Справа № 646/1705/23
Суддя: Блага І. С.
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 646/1705/23
№ провадження 2-а/646/22/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.05.23р. м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді Благої І.С.,

за участі секретаря судового засідання Федоровської Д.І.,

представника позивача адвоката Дородних С.В.,

представників відповідача: Іващенка О.О., Шенкоржевської Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог та доводи сторін.

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить:

-скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №6858582 від 19.04.2023р., якою на позивача було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн. за ч.4 ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

-закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч.4 ст.126 КУпАП.

Позов обґрунтований тим, що відповідачем не доведено наявності в діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121 та ч.4 ст.126 КУпАП, оскільки були відсутні правові підстави для зупинки транспортного засобу, передбачені ст.ст.31, 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію». Тому всі наступні вимоги працівників поліції позивач не зобов`язаний був виконувати. Це узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 15.03.2019р. у справі №686/11314/17. Так, у оскаржуваній постанові зазначено, що підставою для зупинки була відсутність задніх бризковиків. В той же час, згідно з п.3 ч.1 ст.35 вищевказаного закону такою підставою може бути наявність очевидних ознак, які свідчать про технічну несправність транспортного засобу. Проте жодних доказів такої несправності транспортного засобу позивача, у тому числі, відсутності задніх бризковиків, поліцейським надано не було. У графі 7 оскаржуваної постанова зазначено, що до неї додається «Відео з Б/к 472797», але це відео отримане з порушенням ст.251 КУпАП та не є допустимим та належним з огляду на відсутність посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, а також з урахуванням правової позиції Верховного Суду у постановах від 26.04.2018р. у справі №338/855/17, від 26.04.2018р. у справі №338/1/17, від 17.07.2019р. у справі №295/3099/17. Крім того, оскаржувана постанова не містить посилань на інші докази наявності правопорушення. Під час розгляду справи інспектор не досліджував жодних доказів, не відбирав пояснень, не з`ясовував, коли виникла несправність, та чи була вона взагалі у розумінні п.31.4.7е Правил дорожнього руху, не з`ясовував причину відсутності бризковиків. Крім того, у оскаржуваній постанові позивачу ставиться в провину порушення п.2.1 «а» Правил дорожнього руху, згідно з яким водій транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Але оскільки інспектор не зафіксував належним чином та не довів факту невиконання позивачем вимог п.31.4.7е ПДР, то не було і законних підстав для контролю інспектором за наявністю у позивача права користування транспортним засобом. Така позиція висловлена у постановах ВС від 15.03.2019р. у справі №686/11314/17 та від 22.10.2019р. у справі №161/7068/16-а. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження керування позивачем транспортним засобом до моменту зупинки його працівниками поліції. Факт порушення Правил дорожнього руху має бути належним чином задокументованим та доведений належними та допустимими доказами, а сама постанова, яка є офіційним документом рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, не є беззаперечним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення. На це вказує ВС у постановах від 12.05.2020р. у справі №513/899/16-а, від 26.04.2018р. у справі №338/1/17, від 18.07.2019р. у справі №216/5226/16-а, від 15.03.2019р. у справі №686/11314/17. Окрім цього, інспектор не вжив жодних дій для надання позивачу можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги. При розгляді справи було порушено принципи законності, обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень та презумпції невинуватості. В матеріалах справи відсутні докази вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення та його вина не доведена поза розумним сумнівом.

Представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що не визнає позовні вимоги, оскільки позивач не надає суду жодних відомостей, які б спростовували факт вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121 та ч.4 ст.126 КУпАП. Так, 19.04.2023р. о 16:45 у м.Харкові, вул.Одеська, 102, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з технічними несправностями, а саме, з відсутніми задніми бризковиками, та будучи позбавлений права керування рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 13.06.2022р., чим порушив вимоги п.31.4.7е та п.2.1а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306. Вказаний транспортний засіб був зупинений на підставі ст.35 Закону України «Про Національну поліцію». Інспектор підійшов до водія, представився та пояснив причину зупинки. В ході проведення перевірки з`ясувалося, що позивач позбавлений права керування вищевказаним судовим рішенням у справі №639/1379/22 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Позивачеві були роз`ясненні його права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що підтверджується його підписом у пункті 8 оскаржуваної постанови та відеозаписом з нагрудної бодікамери №472797, яка вказана у пункті 7 оскаржуваної постанови. За результатами розгляду справи інспектор виніс постанову серії ЕАС №6858582 з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Так, згідно з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 14.02.2018р. у справі №536/583/17 у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративне правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. На відеозаписі з бодікамери зафіксовано відсутність заднього бамперу та задніх бризковиків на вищевказаному транспортному засобі, яким керував позивач. Тому не відповідають дійсності його доводи про відсутність причин для зупинки та, відповідно, відсутність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП. Позивачу були надані для ознайомлення відеоматеріали фіксування вчиненого ним правопорушення під час здійснення розгляду справи, що також зафіксовано на відеозаписі нагрудної бодікамери №472797. Що стосується адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, то згідно з правовою позицією Верховного Суду у справі №464/4690/20 позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення. Доводи ж позивача, якими він обґрунтовує позов, у тому числі, щодо змісту оскаржуваної постанови, спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності та не спростовують його вини. При цьому скасування оскаржуваної постанови з одних лише формальних мотивів порушить баланс принципу правової стабільності та справедливості. У постанові ВС від 22.05.2020р. у справі №825/2328/16 та від 23.04.2020р. у справі №813/1790/18 йдеться про те, що межею, яка розділяє істотне (фундаментальне) порушення від істотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття. Щодо доводів позивача про те, що йому не було забезпечено право на отримання правової допомоги під час розгляду справи, то ним не надано доказів на підтвердження того, що він вчиняв дії, направлені на прибуття адвоката на місце зупинки транспортного засобу, чи намагався отримати правову допомогу засобами телефонного зв`язку, а поліцейський перешкоджав у цьому.

У своїх запереченнях на відзив представник позивача зазначає (у доповнення до тих доводів, якими обґрунтований позов), що постанова Жовтневого районного суду м.Харкова від 13.06.2022р. у справі №639/1379/22 містить інформацію про набрання цим судовим рішенням законної сили 26.06.2022р., але у Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні дані про набрання законної сили вказаної постановою суду. Що стосується відеозапису, то відповідна процедура врегульована нормами ст.ст.31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», ч.2 ст.266 КУпАП та Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом МВС України від 18.12.2018р. № 026. Аналіз цих норм дає підстави вважати, що за допомогою відеореєстратора повинна фіксуватися вся процедура виявлення та фіксації адміністративного правопорушення. Але працівниками поліції не був дотриманий відповідний алгоритм дій, а відеозаписи є неповними, перериваються та не фіксують у повній мірі обставин справи, а також не містять фіксації факту керування позивачем автомобілем та факту зупинення транспортного засобу. Крім того, інспектор не з`ясував причин несправності транспортного засобу та коли ця несправність виникла. При цьому згідно з п.31.5 ПДР у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил. У оскаржувані постанові інспектор не послався на порушення водієм приписів п.31.5 ПДР. У наданому відеозаписі також не міститься такої інформації. Отже, склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, у діях позивача відсутній. Крім того, на відеозаписі чутно, як поліцейський двічі повідомляє про притягнення до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, в той час як оскаржувана постанова винесена за ч.4 ст.126 КУпАП. Сам же відеозапис є недопустимим та неналежним доказом, оскільки у оскаржуваній постанові всупереч приписам вищевказаної Інструкції не містить посилань на відповідний технічний засіб згідно з переліком у цій Інструкції.

В судовому засіданні представники сторін підтримали кожен власну правову позицію у справі та вищевказані доводи, якими вона обґрунтована у вищевказаних документах.

Крім цього представник позивача у судовому засіданні додатково пояснив, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки в ній містяться відомості, що вона складена підписана інспектором Макоєдовим Максимом Сергійовичем, в той час, як розгляд справи проводив ОСОБА_2 . Крім того, на наданому представником відповідача відеозаписі (частина 1, перші дві хвилини) зафіксовано лише рух транспортного засобу патрульної поліції, після чого міститься фіксація того, як цей транспортний засіб зупиняється, з нього виходить співробітник патрульної поліції та прямує до транспортного засобу, який не знаходиться у стані руху. В подальшому на відеозаписі зафіксований процес спілкування поліцейського з двома чоловіками, які знаходилися в салоні автомобіля, а згодом вийшли. Що стосується самих відеозаписів на наданому представником відповідача оптичному диску, то вони не є допустимим доказами, оскільки всупереч приписам ст.99 КАС України підписані не цифровим підписом автора відео та особи, уповноваженої на виготовлення їх копій. Крім того, в судове засідання не надано носій, на який безпосередньо був здійснений запис правопорушення, який є оригіналом електронного доказу згідно зі ст.74 КАС України.

