Справа № 420/2304/24
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2304/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до П`ятого апеляційного адміністративного суду (просп..Гагаріна,19-21, м.Одеса, 65039) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до П`ятого апеляційного адміністративного суду за результатом якого позивач просить:

визнати протиправними дії П`ятого апеляційного адміністративного суду щодо видачі ОСОБА_1 довідки № 12 від 17.01.2024 року про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з якою суддівська винагорода у 2024 році , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, складає 229 906,25 грн. , з яких: посадовий оклад (з урахуванням коефіцієнта 1,255) становить 131 335 грн ; доплата за вислугу років (60 %) 78825 грн; перебування на адміністративній посаді - 0, науковий ступінь (15%) 19706,25 грн. ; робота, що передбачає доступ до державної таємниці, - 0;

зобов`язати П`ятий апеляційний адміністративний суд видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з якою суддівська винагорода у 2024 році , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, складає 328712,05 грн. (50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,25), з яких: посадовий оклад (з урахуванням коефіцієнта 1,255) становить 190007,0 грн ; доплата за вислугу років (58 %) 110204,06 грн; перебування на адміністративній посаді - 0, науковий ступінь (15%) 28501,05 грн. ; робота, що передбачає доступ до державної таємниці, - 0.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21 лютого 2023 року, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №122/0/15-23, його було звільнено у відставку з посади судді П`ятого апеляційного адміністративного суду та відповідно до Наказу П`ятого апеляційного адміністративного суду №11-ос/с від 22.02.2023 року відраховано зі штату П`ятого апеляційного адміністративного суду.

28.02.2023 року позивач звернувся до Управління ПФУ в Київському районі м. Одеси із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, додавши до заяви довідку П`ятого апеляційного адміністративного суду № 38 від 24.02.2023 року про заробітну плату, згідно з якої станом на 22.02.2023 року суддівська винагорода, яка враховуються при призначенні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 229 906,25 грн.

08.06.2023 року позивачу було призначено довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 58 % суддівської винагороди.

Однак, згодом позивачем було з`ясовано, що посадовий оклад (з урахуванням коефіцієнта 1,255) у довідці був розрахований невірно із застосуванням розрахункової величини 2102 гривні (2102*50*1,25), але він має бути розрахований із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 2684 гривні, відповідно до ст. 7 Закону України 2710- IX «Про Державний бюджет на 2023 рік» (2684*50*1,25).

01.01.2024 року набув чинності Закон України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" , згідно ст.7 якого прожитковий мінімум для працездатної особи , встановлений на 1 січня календарного року у розміні 3028 грн.

10.01.2024 року позивач звернувся до 5ААС видати довідку про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з якою суддівська винагорода у 2024 році , яка враховується при призначенні / перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, складає 328712,05 грн. , з яких: посадовий оклад (з урахуванням коефіцієнта 1,255) становить 190007,0 грн ; доплата за вислугу років (58 %) 110204,06 грн; перебування на адміністративній посаді - 0, науковий ступінь (15%) 28501,05 грн. ; робота, що передбачає доступ до державної таємниці, - 0.

Однак , 18.01.2024 року отримав відповідь та довідку № 12 від 17.01.2024 року про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з якою суддівська винагорода у 2024 році , яка враховується при призначенні / перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, складає 229 906,25 грн. , з яких: посадовий оклад (з урахуванням коефіцієнта 1,255) становить 131 335 грн ; доплата за вислугу років (60 %) 78825 грн; перебування на адміністративній посаді - 0, науковий ступінь (15%) 19706,25 грн. ; робота, що передбачає доступ до державної таємниці, - 0.

Позивач не погоджується з такими діями відповідача та зазначає, що суддівська винагорода регулюється Законом України Про судоустрій та статус суддів та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. З огляду на те, що пунктом 2 ч. 3 ст. 135 цього Закону визначено, що базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду становить 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, на переконання позивача, застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2 684,00 грн. на підставі абзацу 5 статті 7 Закону України 2710- IX «Про Державний бюджет на 2024 рік» є неправомірним.

З підстав викладеного позивач вважає свої права порушеними, а дії відповідача протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 24 січня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст.262 КАС України).

До суду надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог.

У відзиві відповідач зауважує, що в штатному розписі П`ятого апеляційного адміністративного суду з 01 січня 2023 року, який затверджений 19 січня 2023 року головою ДСА України, визначено посадовий оклад суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду, що складає 131 375 гривень, сума якого розраховано з використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 гривні, з врахуванням регіонального коефіцієнту - 1,25.

На думку відповідача, норма, на яку посилається позивач (п.2 ч.3 ст.135 Закону України Про судоустрій та статус суддів), є бланкетною, оскільки встановлює лише кількість прожиткових мінімумів для обчислення базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду (50), але не встановлює розміру прожиткового мінімуму, який необхідний для цього. З огляду на це, необхідно враховувати положення інших законів, які встановлюють розмір прожиткового мінімуму для визначення посадового окладу судді. Такі норми доповнюють частину третю статті 135 Закону 1402-VІІІ і становлять єдину спеціальну норму, якою визначено розмір посадового окладу судді. Нормативним доповненням до зазначеної статті є відповідні законодавчі положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" від 3 листопада 2022 року № 2710-ІХ (далі - Закон 2710-ІХ).

Так, відповідно до статті 7 Закону № 2710-ІХ у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема:

працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 гривні.

Відповідач зазначає, що станом на час розгляду даної справи, норма статті 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2023 рік» не визнана неконституційною, тому підстави для її незастосування відсутні.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

21 лютого 2023 року, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №122/0/15-23 ОСОБА_1 було звільнено у відставку з посади судді П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до Наказу П`ятого апеляційного адміністративного суду №11-ос/с від 22.02.2023 року ОСОБА_1 відраховано зі штату П`ятого апеляційного адміністративного суду.

До вказаного наказу додано Розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно якого загальний стаж складає 29 років 9 місяців 13 днів.

28.02.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Управління ПФУ в Київському районі м.Одеси із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, додавши до заяви довідку П`ятого апеляційного адміністративного суду №38 від 24.02.2023 року про заробітну плату , згідно з якої станом на 22.02.2023 року ) суддівська винагорода, яка враховуються при призначенні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 229 906,25 грн. , з яких: посадовий оклад (з урахуванням коефіцієнта 1,255) становить 131 375 грн ; доплата за вислугу років (60 %) 78825 грн; перебування на адміністративній посаді - 0, науковий ступінь (15%) 19706,25 ; робота, що передбачає доступ до державної таємниці, - 0.

Як вбачається з цієї довідки, суддівська винагорода для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці визначена з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в сумі 2102 грн., встановленого ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік".

Протоколом від 08.03.2023 року ( в електронному кабінеті було вказано - Центральним об`єднаним управлінням ПФУ в м. Одесі (рішення 62 від 09.03.2023) та відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду у справ 420/5389/23 від 08.05.2023 року , яке набуло законної сили 08.06.2023 року , мені було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 58% суддівської винагороди.

04.10.2023 року ОСОБА_1 звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду із заявою та просив видати йому довідку про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з якою суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, складає 290 207,20 грн., з яких: посадовий оклад (з урахуванням коефіцієнта 1,255) становить 167750 грн ; доплата за вислугу років (58 %) 97295 грн; перебування на адміністративній посаді - 0, науковий ступінь (15%) 25162,50 грн. ; робота, що передбачає доступ до державної таємниці, - 0.

11.10.2023 року П`ятим апеляційним адміністративним судом у задоволенні заяви було відмовлено.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року по справі № 420/27864/23 зобов`язано П`ятий апеляційний адміністративний суд видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розраховану на підставі ч. 2 ст. 130 Конституції України, ч. 3 ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" із застосуванням встановленого ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" з 01 січня 2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 грн., згідно з якою суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, складає 290 207,50 грн., з яких: посадовий оклад (50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,25) становить 167750 грн; доплата за вислугу років (58%) - 97295 грн; перебування на адміністративній посаді - 0, науковий ступінь (15%) - 25162,50 грн.; робота, що передбачає доступ до державної таємниці, - 0.

09.01.2024 року П`ятим апеляційним адміністративним судом видано позивачу вищевказану довідку

01.01.2024 року набув чинності Закон України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" , згідно ст.7 якого прожитковий мінімум для працездатної особи , встановлений на 1 січня календарного року у розміні 3028 грн.

10.01.2024 року ОСОБА_1 знову звернувся до 5ААС видати довідку про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з якою суддівська винагорода у 2024 році , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, складає 328712,05 грн., з яких: посадовий оклад (з урахуванням коефіцієнта 1,255) становить 190007,0 грн; доплата за вислугу років (58 %) 110204,06 грн; перебування на адміністративній посаді - 0, науковий ступінь (15%) 28501,05 грн. ; робота, що передбачає доступ до державної таємниці, - 0.

Однак , 18.01.2024 року отримав відповідь та довідку № 12 від 17.01.2024 року про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з якою суддівська винагорода у 2024 році , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, складає 229 906,25 грн. , з яких: посадовий оклад (з урахуванням коефіцієнта 1,255) становить 131 335 грн ; доплата за вислугу років (60 %) 78825 грн; перебування на адміністративній посаді - 0, науковий ступінь (15%) 19706,25 грн. ; робота, що передбачає доступ до державної таємниці, - 0.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, вважаючи, що розмір суддівської винагороди має бути розрахований із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 3028 гривні, відповідно до ст. 7 Закону України 2710- IX «Про Державний бюджет на 2024 рік» як це встановлено Законом України "Про судоустрій і статус суддів", позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

За приписами статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

У преамбулі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазначено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Як встановлено у статті 4 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до частини першої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Частиною другою статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Пунктом 2 частини 4 статті 135 Закону № 1402-VIII передбачено, що базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду складає 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб. (пункт 3 частини четвертої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Частинами п`ятою-восьмою статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено умови виплати та розмір щомісячних доплат суддям, розмір яких встановлюється у процентному відношенні до посадового окладу.

Аналіз наведених положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» дозволяє дійти висновку, що розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, напряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Всі інші складові суддівської винагороди розраховуються із посадового окладу судді.

Спір у цій справі виник у зв`язку з обчисленням суддівської винагороди позивача, виходячи з установленого у ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, розмір якого становить 2684,00 грн. замість обчисленням суддівської винагороди позивача, виходячи з установленого у ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" відповідно до якої розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді становить 3028,00 грн.

Суд зазначає, що однією з гарантій належного здійснення правосуддя є створення необхідних умов для діяльності суддів, їх правового, соціального захисту та побутового забезпечення.

Визначені Конституцією України та спеціальним законодавчим актом (Законом України "Про судоустрій і статус суддів") гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їхнього статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Окреслену правову позицію стосовно гарантій незалежності суддів було висловлено у низці рішень Конституційного Суду України, зокрема у рішеннях від 20.03.2002 р. № 5-рп/2002, від 01.12.2004 р. № 19-рп/2004, від 11.10.2005 р. № 8-рп/2005, від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008, від 03.06.2013 р. № 3-рп/2013, від 08.04.2016 № 4-рп/2016, а також від 04.12.2018 р. № 11-р/2018.

Так, у рішенні від 08.04.2016 № 4-рп/2016 у справі № 1-8/2016 Конституційний Суд України вкотре зазначив, що конституційний принцип незалежності суддів забезпечує важливу роль судової влади в механізмі захисту прав і свобод людини і громадянина та є запорукою реалізації права на судовий захист, передбаченого частиною першою статті 55 Основного Закону України; положення Конституції України стосовно незалежності суддів, яка є невід`ємним елементом статусу суддів та їх професійної діяльності, пов`язані з принципом поділу державної влади та обумовлені необхідністю забезпечувати основи конституційного ладу й права людини, гарантувати самостійність і незалежність судової влади; гарантії незалежності суддів як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом встановлені у базових законах з питань судоустрою, судочинства, статусу суддів, мають конституційний зміст і разом з визначеними Основним Законом України складають єдину систему гарантій незалежності суддів та повинні бути реально забезпечені; конституційний статус судді дає підстави ставити до судді високі вимоги і зберігати довіру до його компетентності та неупередженості, передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя.

Однією з гарантій незалежності суддів є їх належне матеріальне та соціальне забезпечення, зокрема, надання суддям за рахунок держави суддівської винагороди, а суддям у відставці - щомісячного довічного грошового утримання або пенсії за вибором. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.

У рішенні від 03.06.2013 № 3-рп/2013 у справі № 1-2/2013, Конституційний Суд України занотував, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України.

У рішенні від 04.12.2018 № 11-р/2018 у справі № 1-7/2018 (4062/15) Конституційний Суд України вказав, що обов`язок держави щодо забезпечення фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, закріплений у статті 130 Конституції України, є однією з конституційних гарантій незалежності суддів.

