Справа № 420/17005/23
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2024-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/17005/23

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:

м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

25.09.2023 року;

Головуючий в 1 інстанції: Скупінська О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

За участю: секретаря Недашковської Я.О.

представника апелянта Колеснікова С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

визнати протиправною бездіяльність керівництва військової частини НОМЕР_1 , а саме припинення обліку особового складу та ухиляння у відновленні або складанні нових облікових документів на військовослужбовців 1 та 2 роти НОМЕР_2 батальйону ТрО Херсонської області;

зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 скласти (поновити) та видати на руки ОСОБА_1 належно завірені копії наказів про зарахування до військової частини НОМЕР_1 , наказів про виключення зі списків військової частини НОМЕР_1 , особової справи, військового квитка, грошових, продовольчих, речових атестатів, бойових розпоряджень (бойових наказів), журналу бойових дій, підсумкових бойових донесень щодо ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову зазначено, що 26.02.2022 року через Херсонський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки батько позивачки ОСОБА_2 був мобілізований до Збройних Сил України та направлений у військову частину НОМЕР_1 для проходження служби, де з мобілізованих був сформований 194 батальйон Територіальної оборони Херсонської області. Відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2022 року, 27.02.2022 року ОСОБА_2 був зарахований на продуктове, харчове, грошове та речове забезпечення, 28.02.2022 року ОСОБА_2 разом з іншими військовослужбовцями здав військовий квиток задля внесення відомостей про призначення на посади та запису системи виданої зброї та її номерів. В березні 2022 року задля надання відсічі збройній агресії російської федерації за наказом командира батальйону ОСОБА_2 з іншими військовослужбовцями у складі 1 та 2 рот 194 батальйону висунулися на бойові позиції на території Херсонського ліцею Херсонської обласної ради та у «Бузковий парк» мікрорайону Шуменський у місті Херсоні. Вступивши у бій на одній та на другій бойових позиціях, просування російських військ було призупинене, однак ОСОБА_2 загинув.

Після деокупації міста Херсон позивачка звернулась до командування військової частини НОМЕР_1 із рапортами, в яких просила надати копій іменних списків, наказів про зарахування до військової частини, наказів про виключення зі списків військової частини, особової справи, військового квитка, грошових, продовольчих, речових атестатів, які б підтверджували проходження ОСОБА_2 військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , а також копій бойових розпоряджень (бойових наказів), журналу бойових дій, підсумкових бойових донесень для підтвердження його участі в бойових діях та надання йому у подальшому статусу учасника бойових дій. Однак командування військової частини НОМЕР_1 у видачі запитуваних документів відмовило у зв`язку із їх знищенням.

Позивачка вказує, що положення Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 року №333, зобов`язують військову частину вести облік постійно в будь-яких умовах діяльності військ (сил), своєчасно, достовірно, із правильним відображенням штатної, спискової і наявної чисельності особового складу, а також кількісних і якісних змін, що відбуваються як стосовно особового складу так і персонально відносно військовослужбовця і працівника; зобов`язують командира забезпечити належну організацію обліку особового складу в підпорядкованих органах військового управління, з`єднання, військової частини; зобов`язують кадрові органи з`єднань, штабів військових частин при втраті документів персонального обліку особового складу негайно вживати заходів до складання нових облікових документів.

Таким чином, посилаючись на безпідставність припинення військовою частиною обліку особового складу 1 та 2 роти 194 батальйону та допущення протиправної бездіяльності щодо відновлення або складання нових облікових документів на військовослужбовців, позивачка звернулась до суду із цим позовом за захистом прав та інтересів її батька, загиблого військовослужбовця.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Проаналізувавши положення Закону України «Про інформацію», Закону України «Про доступ до публічної інформації», Закону України «Про звернення громадян», а також Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України від 26.05.2014 року №333 і Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки від 23.02.2022 року №154, суд першої інстанції виходив з того, що усі документи щодо військовослужбовця, який проходить військову службу у військовій частині зберігаються у такій військовій частині, а у випадку загибелі такого військовослужбовця особова справа такого військовослужбовця передається до військового комісаріату (районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки). Відповідний Територіальний центр комплектування та соціальної підтримки як орган військового управління, що забезпечує виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, є органом, який володіє запитуваною позивачкою інформацією та є її розпорядником.