В свою чергу, представник відповідача Шенкоржевська Р.Ю. додатково пояснила суду, що вона виготувала копії відеозапису з бодікамери поліцейського та відповідні файли на наданому суду оптичному диску містять її особистий електронний цифровий підпис. Що стосується тієї обставини, що поліцейський, як це видно на відеозаписі, повідомляє позивача, що розгляд справи відбудеться за ч.2 ст.126 КУпАП, а оскаржувана постанова винесена за ч.4 ст.126 КУпАП, то поліцейський, який розглядав справу, оговорився у номері частини статті 126 КУпАП, оскільки він вірно зазначив диспозицію та санкцію частини 4 статті 126 КУпАП. Щодо того, що в оскаржуваній постанові містяться відомості про іншу посадову особу, ніж та, що розглянула справу про адміністративне правопорушення, то це може пояснюватися напруженої психоемоційною обстановкою під час складання оскаржуваного рішення за допомогою спеціального електронного пристрою. Так, під час оформлення поліцейськими постанови, їх відволікав сторонній чоловік, що зафіксовано на відеозаписі. Тому поліцейський міг не перевірити в програмі пристрою дані про особу, яка розглядає справу.

Представник відповідача Іващенко О.О. також додатково пояснив суду, що відеозапис за допомогою нагрудної камери поліцейського здійснюється безперервно, але з урахуванням особливостей програмного забезпечення, яке записує відео, під час його запису програма ділить відеозапис на кілька файлів в залежності від тривалості.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

Предметом оскарження є постанова від 19.04.2023р. (серія ЕАС №6858582), якою визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн.

Як зазначено у оскаржуваній постанові, вона винесена 19.04.2023р. інспектором 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенант поліції Макоєдовим Максимом Сергійовичем про те, що 19.04.2023р. о 16:45 у м.Харкові, по вул.Одеська, 102, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом (ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 ), на йому були відсутні задні бризковики, чим порушив ч.1 ст.121 КУпАП, п.31.4.7е ПДР, та за базою ІПНП встановлено, що водій позбавлений права керування транспортними засобами терміном на 1 рік від 13.06.2022р. рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова, чим порушив п.2.1.а ПДР керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Згідно з цією постановою на позивача накладене адміністративне стягнення за ч.4 ст.126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 20400 грн. У постанові зазначені реквізити для сплати штрафу.

У пункті 7 оскаржуваної постанови міститься запис про те, що до неї додається відео з Б/к 472797.

У пункті постанови 8 «Права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз`яснено» наявний підпис позивача.

В судовому засіданні було переглянуто відеозапис з нагрудної камери №472797, який міститься у трьох файлах (формату mp4) на оптичному диску. Кожен з цих файлів підписаний електронним цифровим підписом представника відповідача Шенкоржевської Р.Ю.: частина 1 (з 16:44:01 по 16:59:01), частина 2 (з 16:59:01 по 17:04:01), частина 3 (з 17:04:01 по 17:27:21).

Відеозаписом зафіксовано рух поліцейського службового транспортного засобу (з середини), під час якого один з поліцейських повідомляє про наявність попереду транспортного засобу з реєстраційним номером НОМЕР_2 без бризковиків та бамперу, після чого поліцейський через гучномовець пропонує водію прийняти вправо та зупинитися. Після зупинки службового автомобілю поліцейський виходить з нього та підходить до автомобілю темно-синього кольору, в якому знаходяться два чоловіки на місці водія та передньому пасажирському сидінні відповідно. Поліцейський представляється водію як капітан поліції ОСОБА_2 , пояснює, що наявні порушення у зв`язку з відсутністю бризковиків та заднього бамперу та пропонує пред`явити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Після надання водієм документів (у тому числі, посвідчення водія у мобільному застосунку «Дія», поліцейським перевіряє інформацію за QR-кодом та повідомляє, що водій ОСОБА_1 , 1969 р.н., позбавлений права керування рішенням від 13.06.2022р. за статтею 130 КУпАП. При цьому водій не оспорює цього факту, повідомляючи поліцейському обставини правопорушення, за яке на нього було накладене вищевказане адміністративне стягнення. В подальшому водій підтверджує, що знав про позбавлення його права керування транспортним засобом. Поліцейський повідомляє водія про те, що відносно нього буде розглянута справа про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом. Також поліцейський повідомляє водія про санкцію, якою передбачено відповідальність за це правопорушення, у виді штрафу у розмірі 20400 грн. В подальшому під час розгляду справи поліцейський роз`яснює водієві його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, у тому числі, право на правову допомогу. На запитання поліцейського про наявність будь-яких клопотань та заяв водій не заявляє будь-яких клопотань та не вчиняє будь-яких дій, які б свідчили про його бажання скористатися правовою допомогою. Поліцейський роз`яснює, що розгляд справи буде проводити він, заступник командира роти, капітан поліції Кравченко Максим Юрійович. Також поліцейський пояснює, що причиною зупинки водія було порушення вимог ч.1 ст.121 КУпАП, а саме, відсутність бризковиків на транспортному засобі. Поліцейський пропонує водієві ознайомитися з доказами на підтвердження вчинення правопорушення, а саме з відеофіксацією. Після перегляду наданого поліцейським відеозапису водій підтверджує, що побачив відсутність бризковиків на транспортному засобі.

Під час розгляду справи поліцейський роз`яснив позивачу його права відповідно до ст.63 Конституції України, ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, запитав у позивача про наявність заяв та клопотань, роз`яснив строк та порядок оскарження постанови.

Постановою Жовтневого районного суду м.Харкова від 13.06.2022р. у справі №639/1379/22, яка набрала законної сили 26.06.2022р. ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладене стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Релевантне законодавство та правові позиції Верховного Суду.

Однією з підстав зупинки поліцейським транспортних засобів, які перелічені у ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», є наявність очевидних ознак, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу (п.2 ч.1).

До числа обов`язків водія входить, зокрема, мати при собі посвідчення водія, перевіряти перед вирушенням у дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі (ст.16 Закону України «Про дорожній рух».

Положеннями пункту 31.1 Правил дорожнього руху, які затверджені Постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306, визначено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Так, згідно з п.31.4.7.е забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

Положеннями пункту 31.5 ПДР передбачено, що у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил. У разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4.7 ("ї"; "д" - у складі автопоїзда) подальший рух заборонено до їх усунення. Водій несправного транспортного засобу повинен вжити заходів для того, щоб прибрати його за межі проїзної частини дороги.

Крім того, пунктом 2.1.а Правил дорожнього руху передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною першою статті 121 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами передбачена ч.4 ст.126 КУпАП.

Згідно з ч.1 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч.1 ст.121 та ч.4 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У своїй практиці Верховний Суд неодноразово (зокрема, у постановах від 26.12.2019р. у справі №724/716/16-а та від 17.09.2020 у справі №742/2298/17) робив висновок, що при розгляді справ про адміністративні правопорушенняпосадові особи відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені цього органу.

Статтею 279 КУпАП передбачено, що розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Вимоги до змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 283 КУпАП.

Так, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення (ч.1 та ч.2 ст.283 КУпАП).

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ч.3 ст.283 КУпАП).

Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження (ч.6 ст.283 КУпАП).

Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу (ч.9 ст.283 КУпАП).

Відповідно до п.9 .1 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходия як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Нормою п.1 ч.1 ст.40 зазначеного Закону поліції надано право застосування фото- і відеотехніки, у тому числі техніки, що працює в автоматичному режимі, технічних приладів та технічних засобів з виявлення та/або фіксації правопорушень,- для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом.

Процедура застосування поліцейськими технічним засобів врегульована також Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом МВС України від 18.12.2018р. № 026.

Так, згідно з п.1 розділу І цієї Інструкції цей нормативно-правовий акт регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів.

Застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення; 2) охорони громадської безпеки та власності; 3) забезпечення безпеки осіб; 4) забезпечення публічної безпеки і порядку (п.2 розділу І Інструкції).

У пункті 3 розділу І Інструкції надано визначення відеореєстратора як пристрою, призначеного для запису, зберігання та відтворення відеоінформації; кінозйомки та відеозапису як процесів фіксації динамічних властивостей об`єктів, подій, явищ за допомогою кіно- або відеокамери. Кінозйомка проводиться на фотоматеріалах, відеозапис - на цифрових носіях інформації;

Під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення (п.4 розділу ІІ Інструкції).

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу (п.5 розділу ІІ Інструкції).

Положеннями частини першої статті 99 КАС України названо визначення електронних доказів як інформації в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу (ч.2 ст.99 КАС України).

Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг» у статті 1 визначає автора електронного документа як фізична або юридична особа, яка створила електронний документ.

Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги" (ч.1 ст.7 вказаного Закону).

Електронна копія електронного документа засвідчується у порядку, встановленому законом (ч.5 ст.7 цього Закону).

Згідно з п.12 та п.32 ч.1 ст.1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис це електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; підписувач - фізична особа, яка створює електронний підпис.

У своїй постанові від 26.04.2018р. у справі №338/855/17 Верховний Суд зазначив, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Постанова ВС від 26.04.2018р. у справі №338/1/17 містить висновок, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. У цій же постанові ВС висловив думку, що для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки із відповідними замірами відстані автомобіля від пішохідного переходу тощо.

У постанові ВС від 17.07.2019р. у справі №295/3099/17 зазначено, що приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. У разі відсутності ж в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, з точки зору процесуального законодавства статті 70 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Правовий висновок стосовно підстав для вимоги поліцейського про пред`явлення документів після зупинки транспортного засобу міститься у постанові ВС від 15.03.2019р. у справі №686/11314/17, в який Суд вказав на те, що відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України. Отже є обгрунтованими висновки апеляційного суду про неправомірність вимоги посадової особи відповідача до позивача про пред`явлення документів в т.ч. реєстраційного документу на транспортний засіб.

Крім того, у постанові від 22.10.2019р. у справі №161/7068/16 Верховний Суд зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідач не зазначив причин зупинки водія та конкретної підстави для пред`явлення позивачем документів, що тягне за собою скасування прийнятої постанови.

Також Верховний Суд у постанові від 22.05.2020 у справі №513/899/16 вказав на те, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

У постанові від 18.07.2019р. у справі №216/5226/16 Верховний Суд зробив висновок про можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Так, відповідно до статті 80 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) речовими доказами є зокрема електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи. Відповідно до статті 71 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Висновки суду за результатами розгляду справи.

Розглядаючи такі справи, суд повинен встановити наступні обставини: чи діяв суб`єкт владних повноважень (у даному випадку, інспектор поліції) відповідно до вимог законодавства під час зупинки транспортного засобу та розгляду справи про адміністративне правопорушення (у тому числі, з точки зору забезпечення права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, на захист); чи складена оскаржувана постанова у відповідності до вимог закону та, зокрема, чи є вона обґрунтованою, а також чи доведена вина особи, притягнутої до адміністративної відповідальності належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Так, під час розгляду справи було встановлено, що зупинка поліцейським транспортного засобу, яким керував позивач, відбулася на законних підставах, передбачених п.2 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку з відсутністю задніх бризковиків на автомобілі під керуванням позивача. При цьому під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач не оспорював факт керування ним транспортним засобом, пояснюючи, що має проблеми зі здоров`ям, а тому пересуватися пішки йому важко. Також позивач підтвердив про свою обізнаність щодо позбавлення його права керування рішенням суду строком на один рік, а також не оспорював факту відсутності задніх бризковиків на транспортному засобі.

Під час розгляду справи про адміністративні правопорушення поліцейський роз`яснив позивачу його права відповідно до закону. Будь-яких клопотань та заяв від позивача під час розгляду справи, у тому числі, про його бажання скористатися правовою допомогою, не надходило. Також позивач не надавав жодних пояснень з питання причин відсутності бризковиків.

Отже, розгляд справи відбувався з дотриманням вимог ст.279 КУпАП.

Відеозйомка за допомогою нагрудної камери поліцейського під час розгляду справи проводилася безперервно, що підтверджується часовими інтервалами відеозапису, який міститься у трьох файлах на оптичному диску, наданому представником відповідача.

При цьому суд зауважує, що не є тотожними поняттями відеозйомки подій під час виконання поліцейськими службових обов`язків та відеозапису, який наданий суду. Так, відеозйомка це процес, а відеозапис це результат цього процесу, який міститься на певних носіях інформації (флеш-картах або картах пам`яті, оптичних дисках тощо) у вигляді відеофайлів.

Автором відеозапису є відповідач, а не поліцейський, який від імені відповідача здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення,- з огляду на положення ч.2 ст.222 КУпАП, ч.1 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також правову позицію Верховного Суду (у вищевказаних постановах від 26.12.2019р. у справі №724/716/16-а та від 17.09.2020 у справі №742/2298/17).

Отже, підписання копії електронного документу (відеозапису) електронним цифровим підписом представника відповідача Шенкоржевської Р.Ю. згідно з її повноваженнями за довіреністю від 09.03.2023р. (у тому числі, право підписувати (завіряти), подавати та отримувати будь-які документи та копії документів) повністю відповідає вимогам закону, зокрема, ст.7 Закону України «Про електронні довірчі послуги» та ст.99 КАС України. Таким чином, цей електронний доказ є допустимим.

Крім того, вжиття у оскаржуваній постанові скорочення назви технічного засобу, за допомогою якого проводилася відеозйомка (Б/к 472797), не свідчить про недопустимість відповідних електронних доказів. Тим більше, що під час складання постанови про адміністративне правопорушення поліцейський повідомив позивача про долучення такого відеозапису.

Що стосується посилань представника позивача на положення п.31.5 ПДР, які надають водію право подальшого руху до місця стоянки або ремонту з метою усунення несправностей, що виникли у дорозі, то такі доводи є помилковими. Так, цією ж нормою передбачено, що у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4.7 ("ї"; "д" - у складі автопоїзда) подальший рух заборонено до їх усунення. Водій несправного транспортного засобу повинен вжити заходів для того, щоб прибрати його за межі проїзної частини дороги.

Що стосується доводів представника позивача про відсутність доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, та його притягнення за це правопорушення до адміністративної відповідальності, то вони є помилковими.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, вона винесена за ч.1 ст.121 КУпАП у зв`язку з відсутністю задніх бризковиків на транспортному засобі, а також за ч.4 ст.126 КупАП у зв`язку з керуванням транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування.

І за правилами ч.2 ст.36 КУпАП стягнення накладене в межах санкції ч.4 ст.126 КУпАП, як встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При цьому та обставина, що поліцейський при розгляді справи оговорився у назві номеру частини статті 126 КУпАП не свідчить про таке істотне порушення прав позивача, яке автоматично тягне за собою незаконність оскаржуваної постанови, оскільки поліцейським правильно сформульовано диспозицію та санкцію частини 4 статті 126 КУпАП.

Що стосується доводів представника позивача про те, що поліцейським не виконано обов`язок з роз`яснення порядку та строку оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, то ці аргументи спростовуються даними відеозапису, з якого вбачається, що поліцейський роз`яснив позивачу його право протягом 10 днів подати скаргу до УПП в Харківській області ДПП та/або звернутися до суду з позовною заявою. Також поліцейський роз`яснив позивачу, що у випадку оскарження постанови, штраф позивачем на час розгляду скарги або позову не сплачується.

Отже, оцінивши усі наявні у справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи не були підтверджені ті обставини, на які сторона позивача посилалася в обґрунтування позовних вимог, у тому числі, щодо відсутності законних підстав для зупинки транспортного засобу, порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, недопустимості електронного доказу, відсутності доказів вини позивача у вчиненні адміністративних правопорушень тощо.

У даному випадку немає підстав для закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях позивача.

Тому у цій частині доводи сторони позивача не спростовують висновків суду, а встановлені під час розгляду справи факти не свідчать про наявність у цій частині порушень приписів норм права та правових позицій Верховного Суду, на які посилається позивач та його представник.

Разом з тим, з урахуванням приписів ст.279 та ст.283 КУпАП суд погоджується з доводами представника позивача про те, що наявність у оскаржуваній постанові відомостей про іншу посадову особу, ніж та, яка розглядала справу про адміністративне правопорушення, є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

При цьому, суд вважає переконливими доводи представника відповідача про причину помилкового зазначення іншої посадової особи в оскаржуваній постанові. Так, на переглянутому відеозаписі зафіксовано, як під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, стороння особа підійшла до поліцейських та, спочатку представившись підполковником, а потім просто громадянином України, протягом тривалого часу з`ясовувала у поліцейських причини зупинки транспортного засобу та складання постанови, відволікаючи посадову особу від здійснення її службових обов`язків.

Згідно з ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, за правилами п.2 ч.3 ст.286 КАС України, з урахуванням встановлених судом обставин, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа має бути надіслана на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи)

Згідно з ч.3, ч.5 ст.139 КАС України судовий збір підлягає стягненню з відповідача частково (пропорційно до задоволених судом позовних вимог) на користь держави, оскільки позивач як інвалід 2 групи звільнений від сплати судового збору за подання позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 3, 5-12, 19, 20, 286, 241-247 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6858582 від 19.04.2023р. про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121, ч.4 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 гривень, а матеріали справи надіслати на новий розгляд до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315-А) на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 268 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 26.05.2023р.

Суддя І.С. Блага