Справа № 127/2591/24
Суддя: Борисюк І. Е.
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/2591/24
Провадження 2-а/127/13/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю: секретаря судового засідання Остапенко І.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Цюнько Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся адвокат Григорук Володимир Олександрович, діючи в інтересах ОСОБА_1 , з позовом до Вінницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постановиу справі про адміністративне правопорушення.

Позов мотивовано тим, що 30.10.2023 позивач, рухаючись до лікарні на обстеження в період свого перебування на амбулаторному лікування з 27.10.2023, був зупинений представниками Вінницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Під час спілкування відповідач пред`явив документи та повідомив, що виконує мобілізаційні завдання на здійснення заходів мобілізаційної підготовки в мирний час та забезпечує продовольством в особливий період. Однак, представники відповідача на це не відреагували і вручили позивачу повістку про виклик до сьомого відділу Вінницького РТЦК та СП на 09 год. 00 хв. 01.11.2023. Позивач одразу повідомив, що не зможе з`явитись у зазначену дату за станом здоров`я. 18.12.2023 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 7/4969 за ч. 2 ст. 2101 КУпАП відносно ОСОБА_1 , а 20.12.2023 винесено постанову № 8744 про притягнення його до відповідальності. Позивач заперечує вчинення ним правопорушення і вважає, що протокол про адміністративне правопорушення було складено, а постанову про притягнення його до відповідальності винесено, з порушенням чинного законодавства України.

Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогами про скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 8744 від 20.12.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а також закриття справи про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 25.01.2024 вищевказану заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі, яку вирішено провести в порядку розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ. Також, даною ухвалою суду ОСОБА_1 поновлено пропущений з поважних причин процесуальний строк для звернення до адміністративного суду; запропоновано відповідачу надати суду відзив і усі докази в порядку і строки, встановлені судом; витребувано у відповідача матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що копії ухвали суду від 25.01.2024, матеріалів позовної заяви та доданих до неї документів, а також повістку було направлено відповідачу 25.01.2024 на офіційну електронну адресу у відповідності до ч. 1 ст. 268 і ч. 2 ст. 269 КАС України, які були ним одержані 26.01.2024.

У відповідності до ч. 2 ст. 268 КАС України відповідач вважається повідомленим належним чином про розгляд справи з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Ухвала суду від 25.01.2024 була надіслана до ЄДРСР 25.01.2024, зареєстрована 26.01.2024, а оприлюднена 29.01.2024.

Ухвалою суду від 05.02.2024 відповідачу продовжено процесуальний строк, встановлений судом для подання витребуваних ухвалою суду від 25.01.2024 доказів; надані відповідачем на виконання вимог ухвали суду від 25.01.2024 разом із клопотанням від 05.02.2024 докази прийняті до розгляду.

05.02.2024, з порушенням строку, визначеного ухвалою суду від 25.01.2024, відповідачем було надано відзив. Поважність причин невиконання судового рішення у строк, визначений судом, представник відповідача аргументувала аналогічними мотивами, викладеними у клопотанні про продовження процесуального строку встановленого судом для подання витребуваних судом доказів. Заслухавши пояснення представника відповідача та думку позивача, суд прийшов до висновку, що відзив не надано відповідачем у встановлений судом строк з поважних причин. Також судом враховано, що подання заяв по суті є правом учасників справи у відповідності до ч. 4 ст. 159 КАС України, а доказування обов`язком, у відповідності до ст. 77 КАС України. Тому, суд прийшов до висновку про прийняття відзиву до розгляду.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, аргументуючи мотивами викладеними у позові, та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи їх необґрунтованістю та безпідставністю.

По справі судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні оглянуто і досліджено матеріали справи про адміністративне правопорушення № 7/131 за ознаками ч. 2 ст. 2101 КУпАП, надані відповідачем на виконання вимог ухвали суду від 25.01.2024.

З вищевказаних матеріалів вбачається наступне:

30.10.2023 ОСОБА_1 особисто було вручено повістку про виклик до сьомого відділу Вінницького РТЦК та СП на 09 год. 00 хв. 01.11.2023.