Системний аналіз положень Конституції України свідчить про те, що ними встановлено обов`язок держави забезпечити належні умови праці та фінансування для суддів, а отже, сформувати та законодавчо закріпити таку систему фінансування, в тому числі розмір винагороди суддів, яка гарантуватиме їх незалежність.

Така позиція Конституційного Суду України збігається з приписами Європейської хартії щодо статусу суддів від 10 липня 1998 року, у підпункті 6.1 пункту 6 якої зазначено, що суддям, які здійснюють суддівські функції на професійній основі, надається винагорода, рівень якої встановлюється з тим, щоб захистити їх від тиску, спрямованого на здійснення впливу на їх рішення, а ще загальніше на їх поведінку в рамках здійснення правосуддя, тим самим підриваючи їх незалежність і безсторонність. Зменшення органом законодавчої влади розміру суддівської винагороди є посяганням на гарантію незалежності судді у виді матеріального забезпечення та передумовою впливу як на суддю, так і на судову владу в цілому.

Відповідно до пункту 62 Висновку Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності суддів від 01 січня 2001 року № 1 (2001) у цілому важливо (особливо стосовно нових демократичних країн) передбачити спеціальні юридичні приписи щодо убезпечення суддів від зменшення винагороди суддів, а також щодо гарантування збільшення оплати праці суддів відповідно до зростання вартості життя.

Європейська Комісія За демократію через право (Венеційська Комісія) наголосила, що зменшення винагороди суддів за своєю суттю не є несумісним із суддівською незалежністю; зменшення винагороди лише для певної категорії суддів, безсумнівно, порушить суддівську незалежність (пункт 77 Висновку щодо внесення змін до законодавства України, яке регулює діяльність Верховного Суду та органів суддівського врядування, від 9 грудня 2019 року № 969/2019 (далі - Висновок).

Гарантії незалежності суддів зумовлені конституційно визначеною виключною функцією судів здійснювати правосудця (ч.1 ст.124 Конституції України).

Наведені положення Конституції України, юридичні позиції Конституційного Суду України дають підстави стверджувати, що законодавець не може свавільно встановлювати або змінювати розмір винагороди судді, використовуючи свої повноваження як інструмент впливу на судову владу через інші законодавчі акти.

30.09.2016 р. набрали чинності зміни, внесені до Конституції України, згідно із Законом України від 02.06.2016 р. № 1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)".

Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", серед іншого, статтю 130 Конституції України викладено в новій редакції, текст якої зазначено вище, і вперше закріплено спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що "розмір винагороди встановлюється законом про судоустрій".

Це означає, що відповідні гарантії суддівської незалежності були захищені на більш високому - конституційному рівні, а тому з цього моменту при визначенні розміру суддівської винагороди слід застосовувати виключно Закон України "Про судоустрій і статус суддів"№ 1402-VIII.

З цією конституційною нормою співвідносяться норми ч.1 ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", які дають чітке розуміння, що єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір суддівської винагороди, є закон про судоустрій.

Розмір суддівської винагороди визначено у ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", який з огляду як на свою назву, так і сферу правового регулювання (означену в преамбулі), є законом про судоустрій в значенні частини другої статті 130 Конституції України.

Як вже було зазначено, приписами п.2 ч.3 ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду становить 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

У змісті наведеної норми Закону України "Про прожитковий мінімум" закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум.

Судді до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, не віднесені.

Водночас, статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", разом із встановленням станом на 01 січня 2021 року прожиткових мінімумів, у тому числі, для працездатних осіб в розмірі 2270,00 грн., введено такий новий вид прожиткового мінімуму, як "прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді", розмір якого становить 2102,00 грн.

Такі ж норми щодо прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді (2102 грн.) наявні й в Законах України «Про державний бюджет на 2022 рік» та «Про державний бюджет на 2023 рік», «Про державний бюджет на 2024 рік».

До 2021 року для розрахунку базового розміру посадового окладу застосовувався прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлювався на 01 січня відповідного календарного року, як це передбачено ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Варто зазначити, що зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у період, про який йдеться у позовній заяві, а також до Закону України "Про прожитковий мінімум" щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, тож законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 01 січня календарного року для цілей визначення суддівської винагороди, немає.

Закон України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" фактично змінив складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Закон України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

На такі аспекти законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України у Рішеннях від 09.07.2007 р. № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Таким чином, оскільки вказана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Аналогічна правова позиція щодо застосування ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" викладена у постановах Верховного Суду від 10.11.2021 р. у справі № 400/2031/21, від 30.11.2021 р. у справі № 360/503/21, від 22.06.2023 р. у справі № 400/4904/21, від 12.07.2023 р. у справі № 140/5481/22, від 24.07.2023 р. у справі № 280/9563/21, від 13.09.2023 р. у справі № 240/44080/21.

З наведених вище підстав суд відхиляє доводи відповідача щодо необхідності застосування норм Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» в частині використання прожиткового мінінмуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, при обчисленні суддівської винагороди.

Суд наголошує, що норма статті 130 Конституції України дає підстави для висновку, що для цієї групи правовідносин у сфері організації судової влади (йдеться про суддівську винагороду) закон про судоустрій є спеціальним законом, відповідно він має пріоритет над іншими нормативно-правовими актами не лише змістовний, але й певною мірою ієрархічний. Щодо останнього, то мається на увазі те, що позаяк Конституція України, відповідно до її статті 8, має найвищу юридичну силу, наявність в її тексті прямої вказівки на спосіб визначення суддівської винагороди слугує безапеляційним способом подолання будь-яких протиріч у правовому регулюванні правовідносин на кшталт тих, з яких виник цей спір, на користь спеціального закону (про судоустрій).

Крім того, норми Конституції України є нормами прямої дії, а отже, при вирішенні спору суд може застосовувати їх безпосередньо, особливо тоді, коли закон чи інший нормативно-правовий акт їм суперечить (частина четверта статті 7 КАС України).

Таким чином, будь-які обмеження судової винагороди не можуть бути застосовані до позивача іншими нормативно-правовими актами, окрім Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у зв`язку з чим при складанні довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідач мав керуватися виключно Законом України "Про судоустрій та статус суддів", при цьому застосування абзацу п`ятого статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" прямо суперечить статті 130 Конституції України.

Отже, видаючи довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, слід нараховувати суддівську винагороду на підставі ч. 2 ст.130 Конституції України, ч.3 ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та з розрахунку встановленого ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" з 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 грн.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що дії П`ятого апеляційного адміністративного суду щодо відмови ОСОБА_1 у видачі довідки про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розраховану із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 грн. є протиправними.

Таким чином, з метою повного та ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати П`ятий апеляційний адміністративний суд видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розраховану на підставі ч.2 ст.130 Конституції України, ч.3 ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" із застосуванням встановленого ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" з 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 грн., згідно з якою суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, складає 328712,05 грн. (50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,25), з яких: посадовий оклад (з урахуванням коефіцієнта 1,255) становить 190007,0 грн ; доплата за вислугу років (58 %) 110204,06 грн; перебування на адміністративній посаді - 0, науковий ступінь (15%) 28501,05 грн. ; робота, що передбачає доступ до державної таємниці, - 0.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд встановив, що за звернення до суду із вказаним позовом позивач сплатив 858,88 грн. судового збору і зазначена сума належить до стягнення з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до П`ятого апеляційного адміністративного суду (просп. Гагаріна, 19-21, м. Одеса, 65039, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії П`ятого апеляційного адміністративного суду щодо видачі ОСОБА_1 довідки № 12 від 17.01.2024 року про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з якою суддівська винагорода у 2024 році , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, складає 229 906,25 грн. , з яких: посадовий оклад (з урахуванням коефіцієнта 1,255) становить 131 335 грн ; доплата за вислугу років (60 %) 78825 грн; перебування на адміністративній посаді - 0, науковий ступінь (15%) 19706,25 грн. ; робота, що передбачає доступ до державної таємниці, - 0.

Зобов`язати П`ятий апеляційний адміністративний суд (просп. Гагаріна, 19-21, м.Одеса, 65039, ) видати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) довідку про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з якою суддівська винагорода у 2024 році , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, складає 328712,05 грн. (50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,25), з яких: посадовий оклад (з урахуванням коефіцієнта 1,255) становить 190007,0 грн ; доплата за вислугу років (58 %) 110204,06 грн; перебування на адміністративній посаді - 0, науковий ступінь (15%) 28501,05 грн. ; робота, що передбачає доступ до державної таємниці, - 0.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань П`ятого апеляційного адміністративного суду (просп. Гагаріна, 19-21, м. Одеса, 65039, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко