Справа № 302/716/23
Суддя: Сидоренко Ю. В.
Дата ухвалення: 2023-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 302/716/23
Провадження № 2-а/302/21/23
Категорія 140
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.12.2023 смт. Міжгір`я

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Сидоренко Ю.В,, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції (адреса місцезнаходження: м.Львів вул.Перфецького, 19), про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Міжгірського районного суду Закарпатської області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та у пред`явленому позові просить визнати протиправними дії інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Майхер Б.Б., скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6797325 від 08.04.2023 року та закрити справу за фактом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу відповідного адміністративного правопорушення; стягнути з Відповідача на користь Позивача понесені останнім судові витрати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 08.04.2023 року інспектором Управління патрульної поліції у Львівській області старшим лейтенантом поліції Майхер Б.Б. відносно нього, ОСОБА_1 була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6797325 від 08.04.2023 року та відповідно до якої він був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

В п.5 постанови зазначено, що керуючи транспортним засобом «Skoda Octavia А5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , належність ОСОБА_1 , 08.04.2023 року о 08-20 год. в м.Львів площа Кропивницького, 8 не виконав вимогу дорожнього знаку 4.2 Рух праворуч, здійснивши рух прямо, чим порушив п.8.4 г Правил дорожнього руху порушення вимог наказових знаків, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП. Та був притягнутий до адміністративної відповідальності та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Позивач заперечує обставини, зазначені у даній постанові, вважає їх такими, що не відповідають дійсності, посилаючись на те, що він не вчиняв інкриміноване йому адміністративне правопорушення, в ході розгляду справи заперечував свою вину, просив інспектора надати докази вчинення правопорушення, однак інспектором докази надані не були, після чого безпідставно склав постанову.

За фактичними обставинами справи позивач зазначає, що 08.04.2023 він разом з дружиною та сином виїхали до м.Львів, з сімейних справ. Біля 08-20 год. у м.Львів по вул.Городоцька його безпідставно зупинив інспектор поліції ОСОБА_2 , звинувативши у вчинення вищевказаного правопорушення. Проте, він з таким твердженням поліцейського не погодився та попросив надати докази його вчинення. Однак, інспектор докази не надав та провів розгляд справи з чисельними порушеннями вимог законодавства, наслідком чого стало безпідставне притягнення до адміністративної відповідальності, згідно постанови.

Позивач ОСОБА_1 вказує, що в постанові не зазначено, на якому саме перехрещенні проїзних частин встановлено знак 4.2 «Рух праворуч», вимоги якого він нібито не виконав. З постанови не вбачається, на яке саме перехрещення проїзних частин поширюється дія такого знаку, а також де саме він не виконав вимог цього знаку. Зазначає, що будинок АДРЕСА_2 , про який зазначено у постанові, не розташований на перехрещенні проїзних частин.

Також вказує позивач, що під час складання постанови він оспорював допущене правопорушення та адміністративне стягнення та вважає, що інспектор зобов`язаний був скласти протокол про адміністративне правопорушення, чого ним зроблено не було.

У позові також вказує, що інспектором поліції не надано доказів вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, постанова не містить посилань на такі докази, в ній не зазначено технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис порушення, пояснення очевидців відсутні. Також позивач зазначає, що інспектор не роз`яснив йому права і обов`язки, не пред`явив докази вчинення ним правопорушення, не забезпечив розгляд заявлених ним клопотань.

Позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази його вини у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, та вважає, що оскаржувана постанова має бути скасована судом, у зв`язку з чим він звертається до суду з даним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Майхер Б.Б., скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6797325 від 08.04.2023 року та закрити справу за фактом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу відповідного адміністративного правопорушення; стягнути з Відповідача на свою користь понесені ним судові витрати.

Ухвалою суду від 11.04.2023 року відкрито провадження у адміністративній справі № 302/716/23 за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Витребувано від відповідача матеріали справи про адміністративне правопорушення за оскаржуваною постановою відносно ОСОБА_1 (а.с.10-11).

Відповідачем Управлінням патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції в особі представника Шкробака О.М. подано до суду 02.05.2023 року відзив на позовну заяву, викладений в редакції від 26.04.2023 року та до якого додано оптичний носій інформації (відеозапис) у виді DVD-R дисків. У поданому відзиві зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 відповідач не визнає у повному обсязі, вказуючи про те, інспектор чітко спостерігав факт допущення позивачем порушення вимог ПДР та в ході патрулювання у м.Львові, керуючи службовим транспортним засобом, на перехресті вулиць Федьковича-Степана Бандери-площа Кропивницького поліцейськими Управління було помічено транспортний засіб «Skoda Octavia А5» д.н.з. НОМЕР_1 та як пізніше стало відомо під керуванням позивача, який порушував Правила дорожнього руху, а саме не виконав вимогу дорожнього знаку 4.2 «Рух праворуч», здійснивши рух прямо, чим порушив пункт 8.4 «г» Правил дорожнього руху. Факт порушення вимог дорожнього знаку зафіксовано на відео-реєстратор, який знаходився у службовому транспортному засобі та безпосередньо момент правопорушення зафіксовано на 08 год. 20 хв. 20 сек.

