Справа № 196/71/24
Суддя: Бабічева Л. П.
Дата ухвалення: 2024-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 196/71/24
№ провадження 2-а/196/2/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року смт. Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Бабічевої Л.П.,

за участю секретаря судового засідання Шевченко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт.Царичанка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа: поліцейський СРПП ВП №11 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старший сержант поліції Козина Андрій Анатолійович, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулася до суду із зазначеним адміністративним позовом до відповідача Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та в обґрунтування позовних вимог вказала, що постановою серії ББА №564372 від 01.01.2024 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП та відповідно до ст.36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн.

Позивачка вважає, що постанова винесена протиправно та підлягає скасуванню, оскільки в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення - на габаритних вогнях не було нанесено жодних тонувань чи плівок; вона не здійснювала жодного покриття чи тонування на жодному з освітлювальних приладів автомобіля; всі освітлювальні прилади знаходяться у стані, який передбачено стандартами та встановлені заводом виробником; незважаючи на те, що інспектор не пред`явив своє службове посвідчення і не назвав жодної законної причини зупинки, на місці зупинки вона пред`явила інспектору всі документи на право керування, зокрема посвідчення водія; постанова винесена без проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення; фактично відбулося звичайне оголошення їй складеної без проведення розгляду справи постанови та з позбавленням її гарантованих правових механізмів прав та захисту (її не було повідомлено про розгляд справи, не було сповіщено про час і місце розгляду справи, а також про особу, яка буде розглядати справу, його звання, посаду, інспектор не повідомив її до винесення постанови про її права та обов`язки, її права інспектор зачитав вже при оголошенні складеної постанови, тобто коли вона вже би не змогла ними скористатися, на місці події їй не було надано можливості скористатися юридичною допомогою адвоката, не надано можливості надати письмове пояснення); постанова оформлена з порушенням вимог ст.283 КУпАП та Інструкції №1395: у ній відсутні чітко читабельні відомості про суть порушення та про порушені норми закону, а тому вказана постанова є нікчемною і не тягне за собою жодних правових наслідків.

Позивачка просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ББА №564372 від 01.01.2024 р. про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП та накладення з урахуванням ст.36 КУпАП адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн., а справу закрити.

Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2024 року адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, поліцейського СРПП ВП №11 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старший сержант поліції Козину А.А. Роз`яснено обов`язок відповідачу, у відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, надати всі матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, вчиненні дії, з приводу яких подано позов (а.с. 18-19).

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність у зв`язку з хворобою, позовні вимоги підтримує повністю (а.с. 25).

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився, відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У відзиві на позов представник відповідача зазначив, що вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2.1. ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Згідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачено покарання за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством. Таким чином, вважає, що у діях позивачки вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП.

Відповідно до пункту 31.4.3. ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам. Зовнішні світлові прилади: а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; б) порушено регулювання фар; в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу; ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання. Згідно з ч. 1 статті 121 КУпАП передбачено покарання за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів. Таким чином вважає, що постанова про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 01.01.2024 р. серії ББА № 564372 є законною та винесеною у спосіб, передбачений чинним законодавством.

При цьому, відповідно до статті 35 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу. Відповідно до статті 16 ЗУ «Про дорожній рух», водій зобов`язаний мати при собі, зокрема, посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

Просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі та розглянути справу за відсутності представника (а.с.36-48).

Третя особа поліцейський СРПП ВП №11 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старший сержант поліції Козина А.А. у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнає та заперечує проти них, просить у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що постанову було винесено ним без порушень, згідно чинного законодавства, порушення фіксувалося на портативний службовий відеореєстратор №3 та №4, до постанови було додано фото порушення (а.с. 35).

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувається за відсутності учасників справи, на підставі ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА №564372 від 01.01.2024 року, винесену третьою особою у справі, позивачка визнана винною у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст. 126 та ч.1 ст. 121 КУпАП, та на неї з урахуванням положень ст.36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с. 15).

У постанові вказано, що 01.01.2024 року о 14.03 год. на автодорозі О-042002 "Царичанка-Рудька-Орлик" 2 км водій ОСОБА_1 здійснювала рух на транспортному засобі з порушенням стандартів, а саме системи гальмування та габаритні вогні були затоновані, що не дозволяє чітко визначити їх, та їх колір, чим порушила п.31.4.3.а ПДР України, а також не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, та скоїла адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 126 та ч.1 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Позивачка ОСОБА_1 не погодилася з даною постановою і оскаржила її до суду.