18.12.2023 начальником сьомого відділу Вінницького РТЦК та СП майором Рачуком Я.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення № 7/4969 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 2101 КУпАП.

З даного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 01.11.2023 не з`явився до сьомого відділу Вінницького РТЦК та СП за викликом, причин неявки не повідомив, тим самим порушив вимоги «п. 2 ч. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних Порядку організації ведення військового обліку призовників та військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, абз. 2 ст. 17 ЗУ «Про оборону», ч.ч. 1, 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» за що передбачена відповідальність згідно ч. 2 ст. 2101 КУпАП».

20.12.2023 начальником Вінницького РТЦК та СП полковником ОСОБА_2 було винесено постанову № 8744, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 2101 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3 400, 00 гривень.

З вищевказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 «не дотримався п. 2 ч. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, ч. 1, 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в частині нез`явлення за викликом до сьомого відділу Вінницького РТЦК та СП у визначений у повістці строк без поважних причин для визначення призначення у воєнний час і тим самим в порушення вимог абз. 2 ст. 17 ЗУ «Про оборону» не виконав свій військовий обов`язок, визначений ч.ч. 3, 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», чим скоїв правопорушення в особливий період, передбачене ч. 2 ст. 2101 КУпАП».

Також із вищевказаної постанови вбачається, що її було винесено у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Частиною першою статті 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Водночас, із матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 7/131, досліджених в ході розгляду справи вбачається, що позивач був повідомлений належним чином про місце і час розгляду справи. Клопотання про відкладення розгляду справи матеріали не містять. Тому дана справа про адміністративне правопорушення могла бути розглянута у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Посилання адвоката позивача в позовній заяві на те, що протокол про адміністративне правопорушення № 7/4969 від 18.12.2023 було складено у відсутність ОСОБА_1 , про невручення його копії позивачу і незнання ОСОБА_1 про наявність такого протоколу, спростовується матеріалами справи про адміністративне правопорушення № 7/131, а також поясненнями наданими особисто ОСОБА_1 в судовому засіданні.

Із протоколу про адміністративне правопорушення № 7/4969 від 18.12.2023 вбачається, що ОСОБА_1 був присутній під час складання даного протоколу, копію якого отримав під розписку того ж дня, надав письмові пояснення. Із даних пояснень, які були написані власноруч ОСОБА_1 і містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а також були відображені безпосередньо у самому протоколі, вбачається, що причиною неявки ОСОБА_1 за викликом до сьомого відділу Вінницького РТЦК та СП на 09 год. 00 хв. 01.11.2023 стало його перебування з 27.10.2023 по 03.11.2023 на амбулаторному лікуванні в КНП «Оратівський центр первинної медико-санітарної допомоги Оратівської селищної ради». До пояснень було додано консультативне заключення № 1377 від 01.11.2023, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 235 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 2101 КУпАП, віднесено до компетенції Територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки . При цьому порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України (ст. 246 КУпАП). Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин (ст. 248 КУпАП). Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності та ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення (ст.ст. 7, 8 КУпАП). Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ст. 7 КУпАП).

В даному випадку, необхідність у відповідності до ст. 278 КУпАП проведення належної підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення та обов`язок з`ясування при її розгляді обставин, визначених ст. 280 КУпАП, покладено саме на Вінницький районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною третьою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

При цьому за приписами ч. 7 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

В силу пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ст. 235 КУпАП).

За змістом ч. 2 ст. 2101 КУпАП, за повторне протягом року вчиннення порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, а також вчинення такого порушення в особливий період, передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом оскаржуваної постанови кваліфікуючою ознакою вчиненого адміністративного правопорушення є порушення правил військового обліку в особливий період.

Згідно із абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.

Отже, на дату винесення оскаржуваної постанови в Україні діяв особливий період.

Диспозиція ч. 2 ст. 2101 КУпАП є бланкетною.

У відповідності до абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Згідно із ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

У відповідності до п. 2 ч. 1 додатку 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів» до Порядку організації ведення військового обліку призовників та військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Так, отримавши повістку позивач був зобов`язаний з`явитися до сьомого відділу Вінницького РТЦК та СП у визначену дату і час. Однак, зважаючи на повідомлені позивачем причини неявки на виклик, суд звертає увагу на наступне.