Відповідач вважає, що інспектором Управління було дотримано процедури підготовки та розгляду справи по факту вчинення правопорушення та інспектором з`ясовано всі необхідні обставини для початку розгляду справи, та під час розгляду якої позивача було ознайомлено з його правами, також ознайомлено з постановою та ст.307,308 КУпАП, що підтверджується наявними доказами у виді відеозаписів з нагрудної камери інспектора Управління, що відповідно спростовує доводи позивача, викладені ним у позові.

Вказує, що оскаржувана постанова складена відповідачем відповідно до норм КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 року № 1395. Будь-яких порушень з боку інспектора Управління при складанні постанови по справі про адміністративне правопорушення не виявлено. Вважають постанову обгрунтованою, винесеною на підставі та у передбаченому законодавством порядку. Посилання позивача на порушення інспектором Управління законодавства в даному випадку вважають безпідставними, необгрунтованими, а позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, а тому просять в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Повно та всебічно вивчивши матеріали адміністративної справи № 302/716/23, а також надані позивачем докази, на яких ґрунтуються заявлені ним позовні вимоги, а також докази, надані відповідачем в обґрунтування заперечень проти позову, та враховуючи всі обставини по даній справі, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами адміністративної справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, з наступним підстав.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно положень статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

В свою чергу, конкретні правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про Національну поліцію» та Правилами дорожнього руху.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух».

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до цього Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі ПДР України).

Пунктом 1.3 ПДР України, статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 року № 3353-XII зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Згідно п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог ПДР..

Згідно вимог п.1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно з п.п.3,8,11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

В п.1 ч.1 ст.35 вказаного Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху. В ч.2 зазначеної статті наголошується, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Статтею 40 Закону «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, визначені п.п.1,2 цієї частини. Зокрема, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель. Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

У відповідності до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення як, зокрема, про порушення забезпечення безпеки дорожнього руху (ст.122 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що інспектором 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Львівській області старшим лейтенантом поліції Майхер Б.Б. 08.04.2023 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6797325, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. та копія даної постанови міститься в матеріалах справи (а.с.7).

Згідно змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 08.04.2023 року о 08-20 годині ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Skoda Octavia А5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м.Львів площа Кропивницького, 8, не виконав вимогу дорожнього знаку 4.2 «Рух праворуч», здійснивши рух прямо, чим порушив п.8.4 «г» Правил дорожнього руху порушення вимог наказових знаків, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Частина 1 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Санкція ч.1 ст.122 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 8.1 Розділу 8 ПДР України визначено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (п.п.1, 2 п.8.2-1 Розділу 8 ПДР).

Згідно п.8.4 Розділу 8 Правил дорожнього руху дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи: а) попереджувальні знаки; б) знаки пріоритету; в) заборонні знаки; г) наказові знаки; ґ) інформаційно-вказівні знаки. д) знаки сервісу; е) таблички до дорожніх знаків.

Відповідно до п. 8.4 «г» Розділу 8 ПДР група наказових знаків показує обов`язкові напрямки руху або дозволяє деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджує або скасовує деякі обмеження.

Як вбачається з Розділу 33 ПДР України дорожні знаки - це засоби організації дорожнього руху, які представляють собою стандартизовані графічні малюнки, що передають певні повідомлення учасникам дорожнього руху.

Зокрема, відповідно до Розділу 33 ПДР України дорожній знак 4.2 «Рух праворуч» є наказовим знаком та показує дозволений напрямок руху.

Отже, дорожній знак 4.2 «Рух праворуч» дозволяє рух лише праворуч. Дія знака не поширюється на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами. Дія знака поширюється на перехрещення проїзних частин, перед яким він встановлений».

Процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853).

Відповідно до п.2 Розділу ІІІ цієї Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 4 Розділу 1 вказаної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення осі складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126 частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Рішенням Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 «у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» встановлено, що притягнення особи до адміністративної відповідальності у випадках коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч.2, ч.4 ст.258 КУпАП) фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Отже, чинним законодавством, як виключення, передбачено процедуру скороченого провадження при притягненні особи до адміністративної відповідальності, під час якої фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладення адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення.

Згідно з приписами ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається, в тому числі, у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У таких випадках на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.

Тож, у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч.1 ст.122 КУпАП, на місці вчинення правопорушення виноситься постанова.

Таким чином, інспектор діяв в межах наданих йому повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пункт 1 статті 247 КУпАП визначає обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності наявність події і складу адміністративного правопорушення, при цьому наявність такої події доводиться шляхом надання належних доказів.

На підставі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 3 статті 283 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Абзацом 4 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За таких обставин, достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами, одним з яких, відповідно до ст.251 КУпАП, є фото чи відеозапис.

Окрім того, відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Для повного та всебічного з`ясування обставин справи, на підтвердження або спростування відомостей, зазначених відповідачем у відзиві, судом було витребувано з Львівської міської ради та Служби автомобільних доріг у Львівській області інформацію щодо місця розташування дорожніх знаків на ділянці дороги на перехресті вулиць Федьковича - Степана Бандери - площа Кропивницького м.Львова, з наданням схеми їх розташування, зокрема дорожнього знаку 4.2 «рух праворуч»

На вказаний запит Департаментом міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради ЛКП «Львівавтодор» від 06.07.2023 року за вих.№2508-78174 суду надано інформацію про те, що на перехресті вулиць Федьковича - Степана Бандери - площа Кропивницького у місті Львові встановлений дорожній знак 4.2 «рух праворуч». Конкретне місце розташування вказаного знаку зазначено на схемі організації дорожнього руху на об`єкті «Реконструкція вул.Бандери» у м.Львові та копія схеми додана (а.с.41). У відповіді також зазначено, що з 18.12.2021 року вулиця С.Бандери у м.Львові була відкрита для руху, який регулюється, зокрема, встановленим дорожнім знаком 4.2 (а.с.40).

В ході розгляду справи судом переглянуті відеозаписи, які долучені відповідачем до матеріалів відзиву на цифрових носіях DVD-R диску (а.с.22), та з яких вбачається, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Skoda Octavia» реєстраційний номер НОМЕР_1 та перед проїздом перехрестя вулиць Федьковича - Степана Бандери - площа Кропивницького у м.Львові, порушив вимоги дорожнього знаку 4.2 «рух праворуч» та здійснив рух прямо зі смуги, з якої дозволено лише поворот праворуч.

Позивач ОСОБА_1 заперечує факт вчинення ним інкримінованого правопорушення, не визнає вину щодо порушення ним правил дорожнього руху, зокрема п.8.4 «г» ПДР України, а оскаржувану постанову вважає такою, що підлягає скасуванню.

Натомість, факт порушення позивачем п.8.4 «г» ПДР, а саме порушення вимог дорожнього знаку 4.2 «рух праворуч» та здійснення руху автомобіля позивача прямо, підтверджується матеріалами відеозапису.

Судом встановлено, що згідно з відеозаписом, наданим Управлінням патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, який було здійснено на відеореєстратор автомобіля патрульної поліції та на нагрудні портативні камери поліцейських, позивач, керуючи транспортним засобом автомобілем марки «Skoda Octavia» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Федьковича у м.Львові, перед проїздом перехрестя вулиць Федьковича - Степана Бандери - площа Кропивницького, не виконав вимоги дорожнього знаку 4.2 «рух праворуч» та здійснив рух прямо. Після закінчення маневру позивач одразу ж був зупинений працівниками поліції. У ході розмови працівник поліції роз`яснив причину зупинки, суть правопорушення, пояснив та вказав також, як мав позивач рухатися і де саме мав повернути праворуч, роз`яснив права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, надав докази вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення, відібрав пояснення у особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ознайомив позивача з винесеною постановою та роз`яснив йому строк на оскарження постанови, а також порядок і строк на сплату штрафу і наслідки його несплати у встановлений строк.

Вищенаведені обставини підтверджуються відтвореним судом відеозаписом, на якому працівниками поліції в ході безперервної відеозйомки чітко зафіксовані подій 08.04.2023 року за участю водія автомобіля «Skoda Octavia» держномер НОМЕР_1 , зокрема: момент правопорушення безпосередньо зафіксовано о 08 год. 20 хв. 20 сек. (перший файл Васkup_20230408_081717_ch1 на 03:25 хв. цифрового носія DVD-R диску №1), з якого вбачається порушення позивачем під час керування вищевказаним транспортним засобом п.8.4 «г» ПДР, а саме невиконання вимог дорожнього знаку 4.2 «рух праворуч»; пояснення працівником поліції про причини зупинки транспортного засобу водію ОСОБА_1 (файл «сliоp-0» 08:21 год); роз`яснення водієві права, передбачені ст.268 КУпАП та положення ст.63 Конституції України (файл «сliоp-0» 08:22 год.); ознайомлення водія з доказом (відеозаписом правопорушення), під час перегляду якого водій пояснив, що перед проїздом перехрестя дорожнього знаку «рух праворуч» він не бачив (файл «сliоp-1» 08:31 год.); повідомлення працівником поліції про розгляд справи про адміністративне правопорушення та відібрання від особи, яка притягується до адміністративної відповідальності пояснень (файл «сliоp-2» 08:42 год.); ознайомлення позивача з постановою про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та роз`яснення працівником поліції змісту винесеної постанови, право на її оскарження, строк оскарження постанови, порядок та строк на сплату штрафу, а також наслідки його несплати у встановлений строк (файл «сliоp-2»08:48 год); вручення позивачу копії оскаржуваної постанови серії ЕАС № 6797325 від 08.04.2023 року (файл «сliоp-2» 08:51 год.).

