка МСЕК про потребу в здійсненні постійного стороннього догляду. Складання акту не входить до повноважень депутата … л-нт юстиції ОСОБА_3 …».

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Згідно з термінологією Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі Закон № 393), рапорт прирівнюється до заяви (клопотання). Так, заявою (клопотанням) є звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо (стаття 3).

Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 393, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. В/ч не подала доказів того, що рапорт позивача від 04.07.2023 не був оформлений/не був поданий у встановленому порядку.

Частинами першою, третьою, четвертою статті 15 Закону № 393 встановлено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

У частині другій статті 8 Закону № 393 вказано, що не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті.

Суд відхилив доводи відповідача про те, що рапорт позивача від 04.07.2023 не мав розглядатися як такий, що було подано повторно (відносно рапорту від 16.05.2023).

Зміст листа від 27.05.2023 № 4/2527 (за результатами розгляду рапорту позивача від 16.05.2023) не свідчить про належне вирішення порушеного ОСОБА_1 питання. Відповідач відмовив у звільненні позивача, при цьому, в порушення частини четвертої статті 15 Закону № 393, не навів мотивів, не послався на Закон. В/ч лише вказала на відсутність документів на підтвердження факту здійснення позивачем постійного догляду за хворими батьками. Пояснення причини неврахування доданих до рапорту від 16.05.2023 висновків ЛКК від 28.09.2022 (саме ними позивач обґрунтував право на звільнення з військової служби) у листі від 27.05.2023 № 4/2527 відсутні.

Отже, у відповідача не було права не розглядати рапорт позивача від 04.07.2023.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону № 393, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Суд встановив, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, тому зобов`язаний вчинити дії, спрямовані на поновлення порушених прав позивача, - розглянути рапорт про звільнення з військової служби від 04.07.2023 та письмово повідомити позивача про результати розгляду. У випадку, якщо додані до рапорту документи не підтверджують право позивача на звільнення за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я), відповідач має зазначити як фактичні, так і правові підстави для відмови у задоволенні рапорту.

Вимога про зобов`язання відповідача задовольнити рапорт позивача про звільнення задоволенню не підлягає, оскільки прийняття відповідного рішення (про задоволення або про відмову у задоволенні рапорту) віднесено до компетенції В/ч. Суд встановив, що відповідач таке рішення не прийняв. Зобов`язання В/ч видати наказ про звільнення позивача з військової служби можливе у тому випадку, якщо суд визнає протиправною відмову у задоволенні відповідного рапорту, тобто визнає.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

У відзиві В/ч вказала, що Лист (з усіма додатками, у тому числі, з рапортом) було повернуто до військової частини НОМЕР_2 . Ця обставина, на переконання суду, не може бути об`єктивною причиною невиконання судового рішення, оскільки отримання відповідних документів від підпорядкованої військової частини НОМЕР_2 або від позивача не є проблематичним.

До позову ОСОБА_1 додав доказ на підтвердження сплати ним судового збору в сумі 1 073,60 грн.

Відповідно до пункту 12 частини першої статті 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір», військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Порядок повернення судового збору встановлений статтею 7 вказаного Закону, і умовою для такого повернення є наявність відповідної заяви позивача.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у нерозгляді рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби від 04.07.2023, що був надісланий військовою частиною НОМЕР_2 разом з іншими документами листом від 29.07.2023 № 2681.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код - НОМЕР_3 ) у п`ятиденний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили розглянути по суті рапорт ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 ) про звільнення з військової служби від 04.07.2023, що був надісланий військовою частиною НОМЕР_2 разом з іншими документами листом від 29.07.2023 № 2681, та письмово повідомити позивача про результати розгляду.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна