Справа № 400/6122/22
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 лютого 2024 року

м. Київ

справа №400/6122/22

адміністративне провадження № К/990/3355/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Пасічник С.С.,

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Волинській області на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2023 у справі №400/6122/22 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинення певних дій,

У С Т А Н О В И В :

Головне управління ДПС у Волинській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2023 про відмову у відкритті апеляційного провадження та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження її розгляду.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, скаржник посилається на те, що пропуск строку на апеляційне оскарження відбувся з обставин, що не залежали від його волі (повернення первинної своєчасно поданої апеляційної скарги у зв`язку з несплатою судового збору внаслідок відсутності фінансування) проте це не було взято до уваги апеляційним судом при постановленні оскаржуваної ухвали; крім того, після отримання бюджетних коштів та сплати судового збору податковий орган в межах розумного строку звернувся із повторною апеляційною скаргою.

При вирішенні питання щодо відкриття касаційного провадження у справі за вказаною касаційною скаргою судом з`ясовано такі обставини.

Зі змісту касаційної скарги та наявних у Єдиному державному реєстрі судових рішень вбачається, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області та Державної податкової служби України, в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 02.11.2022 за №7554207/ і № 7554206/; зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 11.10.2022 №6 і №7 датами їх подання.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 позов задоволено. Повний текст зазначеного судового рішення був складений в той же день.

Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції, податковий орган звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, яку ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.04.2023 було залишено без руху на підставі статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку із недоданням до неї документу про сплату судового збору.

Ухвалою від 28.04.2023 суд апеляційної інстанції, задовольнивши клопотання відповідача про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги, продовжив йому такий процесуальний строк на десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Надалі П`ятий апеляційний адміністративний суд, констатувавши факт неусунення заявником у встановлений судом строк недоліків як таких, повернув останньому апеляційну скаргу, про що постановив відповідну ухвалу від 31.05.2023.

06.07.2023 заявник повторно подав апеляційну скаргу, не сплативши при цьому судовий збір за її подання до суду. У зв`язку з цим П`ятий апеляційний адміністративний суд залишив вказану скаргу без руху, про що постановив відповідну ухвалу від 10.07.2023, запропонувавши при цьому Головному управлінню ДПС у Волинській області упродовж десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали подати документ про сплату судового збору.

У подальшому суд апеляційної інстанції згідно ухвали від 02.08.2023 продовжив податковому органу строк для усунення зазначених недоліків апеляційної скарги на десять днів з моменту отримання даної ухвали. Однак відповідач після одержання копії ухвали від 02.08.2023 вчергове не виконав вимоги суду та не усунув недоліки апеляційної скарги, що стало підставою для прийняття П`ятим апеляційним адміністративним судом ухвали від 06.09.2023 про повернення такої апеляційної скарги.

09.10.2023 Головне управління ДПС у Волинській області втретє звернулося до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.03.2023, при цьому вкотре не сплатило судовий збір. В той же час разом із цією апеляційною скаргою відповідач подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обгрунтування якого посилався на обставину повернення первинної своєчасної поданої апеляційної скарги у зв`язку із несплатою судового збору внаслідок обмеження бюджетного фінансування, із вказівкою на введення на території України воєнного стану.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги, П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 17.10.2023 визнав неповажними наведені відповідачем підстави для поновлення строку апеляційного оскарження та залишив апеляційну скаргу без руху на підставі статті 169, частин 2 і 3 статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України, запропонувавши податковому органу навести інші підстави для поновлення пропущеного строку звернення, а також надати документ про сплату судового збору.

Надалі ухвалою 03.11.2023 П`ятий апеляційний адміністративний суд, відмовивши у задоволенні клопотання заявника про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги та констатувавши факт неусунення ним у встановлений судом строк недоліків апеляційної скарги як таких, повернув останньому його скаргу. Ця та інші описані вище ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду про повернення апеляційної скарги контролюючим органом не були оскаржені.

07.12.2023 податковий орган вкотре подав апеляційну скаргу, водночас порушивши й питання поновлення строку апеляційного оскарження, пропуск якого мотивував обставиною повернення первинної своєчасної поданої апеляційної скарги у зв`язку із несплатою судового збору внаслідок обмеження бюджетного фінансування на період введення воєнного стану; також зазначив, що недоліки первісної апеляційної скарги були усунуті, підтвердженням чого є платіжна інструкція від 14.11.2023 №3503.

П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 12.12.2023 відмовив у задоволенні заяви відповідача про поновлення строку на апеляційне оскарження й залишив апеляційну скаргу без руху, запропонувавши останньому навести інші поважні підстави пропуску строку звернення.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху, суд керувався положеннями частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

На виконання вимог ухвали від 12.12.2023 податковий орган подав до суду клопотання про поновлення строку звернення з апеляційною скаргою, в якому фактично посилався на ті ж обставини (повернення первинної своєчасно поданої апеляційної скарги у зв`язку із несплатою судового збору; усунення у листопаді 2023 року недоліків первісної апеляційної скарги шляхом сплати відповідної суми судового збору), яким вже надавалась оцінка в зазначеній ухвалі суду.

Розглянувши подане клопотання, П`ятий апеляційний адміністративний суд визнав неповажними наведені відповідачем підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, відмовив у його задоволенні та у відкритті апеляційного провадження, про що постановив ухвалу від 26.12.2023.

При цьому апеляційний суд зауважив, що останні апеляційні скарги були подані Головним управлінням ДПС у Волинській області поза межами встановленого частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України тридцятиденного строку на апеляційне оскарження. При цьому обставина звернення суб`єкта владних повноважень із первинною апеляційною скаргою в межах вказаного строку не дає йому право звертатись до суду у будь-який момент з повторною апеляційною скаргою, а тим більше через шість місяців, з моменту повернення первісної апеляційної скарги через несплату судового збору, навіть якщо судовий збір сплачено при поданні останньої апеляційної скарги.

До того ж у ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору державному органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватися принципу «належного урядування» та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Отже наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

Таким чином, податковий орган, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційний перегляд справи, та як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинен був забезпечити неухильне і своєчасне виконання вимог процесуального закону і суду, зокрема, стосовно форми та змісту апеляційної скарги й вчинити залежні від нього дії з використанням усіх наявних засобів та можливостей, передбачених законодавством.

Окрім цього, пунктом другим частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Отже органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

П`ятий апеляційний адміністративний суд врахував вищевказані норми процесуального закону та обґрунтовано ухвалою від 26.12.2023 відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на підставі пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною другою статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За таких обставин, касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки, у даному випадку, правильне застосування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, у розумінні пункту 5 частини першої та частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись пунктом 5 частини першої, частиною другою статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Волинській області на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2023 у справі №400/6122/22 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинення певних дій.

2. Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіС.С. Пасічник І.А. Гончарова І.Я.Олендер