В контексті зазначеного, суд першої інстанції визначив недоведеними позивачкою порушення прав та інтересів, за захистом яких остання звернулась до суду із цим позовом, адже зміст адміністративного позову та матеріали справи не підтверджують допущення бездіяльності розпорядником запитуваної інформації та документів (відповідним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки), звернення позивачки до розпорядника за інформацією і документами та безпідставну відмову у їх наданні, у тому числі на що вплинула бездіяльність у належному обліку і відновленні втрачених (знищених) облікових документів військовою частиною відповідачем у цій справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та направити справу для розгляду до іншого суду за встановленою підсудністю.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянтка зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулює спірні правовідносини, та обставинам справи і помилково залишено поза увагою те, що жодним нормативно-правовим актом не передбачається обов`язок районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки видавати накази про зарахування до особового складу та про виключення зі списків особового складу військової частини, про призначення на посаду і зарахування на харчове та грошове забезпечення, видачу зброї, у тому числі обов`язок щодо ведення журналу бойових дій, бойових донесень та інших документів, необхідних позивачці для надання її батьку загиблому військовослужбовцю статусу учасника бойових дій і виплати його родині належної грошової допомоги у зв`язку із його загибеллю.

Акцентуючи увагу на тому, що обов`язок вжити заходів до складання нових облікових документів у зв`язку із втратою документів персонального обліку особового складу покладається безпосередньо на відповідну військову частину, у складі якої військовослужбовець проходив службу, апелянтка наполягає на обґрунтованості адміністративного позову, зверненого до військової частини НОМЕР_1 , та наявності підстав для його задоволення.

У відзиві Військова частина НОМЕР_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Не заперечуючи того факту, що ОСОБА_2 26.02.2022 року був призваний до військової частини НОМЕР_1 за мобілізацією, а також загибель вказаного військовослужбовця у зв`язку із виконанням військового обов`язку, відповідач просить враховувати, що з початку березня 2022 року військова частина НОМЕР_1 внаслідок запеклих боїв з окупаційним військом російської федерації втратила свій початковий склад військовослужбовців, всю службову документацію військової частини було втрачено (знищено). Крім того, у військовій частині відсутня інформація щодо самого факту складання у лютому-березні 2022 року запитуваних позивачкою документів.

Також, не оспорюючи гарантії та пільги, встановлені законодавством сім`ям учасників бойових дій, відповідач просить враховувати відсутність з його боку будь-якої бездіяльності, адже ним вжито усіх необхідних заходів задля відновлення втрачених облікових документів стосовно загиблого військовослужбовця та в подальшому військова частина не відмовляється у сприянні позивачці в цьому у межах своїх функціональних можливостей.

Відповідач також зазначає, що позивачкою з метою поновлення своїх прав, пов`язаних із отриманням компенсацій за фактом загибелі військовослужбовця свого батька і надання йому статусу учасника бойових дій, не використано встановлений законодавством механізм, у тому числі шляхом безпосереднього звернення до відповідних (компетентних) органів.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, відповідно до Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 , Свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 .

Згідно Свідоцтва Серії НОМЕР_5 , виданого 07.06.2022 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

26.12.2022 року командиром військової частини НОМЕР_1 на адресу Херсонського РТЦК та СП Херсонської області оформлено сповіщення за №8 на солдата ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У такий спосіб військова частина НОМЕР_1 прохала сповістити гр. ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що її батько: військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 26.02.2022 року призваний на військову службу Першим відділом Херсонського РТЦК та СП Херсонської області, вірний військовій присязі, виконуючи свої посадові обов`язки, ІНФОРМАЦІЯ_3 під час оборони міста Херсон героїчно загинув.

Учасниками не заперечується, що з метою надання загиблому військовослужбовцю ОСОБА_2 статусу учасника бойових дій позивачка зверталась до командування військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій просила надати їй: копії іменних списків, наказів про зарахування до військової частини НОМЕР_1 , наказів про виключення зі списків військової частини НОМЕР_1 , особової справи, військового квитка, грошових, продовольчих, речових атестатів, які б підтверджували проходження ОСОБА_2 військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , а також копій бойових розпоряджень (бойових наказів), журналу бойових дій, підсумкових бойових донесень для підтвердження участі в бойових діях.

Розглянувши звернення, у листі від 10.04.2023 року за №1758 військова частина НОМЕР_1 повідомила про те, що за наявною інформацією ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно був призваний до військової частини НОМЕР_1 за мобілізацією 26.02.2022 року, де проходив службу з 26.02.2022 року по 01.03.2022 року (включно). ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , виконуючи службовий обов`язок щодо охорони та оборони міста Херсону, героїчно загинув.

Військова частина зазначила, що документи, які підтверджують факт проходження ОСОБА_2 військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , а саме: наказ про зарахування до списків частини НОМЕР_1 , особова справа, військовий квиток, грошовий, продовольчий, речовий атестати, були знищені під час евакуації військової частини НОМЕР_1 з міста Херсону та Херсонської області.

Військова частина додала, що у відповідності до наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 та постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 виплата грошового забезпечення, належного ОСОБА_2 , можлива лише у разі наявності, крім іншого, вище перелічених документів.

Посилаючись на допущення військовою частиною протиправної бездіяльності щодо обліку особового складу військової частини та складання (відновлення) облікових документів на військовослужбовців, позивачка звернулась до суду із цим адміністративним позовом.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи представника апелянтки, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Вказані положення Основного Закону кореспондуються із приписами частини 1 статті 5 КАС України, згідно яких кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Частиною 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За правилами частини 3 статті 9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За визначенням, наведеним у статті 4 КАС України, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, або адміністратор за випуском облігацій, який подає позов до адміністративного суду на захист прав, свобод та інтересів власників облігацій відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки», а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, захисту в адміністративному суді підлягають лише порушені права та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.

При цьому порушення прав має бути реальним, стосуватись індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права, свободи чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Особа повинна довести факт порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів оскаржуваним рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Слід враховувати, що за своїм смисловим навантаженням термін «законний інтерес» є тотожним «охоронюваному законом інтересу», оскільки саме законність обумовлює надання інтересу правової охорони.

Законний інтерес може бути захищено судом, якщо позивач вважає, що його законний інтерес, за захистом якого він звернувся до суду: а) порушено (щодо протиправних діянь, які мали місце і припинилися) або б) порушується (щодо протиправних діянь, які тривають); або в) створюються перешкоди для його реалізації (щодо протиправних діянь, які тривають і є перешкодами для реалізації права в теперішньому або в майбутньому часі) або г) мають місце інші ущемлення законних інтересів.

З наведеного слідує необхідність з`ясування судом обставин, що свідчать про порушення інтересу. Позивач повинен довести, що він має законний інтерес і є потерпілим від порушення цього інтересу з боку суб`єкта владних повноважень.

Право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, складовою якого є право звернення до суду (право на доступ до судової процедури), не є абстрактним, а пов`язане з правом конкретної особи, в інтересах якої виникає судовий процес, і з її переконанням у тому, що держава (в особі органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб) протиправно втрутилася у її права або свободи.

Апеляційний суд враховує, що предметом спору у цій справі є протиправність бездіяльності військової частини щодо обліку загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 та батька позивачки.

Звернення із позовом позивачка обумовлює порушенням військовою частиною у такий спосіб, створенням перешкод військовою частиною у реалізації соціальних гарантій військовослужбовця щодо надання останньому статусу учасника бойових дій, а також соціальних гарантій членів сім`ї загиблого військовослужбовця на виплату грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця.

В контексті наведеного слід зазначити, що правовий статус учасника бойових дій визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-XII, який спрямований на захист ветеранів війни шляхом:

створення належних умов для підтримання здоров`я та активного довголіття;

організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів;

виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни;

надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.

Таким чином, право на реалізацію передбачених законом можливостей, у зв`язку з наданням особі певного статусу, нерозривно пов`язане з такою особою. Згідно із законодавством не передбачено прав позивачки вимагати присвоєння статусу учасника бойових дій загиблій особі, а тому позивачка не може бути учасником відносин з приводу вирішення питання про надання статусу учасника бойових дій.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 березня 2021 року по справі №818/62/17 та, з огляду на положення частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню у цій адміністративній справі.

При цьому, слід доповнити, що відповідно до пункту 5 Порядку від 20.08.2014 року №413 рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій приймається, серед інших, комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мін`юсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Офісі Генерального прокурора, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС.

Однак, вказуючи на порушення прав, пов`язаних із реалізацією надання статусу учасника бойових дій військовослужбовцю батьку позивачки, остання з метою вирішення цього питання до відповідного компетентного органу не зверталась.

Стосовно обґрунтувань порушеного права та інтересу позивачки, пов`язаних із правом членів сім`ї загиблого військовослужбовця на одержання грошової допомоги, які наведені під час апеляційного провадження, але, з огляду на важливість забезпечення у максимально можливий спосіб прав цієї категорії осіб, колегія суддів вважає прийняти до уваги ці доводи та надати їм наступну правову оцінку.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації введено на всій території України воєнний стан з 5:30 год. 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та діє на даний час.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Пунктом 2 постанови Кабінет Міністрів України прийняв від 28.02.2022 року №168 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок в установі банку державного сектору, зазначеного одержувачем у заяві.

Пунктом 2-1 постанови Кабінет Міністрів України прийняв від 28.02.2022 року №168 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

Так, розділом ІV Порядку і умовами призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затвердженими постановою Міністерства оборони України від 25.01.2023 року №45, передбачений алгоритм опрацювання документів, які подаються для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану.

Пунктом 4.1 Постанови від 25.01.2023 року №45 передбачено, що члени сім`ї звертаються до районного (міського) ТЦКСП незалежно від місця реєстрації та подають документи, зазначені в додатку 2.

Перевіривши установлений у цьому Додатку Перелік документів, які надаються до районного (міського) ТЦКСП для призначення та виплати ОГД, апеляційний суд встановив, що до цього Переліку входять: відповідна заява; документ, що посвідчує особу;

документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків; свідоцтво про смерть військовослужбовця; документ, що підтверджує родинні зв`язки з загиблим (померлим) військовослужбовцем відповідно до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; згода на обробку персональних даних; довідка про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінальним процесуальним законодавством України/ повний витяг з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості»; свідоцтво про зміну імені - у разі зміни прізвища, імені, по батькові; рішення місцевої державної адміністрації, виконавчого органу місцевої ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування,- для законних представників неповнолітніх дітей загиблого (померлого); відмова, заява, інший правочин, завірений відповідно до Закону України «Про нотаріат» або міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (за наявності); рішення суду, яке набрало законної сили та стосується призначення ОГД (за наявності); інші документи щодо призначення та виплати ОГД (за наявності).

З наведеного можна виснувати, що перелік документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги є вичерпним та не вимагає від позивачки надання військово-облікових документів, про які зазначається у змісті адміністративного позову.

При цьому, апеляційним судом у цій справі не перевіряється право позивачки на одержання одноразової грошової допомоги, адже слід враховувати, що до компетентного органу з вирішення питання про виплату одноразової грошової допомоги позивачка не зверталась і спірні правовідносини не виникли з приводу неправомірної відмови органу у реалізації позивачко такого права.

Необґрунтованість вимог адміністративного позову полягає і в тому, що згідно із положеннями глави 7 розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 року №333 (який діяв до 25.11.2022 року), військовослужбовці, які померли (загинули), зокрема, від отриманих ними поранення, після встановлення причин і обставин смерті (загибелі) та отримання підтвердних документів виключаються наказом по стройовій частині зі списків особового складу військової частини (пункт 7.3).

Наказ по стройовій частині є підставою для відправлення за належністю власних речей, цінностей і особистих документів військовослужбовця, який помер (загинув), а також для внесення до облікових документів даних про час і причину виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (пункт 7.4).

У пункті 7.9 Інструкції від 26.05.2014 року №333 власні речі, цінності і особисті документи померлих (загиблих) не пізніше наступного дня після видання наказу по стройовій частині про виключення їх зі списків особового складу частини підлягають відправленню:

власні речі, цінності, витяги з наказів командування про оголошення заохочень, особисті листи і фотокартки - сім`ї або близьким родичам померлого (загиблого). Якщо місце проживання сім`ї померлого (загиблого) військовослужбовця невідоме, то всі речі, цінності і документи пересилаються до військового комісаріату за місцем призову (прийняття) на військову службу військовослужбовця. У випадку виявлення в померлого (загиблого) військовослужбовця заповіту усі перелічені в заповіті власні речі, цінності і особисті документи висилаються особам, вказаним у заповіті;

державні нагороди (відомчі заохочувальні відзнаки) і документи до них - у військові комісаріати для вручення їх сім`ї нагородженого. Передача сім`ї (родичам) нагород і посвідчень до них оформляється протоколом. У разі відсутності в померлого спадкоємців державні нагороди і документи про нагородження передаються на зберігання державі, а відомчі й інші відзнаки разом із посвідченнями до них - у військові комісаріати за місцем призову (прийняття) на військову службу;

військові квитки, обліково-послужні картки сержантів і солдатів, розрахункові книжки офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу направляються до районного (об`єднаного, міського) військового комісаріату за місцем проживання сім`ї померлого (загиблого), а якщо місце проживання сім`ї невідоме, - до військового комісаріату за місцем призову (прийняття) на військову службу. Ці документи перед відправкою звіряються з останніми обліковими даними військової частини, а на першій сторінці робиться запис про дату смерті військовослужбовця;

документи, що посвідчують особу військовослужбовця (офіцера, осіб рядового, сержантського і старшинського складу), підлягають знищенню;

ідентифікаційні жетони з особистими номерами офіцерів висилаються до кадрових органів відповідної номенклатури для залучення в другі примірники особових справ, а на осіб рядового, сержантського і старшинського складу - в їхні особові справи за місцем проходження військової служби для здачі їх до Галузевого архіву.

З 25.11.2022 року організація обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, врегульована Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 року №280.

Згідно із пунктом 10 розділу VI Інструкції від 15.09.2022 року №280 власні речі, цінності і особисті документи загиблого (померлого) військовослужбовця не пізніше наступного дня після видання наказу по стройовій частині про виключення його із списків особового складу військової частини підлягають відправленню:

власні речі, цінності, витяги з наказів військового командування про оголошення заохочень, особисті листи і фотографічні картки - сім`ї або близьким родичам загиблого (померлого) військовослужбовця. Якщо місце проживання сім`ї (близьких родичів) загиблого (померлого) військовослужбовця невідоме або він не мав сім`ї (близьких родичів), то всі речі, цінності і особисті документи пересилаються районному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки за місцем призову (прийняття) на військову службу (останнім місцем проживання) загиблого (померлого) військовослужбовця. У випадку виявлення у загиблого (померлого) військовослужбовця заповіту усі перелічені в заповіті власні речі, цінності і особисті документи висилаються особам, указаним у заповіті;

державні нагороди (відомчі заохочувальні відзнаки) і документи до них - до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вручення їх сім`ї або близьким родичам загиблого (померлого) військовослужбовця. Передача сім`ї (близьким родичам) нагород і посвідчень до них оформляється протоколом. У разі відсутності в загиблого (померлого) військовослужбовця спадкоємців державні нагороди і документи до них, а також відомчі й інші відзнаки разом із посвідченнями до них направляються до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем призову (прийняття) на військову службу (останнього місця проживання) загиблого (померлого) військовослужбовця;

військовий квиток та обліково-послужна картка загиблого (померлого) сержанта або солдата направляються до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання сім`ї загиблого (померлого), а якщо місце проживання сім`ї невідоме або він не мав сім`ї (близьких родичів),- до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем призову його на військову службу (останнього місця проживання). Ці документи перед відправкою звіряються з останніми обліковими даними військової частини, а на першій сторінці робиться запис про дату загибелі (смерті) військовослужбовця.