Дослідженням в сукупності усіх відеозаписів суд дійшов до переконання про обґрунтованість рішення поліцейського про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 статті 122 КУпАП, а саме те, що автомобіль «Skoda Octavia» номерний знак НОМЕР_1 , яким керував позивач здійснив рух прямо, всупереч вимозі наказового дорожнього знаку 4.2 «рух праворуч».

Суд не вбачає підстав вважати, що інспектором порушено вимоги статті 268 КУпАП, як зазначає про це позивач.

Таким чином, суд приходить до переконання, що працівник поліції діяв у спосіб, передбачений Законами України та правомірно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а позивач у свою чергу не спростував доводи суб`єкта владних повноважень.

Позивач у позовній заяві зазначив, що йому незрозуміле місце вчинення ним правопорушення, проте із кадрів на відеозапису вбачається, що останньому місце вчинення правопорушення було відоме. Правопорушення було вчинене на перехресті вулиць Федьковича - Степана Бандери - площа Кропивницького міста Львова, позивач на своєму автомобілі рухався по вулиці Федьковича. Отже, на даному відрізку дороги позивачу було заборонено здійснювати рух прямо.

Вказані позивачем у позовній заяві на його думку недоліки щодо оформлення оскаржуваної постанови, не можуть бути самостійною підставою для визначення протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог Правил дорожнього руху, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності не є підставою для звільнення позивача від адміністративної відповідальності та скасування постанови.

З огляду на те, що подія правопорушення була зафіксована поліцейським за допомогою спеціальних технічних засобів, і відеозапис було долучено до матеріалів даної адміністративної справи, з доказом правопорушення позивача було ознайомлено безпосередньо на місці вчинення правопорушення, тому суд вважає, що такий доказ є належним, оскільки підтверджує факт вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, вказаного в оскаржуваній постанові. Інші пояснення позивача щодо незаконності винесеної постанови про накладення адміністративного стягнення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП вказують на намагання позивача уникнути відповідальності встановленої Законом, однак не вказують на неправомірність дій відповідача.

Враховуючи викладене, поліцейський при винесені постанови діяв на підставі та в межах своїх повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

З огляду на вищевикладене, оцінивши докази у справі, суд дійшов висновку, що оскаржену постанову винесено з додержанням вимог Закону, будь-яких порушень при складанні постанови, зокрема порядку розгляду справи та порушень прав позивача, не встановлено та не підтверджено жодними доказами, та враховуючи те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів відсутності події адміністративного правопорушення, в позові слід відмовити за безпідставністю вимог.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи із норм, викладених в ст.77 КАС України, за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду № 520/2261/19 від 25.06.2020 року, визначений статтею 77 КАС обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Таким чином, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.77), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.77).

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд, ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, п. 29).

Судом встановлено, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, при цьому розмір штрафу відповідає санкції ч.1 ст.122 КУпАП, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Суд звертає увагу, що згідно з сталою практикою ЄСПЛ (рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року) Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

В справі ЄСПЛ «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 03.04.2008 року вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підстави для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до п. 2 ст. 90 КАС України, жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. В даному випадку, пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача. Однак суд не є засобом для сторін та не толерує зловживання правами.

Таким чином, суд вважає, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення доведена та у інспектора були наявні правомірні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

З вищезазначеного вбачається, що у разі встановлення дорожнього знаку 4.2 ПДР, який запроваджує певний режим руху, та у даному випадку дозволяє рух лише «праворуч», водій повинен неухильно дотримуватись Правил дорожнього руху та здійснювати рух лише у вказаному напрямку.

За таких обставин, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи по суті, на підставі чого в задоволенні позову позивачу ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову та залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі, при цьому, враховуючи, що позивачу ОСОБА_1 в задоволенні позову відмовлено, а тому понесені останнім судові витрати у справі, що складаються з судового збору в розмірі 536 гривні 80 копійок (а.с.1), відповідно до положень ст.139 КАС України, покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.2,5,9,77,139,143,241-246,286 КАС України, ст.ст.9,122,245,251,252,255,256,280,288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6797325 від 08.04.2023 року - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Міжгірський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справ апеляційним судом.

Суддя

Міжгірського районного суду

Закарпатської області Ю.В. СИДОРЕНКО