Наведене свідчить про наявність публічно-правового спору з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення була винесена без складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.1 ст.126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2.1. ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ст. 16 ЗУ "Про дорожній рух" водій зобов`язаний, зокрема, мати при собі посвідчення водія, пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія.

Згідно ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Так, відповідно до п.31.4.3. ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам.

Зовнішні світлові прилади:

а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;

б) порушено регулювання фар;

в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла;

г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу;

ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Разом із цим, із протоколу, складеного у відношенні ОСОБА_1 вбачається, що їй інкримінується порушення п.31.4.3.а ПДР України, тобто кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Проте, в суті правопорушення поліцейським Козиною А.А. зазначено, що водій ОСОБА_1 здійснювала рух на транспортному засобі з порушенням стандартів, а саме системи гальмування та габаритні вогні були затоновані, що не дозволяє чітко визначити їх, та їх колір, що визначено саме у п.31.4.3.ґ ПДР України, а не у п. 31.4.3.а ПДР України, яке ставиться їй у провину.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у Постанові ВС від 27 червня 2019 у справі № 560/751/17, згідно якої визначення доказів в справах про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований статтею 251 КУпАП. Обов`язок ж доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача покладений на відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.9 ст.31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото-, і кінозйомки, відеозапису.

З оскаржуваної постанови вбачається, що до неї додаються відео із камер №3 та №4 та фото автомобіля (а.с.15), однак відповідачем, а також третьою особою вищевказані відео та фото, як доказ вчинення правопорушення та дотримання процедури притягнення позивачки до адміністративної відповідальності, до суду не надано.

Відсутність в матеріалах справи відеозапису вчинення правопорушення не дає можливості суду встановити дотримання поліцейським процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановленої КУпАП та Інструкцією, що передує винесенню постанови у справі про адміністративне правопорушення (Розділ VI п.1), а також встановити наявність події адміністративного правопорушення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення є правовим висновком щодо дій певної особи, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення на підставі зібраних доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Відсутність належних та допустимих доказів викликає сумнів у правомірності винесеної поліцейським постанови, тому вона як безумовний та беззаперечний доказ на доведення вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення судом не приймається.

Верховний Суд у Постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 роз`яснив, що на підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення та винесення постанови не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Необхідно зазначити, що судом було направлено копію ухвали про відкриття провадження відповідачу, в якій роз`яснено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, проте, відповідач не скористався наданим правом подати всі відповідні докази, на підтвердження викладених в оскаржуваній постанові обставин до суду надано не було, і не повідомлено суд про причини їх ненадання чи не можливості їх надання.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивачка, обґрунтовуючи поданий позов, посилається на ту обставину, що вона не скоювала адміністративних правопорушень, в її діях відсутній склад правопорушень.

Також позивачка посилається на ту обставину, що третьою особою складено оскаржувану постанову без проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення; фактично відбулося звичайне оголошення їй складеної без проведення розгляду справи постанови та з позбавленням її гарантованих правових механізмів прав та захисту: її не було повідомлено про розгляд справи, не було сповіщено про час і місце розгляду справи, а також про особу, яка буде розглядати справу, його звання, посаду, інспектор не повідомив її до винесення постанови про її права та обов`язки, її права інспектор зачитав вже при оголошенні складеної постанови, тобто коли вона вже би не змогла ними скористатися, на місці події їй не було надано можливості скористатися юридичною допомогою адвоката, не надано можливості надати письмове пояснення, а сама постанова оформлена з порушенням вимог ст.283 КУпАП та Інструкції №1395: у ній відсутні чітко читабельні відомості про суть порушення та про порушені норми закону. Крім того, стверджує, що на габаритних вогнях не було нанесено жодних тонувань чи плівок, а всі освітлювальні прилади знаходяться у стані, який передбачено стандартами та встановлені заводом виробником. Наголошує на тому, що незважаючи на те, що інспектор не пред`явив своє службове посвідчення і не назвав жодної законної причини зупинки, на місці зупинки вона пред`явила інспектору всі документи на право керування, зокрема посвідчення водія.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ч.2 ст.279 КУпАП посадова особа, що розглядає справу, зокрема оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки, вирішує клопотання.

Згідно ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Право на захист особи, що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, гарантоване пунктом 3 (с) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що включає право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя. Відповідно до усталеної практики у справах щодо України, поняття «кримінальне правопорушення» в практиці ЄСПЛ має автономне тлумачення, та кримінально-правова суть визнається не лише стосовно Кримінального кодексу, а й Кодексу про адміністративні правопорушення (Рішення від 6 вересня 2005 року у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), заява № 61406/00, п. 53 та від 21 жовтня 2010 року у справі «Корнєв і Карпенко проти України» (Kornev and Karpenko v. Ukraine).

З копії оскаржуваної постанови, наданої суду, у графі про роз`яснення прав за ст. 268 КУпАП зазначено - "від підпису відмовилася".

Доказів дотримання поліцейським вимог ст.268 КУпАП під час складання оскаржуваної постанови, відповідач не надав.

У зв`язку із зазначеним, суд доходить висновку про те, що поліцейський порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, відповідно порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у Постанові ВС від 18 лютого 2020 у справі № 524/9827/16-а, згідно якої порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того докази, отримані поліцейським на підтвердження скоєння ОСОБА_1 правопорушення, у зв`язку з не роз`ясненням водію прав, передбачених ст. 268 КУпАП та порушенням права особи на захист, є недопустимими.

Єдиним доказом вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, на який посилається відповідач, є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка до того ж оформлена з порушенням вимог ст.283 КУпАП та Інструкції №1395: у ній відсутні чітко читабельні відомості про суть порушення та про порушені норми закону.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом оскарження та не може розглядатися як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Відповідно до ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву доводи позивачки не спростував, доказів вчинення нею адміністративних правопорушень надано не було.

Верховний Суд у своїй постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 зазначив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Водночас будь-яких належних доказів, які б свідчили про порушення позивачкою правил дорожнього руху України, відповідачем суду не надано, у матеріалах справи як доказ наявна лише копія постанови, яка є предметом оскарження.

Таким чином, всупереч вимогам ст.77 КАС України суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема у матеріалах відсутні матеріали фото - чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення.

Вчинення позивачкою адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 та ч.1 ст. 126 КУпАП, за які її притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у постанові від 01.01.2024 року та не підтверджується жодними іншими доказами. Зазначена постанова є саме предметом оскарження та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

У постанові Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 537/2088/17 викладено правову позицію, згідно якої правомірність постанови має ґрунтуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана.

Відповідач відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України не надав суду доказів правомірності притягнення позивачки до адміністративної відповідальності та не довів законності прийнятого рішення.

За таких обставин, відповідачем не доведено, що в діях позивачки 01.01.2024 року був наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 126 та ч.1 ст. 121 КУпАП та подія правопорушення.

Суд доходить висновку, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення не дотримано вимоги ст.ст. 245, 280, 283 КУпАП.

Встановлені судом обставини є свідченням того, що оскаржуване рішення не відповідає критеріям, встановленим п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки обов`язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд вважає, що саме відповідачем не надано суду безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача виконані вимоги ст.268 КУпАП, у зв`язку з чим доходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Сукупність викладеного в цілому не дає можливості суду зробити висновок про обґрунтованість притягнення позивачки ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

У зв`язку з вищевикладеним, постанова про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності є такою, що не відповідає закону, постановленою на підставі неналежних доказів вини позивачки, порушує її права, а тому підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 90, 139, 241-246, 255, 286, 295, 297 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа: поліцейський СРПП ВП №11 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старший сержант поліції Козина Андрій Анатолійович, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА №564372 від 01.01.2024 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн., провадження по справі закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, , адреса місцезнаходження: 49101, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. Троїцька, буд. 20-а.

Третя особа: поліцейський СРПП ВП №11 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старший сержант поліції Козина Андрій Анатолійович, робоча адреса: 51000, Дніпропетровська область, Дніпровський р-н, смт.Царичанка, вул. Нагорна, 9.

Суддя Л.П. Бабічева