Справа № 260/2392/23
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2024-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 260/2392/23

адміністративне провадження № К/990/2233/24

Суддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В. Е.,

перевіривши касаційну скаргу адвоката Мохнюк Руслани Геннадіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1

на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року

у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Виноградівської міської ради Закарпатської області, Служби у справах дітей Виноградівської міської ради Закарпатської області, Виноградівської міської ради в особі комісії з питань захисту прав дитини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до виконавчого комітету Виноградівської міської ради про визнання протиправним та скасування Рішення виконавчого комітету Виноградівської міської ради № 34 від 22 лютого 2022 року та стягнення на його користь моральної шкоди в розмірі 10000 грн.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Виноградівської міської ради №34 від 22 лютого 2022 року «Про відмову у встановленні графіка зустрічей з дитиною». Визнано протиправними дії комісії з питань захисту прав дитини Виноградівської міської ради та Служби у справах дітей Виноградівської міської ради під час прийняття та розгляду заяви ОСОБА_1 від 04.01.2022 року щодо надання рішення про встановлення днів та годин зустрічей з дитиною. Зобов`язано Службу у справах дітей Виноградівської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.01.2022 року щодо надання рішення про встановлення днів та годин зустрічей з дитиною у відповідності до п. 73 Постанови КМУ від 24 вересня 2008 р. № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини». В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року у справі скасовано та прийнято постанову, якою провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Виноградівської міської ради Закарпатської області, Служби у справах дітей Виноградівської міської ради Закарпатської області, Виноградівської міської ради в особі комісії з питань захисту прав дитини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення - закрито.

Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, представник позивача звернулась із касаційною скаргою до Верховного Суду.

За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Згідно з частиною 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі міститься посилання на пункт 2 частини 4 статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження.

В обгрунтування представник позивача зазначає про необхідність відступлення від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі №826/27224/15, та постановах Верховного Суду від 04 лютого 2021 року у справі №640/5339/19 та від 01 липня 2020 року у справі №522/23095/16-а, та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові.

Дослідивши оскаржувану постанову, Судом встановлено, що вона не містить посилань на вказані скаржником постанови Верховного Суду.

Слід зазначити, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі постанови Верховного Суду, яка була застосована судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови, а не просто наявність такої постанови чи висновку.

А тому, є необґрунтованим твердження представника позивача щодо необхідності у відступлення від висновку Верховного Суду.

При цьому слід зазначити, що відступ - це інший підхід до застосування тієї ж норми права у подібних правовідносинах, щодо якої такий висновок сформовано.

Необхідність відступу від висновку, викладеного в раніше ухвалених постановах Верховного Суду має виникати з певних визначених об`єктивних причин і такі причини повинні бути чітко визначені та аргументовані скаржником при посиланні на пункт 2 частини 4 статті 328 КАС України.

Обґрунтованими підставами для відступу від уже сформованої правової позиції Верховного Суду можуть бути, зокрема, зміна законодавства; зміни у правозастосуванні, зумовлені розширенням сфери застосування певного принципу права або ж зміною доктринальних підходів до вирішення питань, необхідність забезпечити єдність судової практики у застосуванні норм права тощо.

Також причинами для відступу можуть бути вади попереднього рішення (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, помилковість тощо).

Інші аргументи касаційної скарги зводяться до часткового опису обставин справи, переоцінки доказів, з посиланням на неповне з`ясування обставин справи судом апеляційної інстанції. Суд зазначає, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а скаржник обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу адвоката Мохнюк Руслани Геннадіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року

у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Виноградівської міської ради Закарпатської області, Служби у справах дітей Виноградівської міської ради Закарпатської області, Виноградівської міської ради в особі комісії з питань захисту прав дитини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. Е. Мацедонська