Справа № 160/25686/23
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- зобов`язати зарахувати до страхового та пільгового стажу роботи за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад, показників, затверджених КМУ зайнятість повний робочий день в шахті та з урахуванням Списку 1, затвердженого Постановою КМУ №202 від 31.03.1994 року ОСОБА_1 , період роботи з 01.10.2021 р. по 31.05.2022 р. в якості гірничого підземного з повним робочим днем під землею та здійснити перерахунок пенсії відповідно до абз.3 ч.1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов язкове державие пенсійне страхування», ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» відповідно до заяви від 18.08.2023 р.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року прийнято до свого провадження вказану справу та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (в редакції ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці), мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до розрахунку стажу роботи, загальний страховий стаж позивача складає 41 рік 05 місяців 11 днів (з урахуванням додаткових років за роботи у шкідливих умовах праці за Списком № 1 - 14 років), з них пільговий стаж роботи за Списком № 1 складає 14 років 10 місяців 13 днів, що недостатньо для перерахунку пенсії відповідно до абз. 3 ч.1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (менше 15 років). Таким чином, оскаржуване рішення прийнято правомірно, з урахуванням всіх обставин, що мають значення, відповідно підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
За правилами частини 6 статті 120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Першим днем для прийняття рішення по даній справі є 09.12.2023 припадає на вихідний день (субота), а також перебування судді у відпустці, у зв`язку з чим, дане рішення прийнято першим робочим днем - 18.12.2023р
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах.
Згідно трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 міститься запис, що позивач працював у ДП "ШАХТОУПРАВЛІННЯ "ПІВДЕННОДОНБАСЬКЕ № 1" ("ШАХТОУПРАВЛІННЯ "ПІВДЕННОДОНБАСЬКЕ № 1"): з 18.09.2006 р. по 31.05.2022 р. гірничим підземним з повним робочим днем у шахті.
18.08.2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії, що дає мені право на обчислення пенсії відповідно до ст.8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» та ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 80 відсотків своєї заробітної плати (доходу).
Після всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх документів ОСОБА_1 встановлено, що, за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб, страхові внески в період пільгової роботи сплачено по 30.09.2021 включно.
Враховуючи викладене вище, в перерахунку пенсії по стажу роботи за Списком №1 в період з жовтня 2021 по травень 2022 відповідно до Закону №1058 ОСОБА_1 відмовлено, у зв`язку з відсутністю законних підстав.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Гарантії конституційного права людини на соціальний захист визначено в положеннях Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV (далі по тексту - Закон №1058-ІV) та Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ (далі по тексту - Закон №1788-ХІІ).
Згідно із ст. 20 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Абз.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що Мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Відповідно до абз.4 ч.4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.
Статтею 1 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" визначено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
Аналізуючи вищезазначені положення законодавства, можна зробити висновок, що основною умовою для виплати мінімального розміру пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах 15 років для чоловіків за Списком №1, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80% середньої заробітної плати шахтаря, але не менш, як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Тобто, статтею 8 цього Закону наявність права на мінімальну пенсію, не поставлено в залежність від часу роботи на підземних роботах.
Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 в спірний період позивач працював у ДП "ШАХТОУПРАВЛІННЯ "ПІВДЕННОДОНБАСЬКЕ № 1" ("ШАХТОУПРАВЛІННЯ "ПІВДЕННОДОНБАСЬКЕ № 1"): з 18.09.2006 р. по 31.05.2022 р. гірничим підземним з повним робочим днем у шахті.
Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить усі необхідні записи, що підтверджують період виконуваної роботи, її характер та зайнятість за професіями, які віднесені до Списку № 1, а саме заначено з повним робочим днем під землею. В трудовій книжці йдеться посилання на відповідні накази як на підставу внесення записів, вони завірені підписом повноважної особи та печаткою, не містять виправлень, підчисток, тобто оформлені належним чином.
Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що за загальним правилом відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Також, з вище вказаного реєстру вбачається, що позивач у вказані періоди мав безпосередньо спеціальний стаж на підприємстві за кодами підстави обліку спецстажу - ЗПЗ014А1.
При цьому, суд зазначає, що відповідачем не заперечується факт роботи позивач на зазначеній посаді на вказаному підприємстві, що підтверджується оскаржуваним рішенням.
Відповідно до постанов правління Пенсійного фонду України (далі - ПФУ) № 7-6 від 10.06.2004 «Про затвердження Порядку формування і подачі органам ПФУ відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування», № 26-1 від 05.11.2009 «Про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування органам ПФУ», № 22-2 від 08.10.2010 «Про Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та № 25-2 від 03.12.2013 «Про визнання такою, що втратила чинність, постанови правління ПФУ від 08.10.2010 № 22-2», якими затверджувалися «Довідники кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства», встановлено код підстав для обліку спецстажу за ЗПЗ014А1 для застрахованих осіб, які є працівниками, що зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці:
- код ЗПЗ014А1 - Працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років
Також, з форми ОК-5 вбачається, що в спірний період (01.10.2021 р. по 31.05.2022 р.) позивачу нараховувалась та сплачувалась заробітна плата включно по 31.05.2022 р.
Так, під час роботи по професії, гірник підземний з повним робочим днем під землею, застосовуються постанова КМУ від 16.01.2003 року № 36 розділу Гірничі роботи підрозділ 1 позиції 1.1а а) усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах та постановою КМУ від 24.06.2016 р. № 461 розділом I. ГІРНИЧІ РОБОТИ, підрозділом 1. Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень: працівники зайняті повний робочий день на підземних роботах.
Крім того, ці професії передбачені Постановою КМУ від 31.03.1994 року №202, якою затверджений список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах, пов`язаних з видобутком вугілля.
Відповідно до п. 1 Постанови № 202, підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт: усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).
Відтак, законодавець Постановою № 202 від 31.03.1994 року визначив, список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах, а саме усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).
Підставою для незарахування цього періоду відповідач вказав відсутність у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформації про сплату страхових внесків та відомостей по спеціальному стажу за зазначений період.
Згідно зі статтею 20 Закону №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.
Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для незарахування періодів роботи через несплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Зворотній підхід є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Отже, суд не вбачає підстав для покладання на позивача негативних наслідків від стану сплати внесків за нього його роботодавцем, переданням ним відомостей по спеціальному стажу.
Відповідно, це зауваження відповідача є необґрунтованим, а позивач має право на зарахування цього періоду до його пільгового стажу за Списком №1, оскільки жодних інших зауважень, окрім відсутності відомостей про сплату внесків та відомостей по спеціальному стажу, судом в свою чергу таких зауважень не виявлено.
За таких обставин незарахування відповідного періоду роботи до пільгового стажу позивача є протиправним.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
При цьому, зміст та обсяг порушеного права та викладення обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть різнитися, але принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.
Наведений висновок сформований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 по справі № 640/7310/19.
Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
У разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд.
Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки під час розгляду вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акта.
Оскільки з урахуванням додатково зарахованого періоду роботи позивача до його пільгового стажу загальна кількість такого стажу перевищує 15 років у відповідача не існує іншого правомірного варіанту поведінки, окрім здійснення перерахунку пенсії відповідно до абз.3 ч.1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов язкове державие пенсійне страхування», ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» відповідно до заяви від 18.08.2023 р. За таких умов зобов`язання відповідача здійснити зарахування до страхового та пільгового стажу спірного періоду та проведення перерахунку пенсії позивача не є втручанням в його дискреційні повноваження, оскільки в цих обставинах вони не мають відповідного характеру.
З урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового та пільгового стажу позивача роботи за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад, показників, затверджених КМУ зайнятість повний робочий день в шахті та з урахуванням Списку 1, затвердженого Постановою КМУ №202 від 31.03.1994 року ОСОБА_1 , період роботи з 01.10.2021 р. по 31.05.2022 р. в якості гірничого підземного з повним робочим днем під землею та здійснити перерахунок пенсії відповідно до абз.3 ч.1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов язкове державие пенсійне страхування», ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» відповідно до заяви від 18.08.2023 р.
Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідачем не доведено правомірності своїх дій у спірних правовідносинах.
Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Суд дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплаченого ним суму судового збору у розмірі 1073,60грн.
Керуючись ст.ст. 241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 роботи за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад, показників, затверджених КМУ зайнятість повний робочий день в шахті та з урахуванням Списку 1, затвердженого Постановою КМУ №202 від 31.03.1994 року, період роботи з 01.10.2021 р. по 31.05.2022 р. в якості гірничого підземного з повним робочим днем під землею та здійснити перерахунок пенсії відповідно до абз.3 ч.1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов язкове державие пенсійне страхування», ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» відповідно до заяви від 18.08.2023 р.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова