Справа № 240/30410/23
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 112010200
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі відповідач 1, ГУ ПФУ в Житомирській області) щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи з 10 липня 1981 року та один місяць 27 днів трудового стажу у дитячому садочку та зобов`язання повторно розглянути її заяву.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що з метою реалізації права на соціальний захист, звернулася до ГУ ПФУ в Житомирській області з заявою про призначення пенсії за віком. Проте, відповідач 1 протиправно, на переконання позивача, відмовив їй в призначенні пенсії, мотивуючи це тим, що страховий стаж заявника є меншим, за визначений Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Так, до страхового стажу не зараховано період роботи з 10 липня 1981 року та один місяць 27 днів трудового стажу у дитячому садочку, проте відповідні записи наявні в трудовій книжці, а тому зазначені періоди підлягають врахуванню.
Ухвалою суду від 27 жовтня 2023 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без викликів учасників справи та визначено відповідачам строк для подання відзивів на позов.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи судом, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.
01 січня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач 1 просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що пунктом 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 передбачено, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Так, до страхового стажу позивача не зараховано період роботи відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 від 10 липня 1981 року, оскільки згідно наданих документів, не прослідковується зміна прізвища з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 , а також печатка на титульному аркуші трудової книжки має слабкий відтиск, а також згідно довідки від 05 серпня 1980 року, оскільки відсутній реєстраційний номер довідки та по батькові зазначено не повністю. При цьому, ГУ ПФУ в Житомирській області подало клопотання про залучення співвідповідача Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області, оскільки, за принципом екстериторіальності, саме таке розглядало подані позивачем документом та прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії за віком.
02 та 04 січня 2024 року до суду надійшли клопотання позивача про залучення співвідповідачем Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області та уточнена позовна заява, у якій просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи з 10 липня 1981 року та одного місяця 27 днів трудового стажу у дитячому садочку та зобов`язання ГУ ПФУ в Житомирській області повторно розглянути її заяву.
Ухвалою суду від 04 січня 2024 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву, залучено до участі у справі як співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі відповідач 2, ГУ ПФУ в Полтавській області) та надано йому строк для подання відзиву на позов.
24 січня 2023 року до суду надійшов відзив, у якому відповідач 2 просить в задоволенні позову відмовити. Наводить доводи, аналогічні тим, що зазначені у відзиві відповідача 1.
На підставі пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Суд установив, що 26 вересня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до ГУ ПФУ в Житомирській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статі 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Листом від 11 жовтня 2023 року №0600-0211-8/107931 відповідач 1 повідомив позивача, що рішенням відповідача 2 від 03 жовтня 2023 року, за результатами розгляду заяви від 26 вересня 2023 року, відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи не менше 30 років. Також зазначено, що за наданими позивачем документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 від 10 липня 1981 року, оскільки згідно наданих документів, не прослідковується зміна прізвища з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 , а печатка на титульному аркуші трудової книжки має слабкий відтиск, а також згідно довідки від 05 серпня 1980 року, оскільки відсутній реєстраційний номер довідки та по батькові зазначено не повністю.
Уважаючи таке рішення та повідомлення протиправними, ОСОБА_1 звернулася із цим позовом до суду.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.
Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин є основним нормативно-правовим актом, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (далі Закон України №1058-ІV).
Згідно із частиною 1 статті 24 Закону України №1058-ІV, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
За приписами частини 2 цієї правової норми, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Умови призначення пенсії за віком, визначені положеннями статті 26 Закону України №1058-ІV.
Згідно названої правової норми особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року не менше 30 років.
Також, частиною 4 статті 24 Закону України №1058-ІV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Закон України №1058-ІV набрав чинності 01 січня 2004 року, а тому періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу, в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 2004 року.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Як установлено судом, підставою для незарахування до страхового стажу позивача період роботи з 10 липня 1981 року стала неможливість прослідкування органом Пенсійного фонду України зміни прізвища позивача з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 .
Судом установлено, що на форзаці трудової книжки наявний запис про зміну прізвища на ОСОБА_3 на основі свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 від 26 червня 1992 року. Указана копія свідоцтва про шлюб була додана позивачем до заяви при зверненні до пенсійного органу.
Отже, указаними доказами спростовуються доводи відповідачів про неможливість прослідкування зміни прізвища з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 .
Надаючи правову оцінку висновку органу пенсійного фонду про незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 10 липня 1981 року з огляду на слабкий відтиск печатки на титульному аркуші трудової книжки, суд зауважує на таке.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).
Згідно з пунктом 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Аналіз наведених вище норм права дозволяє прийти висновку, що в разі відсутності в трудовій книжці необхідних записів або їх неправильному чи неточному оформленні за періоди роботи до 01 січня 2004 року, зарахування таких періодів роботи до страхового стажу здійснюється на підставі даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристик, письмових трудових договорів і угод з відмітками про їх виконання та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 2.4 розділу 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції, Міністерства соціального захисту населення від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110 (чинної на момент внесення до трудової книжки позивача запису), усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки» закріплено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
З аналізу змісту наведених вище норм права слідує, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для позивача, а отже, й не може впливати на її особисті права. Певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2018 року в справі № 428/7863/17 (провадження № К/9901/4552/17) та від 06 лютого 2018 року в справі № 677/277/17 (провадження № К/9901/1298/17).
Отже, нечіткий відбиток печатки в трудовій книжці не передбачений законодавством України як підстава для відмови в зарахуванні наявного в трудовій книжці стажу роботи позивача, оскільки звужує її законне право на зарахування періодів роботи до стажу роботи.
Надаючи правову оцінку доводу відповідача про те, що до страхового стажу не зараховується період робити один місяць 27 днів згідно довідки від 05 серпня 1980 року, оскільки відсутній реєстраційний номер довідки та по батькові зазначено не повністю, суд уважає за необхідне зазначити таке.
Указаний період роботи записаний до трудової книжки ОСОБА_1 , а тому не зарахування такого стажу, у зв`язку з неточностями довідки для підтвердження зазначеного періоду трудової діяльності суд уважає помилковим, оскільки така довідка мала бути подана тільки у випадку відсутності у трудовій книжці інформації про такий період роботи.
При цьому, суд наголошує, що відповідно до частини 3 статті 44 Закону України № 1058-IV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Згідно з нормами пункту 4.7 цього Порядку, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Водночас, матеріали справи не містять доказів щодо здійснення відповідачем своїх повноважень щодо отримання додаткових документів/надання позивачу допомоги в їх отриманні, які були б достатніми для зарахування спірного періоду роботи до загального стажу.
Також слід наголосити, що з аналізу норм пенсійного законодавства слідує, що у зв`язку із зверненням позивача щодо призначення пенсії за віком відповідач зобов`язаний перевірити, зокрема, чи має заявник стаж роботи. У свою чергу, суд перевіряє, зокрема, чи діяв орган Пенсійного фонду обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
При цьому, суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного для призначення пенсії, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Додатково суд зауважує, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Посилання на відсутність чи неточність записів у первинних документах по обліку трудового стажу на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи, за наявності у трудовій книжки відомостей достатніх у своїй сукупності для визначення конкретного періоду роботи, не може бути підставою для виключення вказаного періоду роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення організаційно-розпорядчих документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист, в тому числі вирішення питання щодо призначення пенсії за віком.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 21 лютого 2018 року по справі № 687/975/17.
Водночас, як установлено судом, записи в трудовій книжці позивача не містять недостовірностей або інших ознак юридичної неточності і підтверджують наявність у позивача страхового стажу обсягом не менше 30 років.
При цьому, будь-яких доказів на спростування достовірності внесених до трудової книжки позивача записів про періоди роботи або відсутності підстав для їх зарахування до страхового стажу відповідачами суду не надано та судом в ході розгляду справи не здобуто.
Додатково слід зазначити, що відповідач 2 у спірному випадку у відповідності до частини 3 статті 44 Закону України № 1058-ІV та пункту 4.2 Порядку № 22-1 не вжив заходів щодо отримання додаткових документів/надання позивачу допомоги в їх отриманні, які були б достатніми для зарахування спірних періодів роботи до загального страхового стажу.
Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
При цьому порушені права слід відновити шляхом зобов`язання ГУ ПФУ у Житомирській області повторно розглянути заяву позивача від 26 вересня 2023 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши при цьому до страхового стажу період роботи з 01 липня 1981 року та один місяць 27 днів трудового стажу у дитячому садочку.
Відповідно до частини 1 та 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на те, що виникнення спірних правовідносини обумовлено прийняттям ГУ ПФУ в Полтавській області рішення, яке за результатами розгляду справи, визнане протиправним, а його прийняття обумовлене неналежним виконанням ГУ ПФУ в Житомирській області покладених на нього обов`язків по прийому документів про призначення пенсії, суд приходить до висновку, що сума судового збору підлягає стягненню з обох відповідачів.
Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 262, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) задовольнити.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26 вересня 2023 року про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши при цьому до страхового стажу період роботи з 01 липня 1981 року та один місяць 27 днів трудового стажу у дитячому садочку.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) гривні 80 копійок судового збору.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) гривні 80 копійок судового збору.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис