Справа № 206/5797/23
Суддя: Малихіна В. В.
Дата ухвалення: 2024-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 206/5797/23
Провадження 2-а/206/4/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Малихіної В.В.,

за участю секретаря с/з Тимченко Ю.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні приміщенні суду в м. Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

06 грудня 2023 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із адміністративним позовом звернувся представник позивача. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 29.10.2023 інспектором Відділення поліції № 11 (с. Царичанка) Дніпровського району управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, старшим лейтенантом поліції Ягольником К.С. було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД № 271519 від 29.10.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Відповідно до Постанови 29.10.2023 о 10:30 водій керував транспортним засобом марки Mitsubishi, модель Carisma, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 в Правил дорожнього руху. Вважає постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, так як відсутня причина зупинки транспортного засобу, позивач під час здійснення руху автомобіля дотримувався правил дорожнього руху та був пристебнутий ременем безпеки, а відстібнувся лише після зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейського. Крім того, просять стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати в загальному розмірі 10 536,80 грн з яких вбачається гонорар адвоката Ясира С.А. в сумі 10 000,00 грн за надання професійної правничої допомоги та судового збору в сумі 536,80 грн.

Позивач ОСОБА_1 подав до канцелярії суду заяву від 30.01.2024 року в якій просив розглянути справу за його відсутності та визнав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у встановлений судом строк подав до суду відзив на позовну заяву. З відзиву вбачається, що Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області не визнає позовні вимоги та просять відмовити в повному обсязі. Позиція відповідача обґрунтована тим, що постанова про накладення адміністративних стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 29.10.2023 року серії БАД № 271519, якою зафіксовано порушення Позивача, відповідальність за яке передбачена частиною 5 статті 121 КУпАП, законною та складеною з урахуванням норм діючого законодавства, виходячи з наступного:

Згідно п. 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена статтею 121 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Як вбачається зі змісту постанови про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 29.10.2023 року серії БАД № 271519, інспектором СРПП ВП № 11 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Ягольником Костянтином Сергійовичем, зафіксовано, що 29.10.2023 о 10 год. 30 хв. на ділянці дороги Н-31 сполученням (Дніпро-Царичанка- Кобеляки-Решетілівка), розташованої на території Царичанського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Mitsubishi Carisma», р/н НОМЕР_2 , не був пристебнутий паском безпеки, чим порушив п.п. 2.3 в) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 121 КУпАП.

Відповідно до п.п. 2.3 в ) розділу 2 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Відповідно 28 грудня 2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначено що відповідач не наводить жодного спростування викладених у позовній заяві доводів та просив задовольнити позовну заяву в повному обсязі (а.с. 41-44).

Вивчивши надані сторонами докази, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не підлягає задоволенню.

Позивач ОСОБА_1 о 10:29 годині 29 жовтня 2023 року, керуючи автомобілем керував транспортним засобом марки Mitsubishi, модель Carisma, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушим п. 2.3 в Правил дорожнього руху.

Постанова серії БАД № 271519 від 29 жовтня 2023 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що винесена старшим лейтенантом поліції Ягольником К.С., є законною і обґрунтованою, скасуванню не підлягає. Оспорювана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства України, адміністративне стягнення накладені відповідно до санкції, передбаченої ч. 5 ст. 121 КУпАП. Приймаючи постанову у справі про адміністративне правопорушення, Інспектор Відділення поліції № 11 (с. Царичанка) Дніпровського району управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, старший лейтенант поліції Ягольник К.С діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Відповідно до ч. 5 ст. 121 КУпАП за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 4 КАС України встановлено, що до суб`єктів владних повноважень належать органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інші суб`єкти при здійснені публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань) регулює Закон України «Про дорожній рух».

Відповідно до ч. 2 cт. 14 Закону України «Про дорожній рух», до учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Суд констатує, що оскаржувана постанова складена уповноваженою особою у відповідності до вимог чинного КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за № 1395, інспектор поліції під час винесення оскаржуваної постанови діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України.

Відповідно до ч.3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 КАС України).

Відповідно до положень частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що 09.11.2023 року між ОСОБА_1 та адвокатом Ясирою С.А. був укладений договір про надання правничої допомоги № 1109/23-1.

У додатковій угоді № 1109-2 до договору № 1109/23-1 п.1 сторони погодили розмір гонорару адвокату за надання професійної правничої допомоги по справі суді першої інстанції, яка складає 10 000,00 грн.

Також у матеріалах справи п.3 зазначено, що акт приймання передачі виконаних робіт з професійної правничої допомоги буде підписаний між сторонами після винесення рішення в суді першої інстанції.

У матеріалах справи міститься ордер на надання правничої (правової) допомоги який підписаний адвокатом Ясирою С.А. на представлення інтересів позивача у суді.

У матеріалах справи міститься копія Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 001069 від 28.05.2015 року, яке видано адвокату Ясирі Сергію Андрійовичу

У матеріалах справи відсутні докази фактичної оплати позивачем витрат на правничу допомогу.

Враховуючи те, що витрати на оплату послуг адвоката мають бути дійсні, необхідні та обґрунтовані, з огляду на те, що позивачем не надано суду доказів фактичної оплати витрат на правничу допомогу, то суд відмовляє у відшкодуванні витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, ст. 289 КУпАП, ст.ст. 2, 3, 6-13, 229, 241-246, 250, 252, 255, 286, 293, 295 і 297 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складання судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Малихіна