Згідно із абз. 3 ч. 9 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України) для призову на збори в пункт і в строк, установлені його керівником, які підтверджені відповідними документами, визнаються перешкоди стихійного характеру, сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, у відповідності до Переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 липня 2010 року № 673, поважною причиною неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори в пункт і в строк, установлені керівником відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки), які підтверджені відповідними документами (довідками), визнається, зокрема, хвороба.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 7/131 ОСОБА_1 було подано до відповідного відділу ТЦК та СП під час розгляду справи відповідні підтверджуючі документи про причини неявки хворобу, перебування на амбулаторному лікуванні. Припущення відповідача про те, що хвороба не перешкоджала позивачу з`явитися за викликом, не заслуговують на увагу, адже доказування в жодному разі не може ґрунтуватись на будь-яких припущеннях. При цьому, вищевказаним Переліком чітко визначено, що хвороба, без її конкретизації і способу отримання лікування, є поважною причиною неприбуття за викликом. Твердження представника відповідача про те, що підтвердження про хворобу позивач повинен був надати до 01.11.2023 є безпідставними, адже такі дії особа має право вчинити як одразу після зникнення причин або ж на етапі розгляду відповідної адміністративної справи.

Наведене свідчить, що ОСОБА_1 з поважних причин не з`явився до сьомого відділу Вінницького РТЦК та СП 01.11.2023, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що у ОСОБА_1 був відсутній будь-який умисел на не виконання передбачених законодавством обов`язків щодо явки до ТЦК та СП. У даному випадку, відсутня й необережність ОСОБА_1 .

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об`єкту; б) об`єктивної сторони; в) суб`єкту; г) суб`єктивної сторони.

Об`єктивну сторону адміністративного правопорушення характеризують ознаки, які визначають акт зовнішньої поведінки правопорушника. До них належать діяння (дія чи бездіяльність), його шкідливі наслідки, причинний зв`язок між діянням і наслідками, місце, час, обстановка, спосіб, знаряддя та засоби вчинення проступку.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, у відповідності до ст. 252 КУпАП оцінка доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 КАС України, суд прийшов до висновку, що відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність оскаржуваного рішення, наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 2101 КУпАП.

В ході розгляду справи суд не дійшов висновку, що викладений в ухвалі суду від 25.01.2024 висновок про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, був передчасним.

Отже, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача в судовому засіданні, дослідивши заяви по суті, оцінивши відповідно до ст. 90 КАС України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.

Суд прийшов до висновку про протиправність постанови начальника Вінницького РТЦК та СП полковника ОСОБА_2 № 8744 від 20.12.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 2101 КУпАП. Тому, враховуючи вищевикладене та положення ч. 1 ст. 6, ч. 2 ст. 9 та п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача, суд прийшов до висновку про скасування даної постанови і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного.

З огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, як визначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 543/775/17, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2024 визначений у розмірі 3 028, 00 гривень.

Відтак, за подання позовної заяви адвокат позивача за дорученням останнього правомірно сплатив судовий збір у сумі 605, 60 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією від 24.01.2024. (а.с. 4)

Отже, враховуючи вищевикладене та положення ч. 1 ст. 139 КАС України, з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 605, 60 гривень.

Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат суду не надано.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про оборону України», Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, Порядком організації ведення військового обліку призовників та військовозобов`язаних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, Переліком поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 липня 2010 року № 673, ст.ст. 1, 6, 7, 9, 2101, 235, 245-249, 251, 252, 254-256, 279, 280, 283, 288 КУпАП, ст.ст. 2, 3-9, 44, 72-79, 90, 94, 132, 139, 211, 217, 241-246, 268-272, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову начальника Вінницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки полковника ОСОБА_2 № 8744 від 20.12.2023 про притягненняОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 2101 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Судовий збір в сумі 605, 60 гривень стягнути на користь ОСОБА_1 з Вінницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України за рахунок його бюджетних асигнувань.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

Вінницький районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України: ; місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Данила Галицького, буд. 31.

Суддя: