Справа № 300/5042/23
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2024-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 300/5042/23 пров. № А/857/18325/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2023 року (головуючий суддя Шумей М.В., м. Івано-Франківськ) у справі № 300/5042/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок пенсії державного службовця з 14.11.2019 року та здійснювати виплату із врахуванням довідок Головного управління державної податкової служби в Івано-Франківській області від 19.06.2019 року №212/09-19-05-29 та №213/09-19-05-29 та статусу гірського населеного пункту, скасувати неправомірну переплату по пенсійній справі у сумі 161 314,97 грн. за період з 14.11.2019 року по 31.10.2022 року і здійснити виплату заборгованості по пенсії.

В обґрунтування позовних вимог вказано про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо визначення розміру пенсії державного службовця та безпідставність нарахування переплати за пенсією.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, в якій покликається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення надав неналежну правову оцінку всім обставинам справи і не в повній мірі дослідив докази, які є в матеріалах справи. Зазначає, що судом порушені норми процесуального права, зокрема, не надано оцінку доводам відповідача щодо порушення строку звернення до суду. Апелянт наголошує на порушенні позивачем строку звернення до суду, так як про порушення свого права на належний їй розмір пенсії позивач повинна була дізнатись при отриманні пенсійних виплат. Щодо переплати пенсії зазначає відповідач, що повідомляв позивача про наявність такої переплати шляхом направлення їй листів у 2021, 2022 роках, а позивач звернулась з позовом 27.07.2023. Покликається на позицію Верховного Суду у справі №240/12017/19 від 31.03.21.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області як отримувач пенсії.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року у справі № 300/77/22 визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію державного службовця та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити переведення ОСОБА_1 із пенсії за віком на пенсію державного службовця.

16.06.20 рішення набрало законної сили після його перегляду в апеляційному порядку (постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.06.20 рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року у справі № 300/77/22 залишено без змін).

На виконання рішення суду, 07.07.20 позивач була переведена із пенсії за віком на пенсію державного службовця з 14.11.19, при цьому для визначення розміру пенсії державного службовця ГУ Пенсійного фонду України в Івано-Франківській врахувало довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 19.06.2019 року №212/09-19-05-29 та №213/09-19-05-29, видані ГУ ДПС в Івано-Франківській області.

Таким чином, з 07.07.20 позивач почала отримувати пенсію державного службовця, яка їй нараховувалась з 14.11.19 на підставі судового рішення і розмір пенсії був розрахований згідно довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 19.06.2019 року №212/09-19-05-29 та №213/09-19-05-29, виданих ГУ ДПС в Івано-Франківській області.

Ці обставини визнаються сторонами.

Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 20.07.21 ( а.с.16 ), який позивач додала до позовної заяви, відповідач повідомив позивача, що для вирішення питання про виконання рішення суду їй необхідно звернутися до відділу обслуговування громадян. Оскільки в рішенні суду не визначено, який стаж, розмір заробітку та які довідки слід врахувати при призначенні пенсії.

Листом від 13.08.21 ( а.с.17 ), який позивач додала до позовної заяви, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повідомило позивача, що при проведенні перерахунку пенсії, про умови виконання якого її повідомлено листом від 20.07.21, у її пенсійній справі встановлена переплата пенсії у розмірі 21080,12 грн. за період з 16.06.20 по 30.06.21 та про необхідність повернення зайво отриманих коштів.

Листом від 30.09.21 ( а.с.18 ), який позивач додала до позовної заяви, на звернення ОСОБА_1 щодо виконання рішення суду Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повідомило позивача, що при розгляді типових звернень про виконання рішень судів щодо призначення пенсій працівникам податкової служби, відповідно до ЗУ «Про державну службу», було виявлено невідповідність такого рішення, а саме, -обчислення розміру пенсії здійснюється із заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за основним місцем роботи на державній службі; - ні у рішенні суду першої інстанції, ні в постанові суду апеляційної інстанції не вирішувалося питання з урахуванням якої довідки про складові заробітної плати слід призначити пенсію та які суми врахувати для її обчислення.

Також у листі від 30.09.21 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зазначило, що з 24.06.21 року пенсійна справа ОСОБА_1 приведена до норми та з липня 2021 року пенсія виплачується у розмірі 7833,90 грн. Додатково повідомлено про необхідність повернення переплати пенсії в розмірі 21080,12 грн.

Листом Головного управління від 20.01.2022 ( а.с.19 ), який позивач також додала до позовної заяви, її було повторно повідомлено про необхідність повернення зайво отриманих коштів як переплату пенсії в розмірі 161314,97 грн. і зазначено, що сума 20080,12 грн. переплати пенсії, про яку її повідомлено листом від 13.08.21, не відшкодована нею.

Як встановлено судом першої інстанції і вбачається з матеріалів справи, згідно рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області №67 про перерахунок пенсії позивачу з 01.03.2022 року призначено пенсію у мінімальному розмірі 1934,00 грн. з врахуванням основного розміру пенсії від середнього заробітку 0,0000 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності дій відповідача щодо відрахування з пенсії позивача переплати, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які докази вини позивача чи зловживань з її боку при отриманні пенсії. Суд першої інстанції зазначив, що саме пенсійний орган несе відповідальність за правильність нарахування пенсії. Рішенням суду, яке набрало законної сили, підтверджено стаж роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ, що надає право на отримання пенсії державного службовця. Суд вказав на неправомірність позбавлення позивача пенсії державного службовця у зв`язку з безпідставністю неврахування ГУ ПФУ попередньо врахованих спірних довідок і зазначив, що хоч у рішенні суду і не вказано про необхідність здійснення нарахування пенсії державного службовця на підставі таких довідок, однак ГУ Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області не висловлювало жодних сумнівів щодо даних довідок і не вказувало про те, що дані довідки не можуть бути взяті для розрахунку пенсії державного службовця, тобто спору щодо даного питання при переведенні позивача на пенсію державного службовця не існувало.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції і зазначає наступне.

Згідно з ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до положень ст. 46 ч. 2, ст. 107 ч. 1 Закону України «Про загальнообов`якове державне пенсійне страхування» орган Пенсійного фонду несе відповідальність за дії, які порушують пенсійні права громадян та невиплачена особі пенсія стягується за весь період часу її заборгованості.

З даної норми також слідує, що саме Пенсійний фонд України несе відповідальність за правильний обрахунок пенсії.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІУ (далі - Закон № 1058) особа надає на вимогу органу, що призначає пенсію, документи, що засвідчують відповідні відомості.

Застрахована особа зобов`язана повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення (п. З ч. 2 ст. 16 Закону № 1058).

Відповідно до ч. 1 ст. 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, закон встановлює два виключення з цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 02.07.2014 року (справа № б-91цс14) та від 22.01.2014 року (справа № 6-151цс13).

У матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності вини позивача чи зловживань з її боку при отриманні пенсії.

Для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, мав достеменно встановити факт переплати пенсії у зв`язку з поданням пенсіонером недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми пенсій у розмірі, що суперечить вимогам Закону.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 11.02.2020 року у справі № 761/41107/1б-а, від 26.03.2020 року у справі № 299/3616/ 16-а, від 06.04.2020 року у справі № 489/2351/ 16-а.

Оскільки відповідачем не доведено, що позивач подавала до пенсійного органу неправдиві відомості, які б могли вплинути на правильність обрахунку пенсії та її виплату, та з врахуванням того, що пенсійний орган добровільно обчислив розмір пенсії позивача на виконання рішення суду про переведення її на пенсію державного службовця з врахуванням поданих позивачем довідок, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про скасування неправомірної переплати по пенсійній справі у розмірі 161314,97 грн. і вказує також на безпідставність здійснення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області відрахувань з пенсії позивача, оскільки здійснення таких відрахувань може бути лише за добровільною згодою особи або за рішенням суду.

Колегія суддів також вважає законним і обгрунтованим задоволення судом першої інстанції вимог позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок пенсії з 14.11.2019 року із врахуванням довідок Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 19.06.2019 року, виходячи з наступного.

У рішенні Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 року у справі № 300/77/22, яким Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зобов`язано здійснити переведення ОСОБА_1 із пенсії за віком на пенсію державного службовця, встановлено, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження ОСОБА_1 служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Цим судовим рішенням підтверджено стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ, що надає право на отримання пенсії державного службовця, з 10.02.94 по 15.04.2016 року.

При зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області для переведення з пенсії за віком на пенсію державного службовця ОСОБА_1 надала довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 212/09-19-05-29, та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби № 213/09-19-05-29, видані 19.06.2019 року Головним управлінням державної податкової служби в Івано-Франківській області для призначення згідно з пунктами 10, 12 «Прикінцеві та перехідні положення Закону «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу».

Форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям були надані Головним управлінням державної податкової служби в Івано-Франківській області 19.06.2019 року та відповідають Постанові ПФУ 1-3 від 17 січня 2017 року.

Як встановлено і визнається сторонами, такі довідки були враховані ГУ ПФУ в Івано-Франківській області при виконанні рішення суду про переведення ОСОБА_1 на пенсію державного службовця і розмір пенсії визначений відповідно до них.

Разом з тим, ГУ Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не доведено підстав для неврахування у подальшому цих довідок і не доведено правомірність дій щодо позбавлення позивача права на врахування заробітку, визначеного у цих довідках, для обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 .

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачем не доведена правомірність його дій щодо позбавлення права позивача на пенсію, обчислену відповідно до наданих нею довідок про складові заробітної плати, та дій щодо нарахування позивачу переплати пенсії, а тому погоджується з рішенням суду першої інстанції про зобов`язання відповідача здійснити дії на усунення порушених прав позивача на належний розмір пенсії.

Щодо доводів апелянта про порушення позивачем строку звернення до суду, колегія суддів враховує, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Поважними причинами пропуску строку визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Колегія суддів не вважає строк звернення до суду пропущеним з врахуванням того, що позивачем не надавалась інформація позивачу про рішення пенсійного органу щодо неврахування спірних довідок та їх підстави.

З матеріалів справи також не вбачається, що позивач знала про неврахування довідок, підстави такого неврахування та про підстави та розмір відрахувань з її пенсії у зв`язку з встановленням переплати.

З листів відповідача, направлених позивачу, зокрема, і на її звернення, зміст яких наведений вище, неможливо встановити такі обставини.

Звернення представника позивача про надання пенсійної справи залишені без задоволення.

Отже, поведінка позивача не була пасивною.

З відзиву відповідача на позов вбачається, що розмір пенсії позивача змінювався у спірний період незначно і на цей розмір могли впливати зміни розміру надбавок, , а тому немає підстав вважати, що позивач могла дізнатись про порушення свого права на належний розмір пенсії, отримуючи пенсійні виплати.

Таким чином, доводи апелянта про порушення позивачем строку звернення до суду, є необгрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2023 року у справі № 300/5042/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар