Справа № 480/559/24
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2024-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
05 лютого 2024 року Справа № 480/559/24
Cуддя Сумського окружного адміністративного суду Опімах Л.М., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просить:
- визнати протиправними дії Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), які полягають у застосуванні з січня 2020 року по жовтень 2020 року включно розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, при нарахуванні ОСОБА_1 грошового забезпечення, надбавок та доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку з проходженням військової служби;
- зобов`язати Східне регіональне управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з січня 2020 року по жовтень 2020 року включно грошового забезпечення, надбавок та доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку з проходженням військової служби, із застосуванням розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020.
Ухвалою суду від 30 січня 2024 року вказана позовна заява була залишена без руху, оскільки судом були визнані неповажними причини пропуску строку звернення до суду, у зв`язку з чим позивачу був наданий строк для усунення недоліків позовної заяви та запропоновано надати суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших підстав пропуску строку звернення до суду та надати докази поважності причин його пропуску протягом десяти днів з дня вручення йому копії ухвали.
На виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху 31.01.2024 позивач надав суду заяву про поновлення пропущеного процесуального строку звернення до суду, в якій, однак, не зазначив підстави пропуску строку звернення до суду та не надав доказів поважності причин його пропуску.
Вивчивши зміст поданої заяви, зміст позовної заяви та дослідивши додані до неї документи, суддя вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу як таку, недоліки якої не усунено, з огляду на таке.
Так, залишаючи позовну заяву без руху, суд виходив з того, що позивач знав про порушення своїх прав з 06.02.2022, коли його було звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Отже, він пропустив строк звернення до суду.
У поданій заяві на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху представник позивача не зазначив підстави пропуску строку звернення до суду та не надав доказів поважності причин його пропуску, натомість наполягає, що строк звернення до суду з указаним позовом позивачем не пропущено. Зазначає, що оскільки позивача звільнено зі служби в період чинності статті 233 Кодексу законів про працю України в редакції, яка не обмежувала право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати будь-яким строком, то відсутні підстави застосовувати положення цієї статті в редакції, чинній станом на день звернення до суду з позовом. Вважає, що право позивача на звернення до суду слід визначати із застосуванням законодавства, чинного на момент виникнення відповідного права.
Приймаючи рішення про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду, суд враховує, що відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.
Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом встановленого законодавством строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.
У позовній заяві та в заяві, поданій в порядку усунення недоліків позовної заяви, представник позивача наполягає, що строк звернення до суду з цим позовом позивач не пропустив в силу чинності норми про незворотність дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ст. 58 Конституції України), оскільки на час звільнення зі служби право позивача на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати не обмежувалося будь-яким строком.
Однак таке обгрунтування суд не вважає обґрунтованим.
Так, положення статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення військовослужбовців).
Такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 Кодексу законів про працю України, зокрема, частиною другою цієї статті.
Відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній до внесення змін згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 1 липня 2022 року № 2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 1 липня 2022 року № 2352-IX, який набрав чинності 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 викласти в такій редакції:
"Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".
Отже, до 19 липня 2022 року Кодекс законів про працю України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
На час звільнення позивача зі служби (06 лютого 2022 року) частина друга статті 233 Кодексу законів про працю України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком, натомість після 19 липня 2022 року (дата набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 1 липня 2022 року № 2352-IX) такий строк обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Отже, позивач, знаючи про порушення своїх прав з 06.02.2022, пропустив строк звернення до суду з цим позовом. Доказів на підтвердження того, що існували будь-які обставини, які створили перешкоди та заважали йому вчасно звернутися до суду за захистом прав, позивач не надав. Причин пропуску строку позивачем не наведено.
У свою чергу, приймаючи рішення щодо наявності або відсутності підстав для поновлення строку, суд враховує, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Таким чином, всупереч вимогам ст. 122 КАС України позивач звернувся до суду з позовом 25.01.2024, тобто після спливу встановленого строку звернення до суду в цій категорії справ. Будь-якого обґрунтування поважності причин пропуску строку позивачем не зазначено.
За змістом ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Оскільки судом не встановлено підстав для поновлення строку звернення до суду, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 169, 293, 295 КАС України, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії і додані до неї документи - повернути позивачу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складення ухвали.

Суддя Л.М. Опімах