Ідентифікаційний жетон з особистим номером загиблого (померлого) офіцера залучається до другого примірника особової справи, а ідентифікаційний жетон особи рядового, сержантського і старшинського складу - до першого примірника. Після того, як необхідність у цих особових справах мине, вони передаються на зберігання до Галузевого архіву.

Пунктами 11, 14 розділу VI Інструкції від 15.09.2022 року №280 передбачено, що документ, що посвідчує особу загиблого (померлого) військовослужбовця, підлягає знищенню за актом, за винятком посвідчення генерала (адмірала), яке передається сім`ї загиблого (померлого) генерала (адмірала); у разі її відсутності або якщо місце проживання сім`ї загиблого (померлого) генерала (адмірала) невідоме, його посвідчення підлягає знищенню.

У районних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки ведеться книга обліку загиблих (померлих) військовослужбовців, сім`ї яких проживають на території району (міста) (додаток 36). Записи в книзі робляться на підставі отриманих сповіщень командирів військових частин. Відсутні дані на загиблих (померлих) військовослужбовців записуються до книги на підставі інших документів, які надійшли з військових частин або були надані членами сім`ї (близькими родичами) загиблого (померлого) військовослужбовця.

Сповіщення командирів військових частин, що надійшли до районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки від військових частин, підшиваються та зберігаються в окремих справах.

Аналіз наведених норм показав, що у разі смерті (загибелі) військовослужбовця його сім`ї або близьким родичам передаються власні речі, цінності, витяги з наказів командування про оголошення заохочень, особисті листи, фотокартки, державні нагороди (відомчі заохочувальні відзнаки). Натомість, вказаними нормами Інструкцій не передбачається можливість видачі членам сім`ї або близьким родичам померлого (загиблого) військовослужбовця наказів про його зарахування до відповідної військової частини, виключення зі списків військової частини, особової справи, військового квитка, грошових, продовольчих, речових атестатів, бойових розпоряджень (бойових наказів), журналу бойових дій, підсумкових бойових донесень, а саме видача документів, про які позивачкою ставиться у позовній заяві.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки спірним правовідносинам та не застосував норми законодавства, що їх регулюють.

Підсумовуючи та змінюючи мотиви, з яких суд першої інстанції виходив під час прийняття рішення, колегія суддів визначає необґрунтованим адміністративний позов, адже позивачкою не доведено порушення її прав та інтересів, пов`язаних із встановленням статусу учасника бойових дій загиблого військовослужбовця та із виплатою одноразової грошової допомоги, і за захистом яких остання звернулась до суду із цим позовом. Не обґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення полягає і в тому, що нормативними актами, які регулюють спірні правовідносини, не передбачається правових підстав для видачі позивачці як облікових документів так і документів, що стосуються порядку проходження військовослужбовцем військової служби та пов`язаних із виконанням завдань військової служби.

Крім того, не підлягають задоволенню вимоги апеляційної скарги в частині направлення справи за встановленою підсудністю до іншого суду, оскільки рішення судом прийнято з дотриманням правил юрисдикції (підсудності).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, однак при ухваленні рішення судом не надано належної правової оцінки обставинам справи та допущено неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку із чим, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 317 КАС України підлягає зміні в мотивувальній частині.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року змінити в мотивувальній частині.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 05.02.2024 року (з урахуванням терміну перебування судді-доповідача у відрядженні).

Головуючий суддя: О.В. Єщенко

судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв