Справа № 240/24869/23
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2024-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/24869/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Романченко Євген Юрійович

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

30 січня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Ватаманюка Р.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Надольна М.С.,

представника позивача: Ткачука В.В.,

представника відповідача: Зотова А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування наказу, поновлення на посаді,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся до Головного управління Національної поліції у Житомирській області, в якому просить:

- скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Житомирській області №1623 "Про застосування дисциплінарного стягнення" від 30.12.2022;

- поновити на посаду оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Житомирського районного управління поліції ГУНП лейтенанта поліції ОСОБА_1 ;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 , грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в період з 30.12.2023 по сьогоднішній день.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2023 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції щодо відсутності поважних причин пропуску строку звернення до суду. Крім того, вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано позбавив його права на доступ до суду, чим порушив ст. 5 КАС України.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив суд залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини 1 статті 118 КАС України процесуальними строками є встановлені законом або ж судом строки, у межах яких вчиняють ся процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями та роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює добросовісно ставитися до виконання учасниками процесу своїх обов`язків. Строки звернення до суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням певного спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Так, ч. 1 ст. 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).

При цьому, КАС України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків.

Відповідно до приписів частини першої статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, що відносить її до публічної служби в розумінні пункту 17 частини першої статті 4 КАС України.

Преамбулою Дисциплінарного статуту НП передбачено, що цим Статутом, зокрема, визначені види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Так, згідно з ч. 4 ст. 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ, поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

При цьому, у випадку наявності колізії між загальним та спеціальним законом застосуванню належать норми спеціального закону, яким є саме Дисциплінарний статут Національної поліції України.

У разі якщо положення нормативних актів рівної юридичної сили містять різні моделі правового регулювання, перевагу при застосуванні слід надавати тій нормі, яка регулює вужче коло суспільних відносин, тобто є спеціальною.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.01.2019 у справі №807/257/14.

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в даному випадку необхідно застосовувати положення Дисциплінарного статуту Національної поліції України, що затверджений Законом України, та яким передбачені порядок і строки оскарження дисциплінарного стягнення.

Згідно зі ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Так, предметом розгляду в даній справі, зокрема є наказ ГУНП в Житомирській області від 30.12.2022 №1623 "Про застосування дисциплінарного стягнення".

Законом № 2123-IX від 15.03.2022 внесено зміни до Дисциплінарного статуту НП України в період дії воєнного стану, зокрема, абзацом 1 частини четвертої статті 31 Дисциплінарного статуту НП України визначено, що поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Тобто цим пунктом охоплено такі види дисциплінарних стягнень, як зауваження, догана, сувора догана, попередження про неповну службову відповідність.

У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення".

Таким чином, враховуючи внесені законодавцем зміни до Дисциплінарного статуту Національної поліції України в період дії воєнного стану, у спірних правовідносинах для обчислення строку звернення слід застосовувати норми спеціального законодавства, а саме частину 4 статті 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ.

Тобто, в даному випадку позовну заяву може бути подано до суду протягом 15 днів з дня ознайомлення особи з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Аналогічна правова позиція щодо тотожних правовідносин викладена у постановах Верховного Суду від 08.02.2023 у справі №120/7567/22, від 31.10.2023 у справі № 400/5692/22. від 25.01.2024 у справі №260/4067/23.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що зі змістом оскаржуваного наказу від 31.12.2022 №1623 позивач ознайомився 31.12.2022.

02.01.2023 ГУНП в Житомирській області прийнято наказ № 3 о/с від 02 січня 2023 року «По особовому складу» про звільнення з 02 січня 2023 року ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції). Зі змістом вказаного наказу ОСОБА_1 ознайомлено, що підтверджується його підписом (а.с.130). Отже, 15-денний строк звернення до суду із заявленими вимогами закінчився 18 січня 2023 року.

Водночас, позовну заяву ОСОБА_1 подано 22 серпня 2023 року, тобто із пропуском строку звернення до суду, встановленого спеціальним законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином, для поновлення пропущеного строку, встановленого законом, необхідно встановити наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду, які об`єктивно перешкоджали особі вчасно подати позовну заяву.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Отже, особа, яка пропустила строк звернення до суду повинна довести наявність поважних причин, які об`єктивно перешкоджали їй своєчасно звернутись до суду за захистом своїх прав.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що позивачем не наведено обставин, які б підтверджували неможливість оскаржити наказ від 31.12.2022 №1623 до суду у 15-денний строк з дня ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку звернення до суду позивач зазначає, що починаючи з 19.01.2023 він активно займається волонтерською діяльністю та допомагає підрозділам ЗСУ у стримуванні військової агресії ворога, в підтвердження чого надав довідку від 25.10.2023 №2510/09704 (а.с.35).

Водночас, суд враховує, що волонтерська діяльність грунтується на засадах добровільності та залежить від суб`єктивного волевиявлення особи, тому не може вважатись поважною причиною, яка об`єктивно перешкоджала ОСОБА_1 своєчасно звернутись до суду за захистом своїх прав.

Крім того, колегія суддів враховує, що позивачем не надано обґрунтованих доводів та доказів наявності поважних причин, які перешкоджали йому звернутись до суду в період з дня ознайомлення з наказом про реалізацію дисциплінарного стягнення до закінчення строку звернення до суду, тобто з 03.01.2023 по 18.01.2023.

Оцінюючи доводи апелянта щодо позбавлення його права на доступ до суду, гарантованого ст. 5 КАС України, колегія суддів враховує наступне.

Статтею 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику ЄСПЛ та Європейської комісії з прав людини.

У низці рішень ЄСПЛ, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

Так, у справі «Мушта проти України» (Заява № 8863/06) від 18.11.2010 в пункті 32 ЄСПЛ зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Згідно із практикою ЄСЛП застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду (порушення статті 6 Конвенції). Водночас, безпідставне поновлення таких строків може свідчити про порушення принципу правової визначеності, як невід`ємної складової принципу верховенства права.

Таким чином, вказані скаржником причини пропуску строку звернення до суду не дають підстав для висновку про наявність об`єктивних непереборних обставин, які б перешкоджали своєчасному оскарженню рішення відповідача у цій справі та не підтверджені належними доказами.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 05 лютого 2024 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Ватаманюк Р.В.