Справа № 234/1059/22
Суддя: Слюсар Л. П.
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 234/1059/22
Провадження № 2-а/202/17/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Пеки Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Київській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2022 року до Краматорського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до інспектора 2-ї роти БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області лейтенанта поліції Андрущенка Олександра Петровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності .

В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві, посилається на те, що 22 січня 2022 року близько 11-00 год. позивач керуючи своїм автомобілем марки MAZDA 6 державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись трасою МОЗ Київ - Харків на 110 кв., був безпідставно зупинений поліцейським Андрущенко О.П., який згодом склав відносно позивача Постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАО №5251088 від 22.01.2022 року та визнав позивача винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП України, і застосував до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 850,00 грн.

Позивач вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував, а дії працівників поліції при її винесенні постанови є протиправними, з огляду на наступне.

Позивач зазначив, що він вказав поліцейському на те, що має бажання при розгляді адміністративної справи скористатися юридичною допомогою адвоката і вимагав надати таку можливість.

Крім того, позивач вказав інспектору ОСОБА_2 , що в разі зазначення в постанові про перевищення позивачем швидкості начебто на 23 км./год., що з його слів слідувало підставою для зупинки автомобіля, та необхідності складання відносно позивача постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення вимог п.12.4 «Правил дорожнього руху» України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП на що отримав відповідь про те, що він не може цього зробити, але виніс постанову за порушення п.2.9 ПДР за керування транспортним засобом з номерним знаком, що не належить транспортному засобу, при цьому не вжив заходів до подальшого припинення руху.

Крім того, позивач вказав, що він є волонтером та проходить військову службу у зоні ООС, військова частина НОМЕР_2 , та має доручення від командира вищевказаної частини про уповноваження керувати своїм транспортним засобом з номерами зеленого кольору, та має право згідно з АКТом технічного огляду ТЗ в якому вказано про реєстрацію транспортного засобу з відповідним номером зеленого кольору, транспортний засіб використовується по всій території України і в зоні проведення ООС на безоплатній основі. Також надав інспектору в оригіналах всі необхідні документи, а саме: посвідчення водія НОМЕР_3 , посвідчення волонтера №590 від 24.12.2021 року, технічний паспорт НОМЕР_4 , довіреність-доручення від 23.12.2021 року, довідка ГО «Спілка ветеранів східного фронту» від 24.12.2021 року, Акт технічного огляду від 27.12.2021 року, висновок експерта від 27.12.2021 року, лист доручення №590 від 27.12.2021 року командуючого військової частини НОМЕР_2 , довідку про реєстрацію транспортних засобів вих.№0590 від 27.12.2021 року, Інструкцію «Про тимчасовий порядок видачі та обліку спеціальних номерних знаків зеленого кольору на транспортні засоби, які використовуються в зоні проведення ООС та на території України, підрозділами служби поліції особливого призначення, капеланами і волонтерами волонтерських організацій, збройними силами», затвердженого наказом МВС України від 16.05.2015 року №46/3-982, що свідчать про належність державного номерного знака НОМЕР_1 до транспортного засобу MAZDA 6, номер кузова НОМЕР_5 .

Вказав, що його законна інформація неабияк обурила інспектора Андрущенко О.П. та після висловлення звинувачень, лейтенант поліції Андрущенко О.П. виніс постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу.

У постанові не вказано суті порушення та місце складання постанови, зазначені недійсні дані про вчинення правопорушення та невірні дані про реєстраційні відомості транспортного засобу. Вказано номер автомобіля FZA 02546, але це первинний номерний знак, який було змінено в 2021 році на DW9LK02546, про що мається запис в технічному паспорті транспортного засобу. Своїми діями лейтенант поліції ОСОБА_2 грубо порушив вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП.

У зв`язку з чим, просив суд: скасувати постанову інспектора 2-ї роти БПП в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області лейтенанта поліції Андрущенко Олександра Петровича, серії ЕАО №5251088 від 22.01.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП.

Ухвалою судді Краматорськогоміського суду Донецької області від 03 лютого 2022 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою Краматорськогоміського суду Донецької області від 11 лютого 2022 року замінено неналежного відповідача інспектора 2-ї роти БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області лейтенанта поліції Андрущенка Олександра Петровичана належного відповідача Управління патрульної поліції в Київській області.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням голови Верховного Суду від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» було змінено територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 25 липня 2023 року № 747/0/15-23 «Про зміну територіальної підсудності судових справ Краматорського міського суду Донецької області» змінено з 07 серпня 2023 року територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області шляхом її передачі до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

Водночас згідно з цим рішенням Вищої ради правосуддя Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська належить продовжити розгляд справ, які надійшли до 06 серпня 2023 року включно на розгляд цього суду у порядку, визначеному частиною сьомою статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 15 березня 2022 року № 8/0/9-22.

Отже, судові справи, які станом на день видання Верховним Судом розпорядження від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» перебували в провадженні Краматорського міського суду Донецької області, підсудні Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська, що узгоджується з позицією Ради суддів України, викладеною у рішенні від 17.08.2023 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 листопада 2023 року, головуючим суддею у розгляді вказаної заяви визначено суддю Слюсар Л.П.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду у порядку, встановленому для розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ з повідомленням (викликом) осіб

Позивач в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся повідомленням у додаток «Viber». Заяв та клопотань не надійшло.

Представник відповідача судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином на електронну адресу. Заяв та клопотань не надійшло.

Відповідно до ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно зі ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 22 січня 2022 року поліцейським роти № 2 УПП БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області лейтенантом поліції Андрущенко Олександром Петровичем, місце розгляду справи Київська область, траса МОЗ Київ-Харків,110 км, винесено постанову Серія ЕАО № 5251088 по справі про адміністративне правопорушення за ч.6 ст.121 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., на підставі того, що ОСОБА_1 22 січня 2022 року о 10 годині 56 хвилин керуючи транспортним засобом рухався зі швидкістю 133 км/год чим перевищив максимальну швидкість на 23 км/год. Швидкість вимірювалася приладом трукам ТС-008346, також водій рухався у транспортному засобі з номерним знаком НОМЕР_1 , що не належить цьому транспортному засобу п.п.2.9 «в» ПДР, чим порушив п.2.9 В керування водієм транспортним засобом з номерним знаком, що не належить цьому засобу.

Вищевказану постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст. 121 КУпАП, позивач вважає незаконною.

Позивач в позовній заяві заперечував факт порушення ПДР України, вважає постанову незаконною, та таку, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.6 ст. 121 КУпАП України, керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.2.9 «в» Правил дорожнього руху України, керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Згідно зі статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

За приписами ст.ст. 52, 53 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль). Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Положеннями пункту 8 частини 1 статті 23 ЗУ «Про Національну Поліцію» передбачено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Наказом МВС №1395 від 07.11.2015, затверджена «Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Частина 3 Розділу III наказу МВС №1395 передбачає, що поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП.

Відповідно до ст. 222 КУпАП розгляд адміністративних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 121 КУпАП підвідомчі органам Національної поліції та у відповідності до ст. 258 КУпАП протоколи у таких випадках не складаються.

Згідно з частиною 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема і ст. 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до Розділу IV наказу МВС №1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).

При цьому, згідно з положеннями Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого у неавтоматичному режимі, що затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, поліцейський одразу виносить постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, без складання протоколу.

Крім того, згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 258 КпАП України, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно зі ст. 256 КУпАП, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу.

Судом встановлено, що постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 5251088 від 22 січня 2022 року складена уповноваженою на те посадовою особою, інспектором 2-ї роти БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області лейтенантом поліції Андрущенко Олександром Петровичем, який перебуває в трудових відносинах з Управлінням патрульної поліції в Київській області, яке є органом державної влади і у відповідності до чинного законодавства несе відповідальність за дії свого працівника при виконанні останнім своїх службових обов`язків.

Однак Управління патрульної поліції в Київській області не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, що викладені в оспорюваній постанові, а саме, те що позивач порушив п.2.9 в Правил дорожнього руху України, отже, його вина не підтверджена ніякими фактичними даними, оскільки суб`єкт владних повноважень не надав жодних доказів стосовно вини позивача та правомірності свого рішення.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, тобто повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 3 ст. 79 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Згідно з ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Європейський суд з прав людини у п. 36 рішення в справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 1 липня 2003 року № 37801/97, зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення). Отже, відповідач правомірність свого рішення та обставини, які б спростовували доводи позивача не довів.

Вимогами ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідачем жодного доказу, який би свідчив про наявність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення, на підтвердження законності та обґрунтованості складеної інспектором постанови не надано, позивач факт вчинення ним адміністративного правопорушення заперечує, що дає суду підстави дійти висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення, що потягло за собою порушення прав позивача та незаконне притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Виходячи із вищевикладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме постанова у справі про адміністративне правопорушення від 22.01.2022 серії ЕАО № 5251088 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення стягнення за ч. 6 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 850,00 гривень підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

На підставі викладеного та керуючись: ст.ст.121, 222, 251, 256, 280,283 КУпАП, ст.ст. 2, 159, 241, 242, 244-246, 250, 262 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Київській області (08301, Київська область, м. Бориспіль, вул. Кошового, буд.4) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Постанову інспектора 2-ї роти БПП в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області лейтенанта поліції Андрущенко Олександра Петровича, серії ЕАО №5251088 від 22.01.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП скасувати.

Провадження у адміністративній справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 121 КУпАП закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі протягом 10-ти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.П. Слюсар