Справа № 520/18593/2020
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

06 лютого 2024 р. справа № 520/18593/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Лариса Мар`єнко, розглянувши в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін заяву ОСОБА_1 в порядку ст.382 КАС України щодо виконання рішення суду від 23.12.2020 року по справі №520/18593/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 року у справі №520/18593/2020 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській об ласті, які полягають у зменшенні розміру пенсії за рахунок виплати з 05.03.2019 по 31.12.2019 - 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та ви платити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму недоплаченої частини основного розміру пенсії (в розмірі 86% грошового забез печення) з урахуванням 100% суми підвищення пенсії з 05.03.2019 по 31.12.2019 однією сумою.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо неперерахунку пенсії ОСОБА_1 за довідкою Харківського обласного військового комісаріату від 12.10.2020 №ФХ-116601 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 з врахуванням додаткових видів грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії (у розмірі 86% грошового забезпечення) за довідкою Харківського обласного військового комісаріату від 12.10.2020 № ФХ-116601, з урахуван ням раніше виплачених сум пенсії, з 01.04.2019.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () витрати зі сплати судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2021 частково задоволено апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 про справі №520/18593/2020 скасовано в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату ОСОБА_1 недоплачену частину основного розміру пенсії однією сумою. Прийнято в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2021 у справі №520/18593/2020 - залишено без змін.

Таким чином, рішення суду набрало законної сили 18.06.2021 та судом видано виконавчі листи у справі.

Через канцелярію Харківського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 23.12.2020 року по справі №520/18593/2020.

Ухвалою від 24.01.2022 року встановлено судовий контроль за виконанням рішення суду від 23.12.2020 року по справі №520/18593/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області надати до суду у тримісячний строк після набрання чинності ухвали, звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 року по справі №520/18593/2020.

На виконання ухвали суду від 24.02.2022 боржником надано звіт про виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Судом з наданого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області надано звіту про виконання рішення суду, встановлено, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 року по справі №520/18593/2020 головним управлінням проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 у розмірі 86% грошового забезпечення з урахуванням довідки Харківського обласного військового комісаріату від 12.10.2020 №ФХ-116601 та з урахуванням 100% суми підвищення пенсії з 05.03.2019 року по 31.12.2019 року. За період з 05.03.2019 по 31.07.2021 нараховано різницю в пенсії на загальну суму 154605 гривень 07 копійок. З 01.08.2021 пенсія виплачується з урахуванням рішення суду.

Також у звіті з посиланнями на ст.116 Бюджетного кодексу України та постанову Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №560/523/19 та від 07.11.2019 у справі №420/70/19 зазначено, що виплата заборгованості, обчисленої на виконання судових рішень, здійснюється органами Пенсійного фонду України, визначеними судом боржниками, в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Відповідно до Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 №21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.09.2009 за №897/16913, кошти Державного бюджету України передбачаються в бюджеті Пенсійного фонду України в обсягах, визначених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік. Виплата коштів нарахованих на виконання рішення суду здійснюється в межах бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.Черговість ви плат на виконання рішень суду визначаються датою набрання ними законної сили, згідно з абзацом 2 пункту 7 розділу І "Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України".

З викладеного суд доходить висновку, що рішення суду від 23.12.2020 року по справі №520/18593/2020 не виконане в частині виплати заборгованості недоплаченої частини пенсії позивача в розмірі 154605,07 грн.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі "Шмалько проти України", заява №60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі "Валерій Фуклєв проти України" від 07 червня 2005 року, заява №6318/03; пункт 43 рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року, заява №60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" від 15 жовтня 2009 року, заява №40450/04; пункт 64 рішення у справі "Apostol v. Georgia" від 28 листопада 2006 року, заява №30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до статті 14 КАС України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями частини першої статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 КАС України).

Зокрема, в постанові від 3 квітня 2019 року у справі №820/4261/18 Верховний Суд встановив необхідність існування у спірних правовідносинах обставин, з якими стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. У зв`язку з цим, суди попередніх інстанцій при вирішенні спору мають дослідити характер правовідносин, що виникли між сторонами та звертати увагу, що підставою звернення до суду з даним позовом є невиконання судового рішення. Порушенням норм процесуального права є незастосування спеціальних правових норм, передбачених у статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №704/1547/17 сформулював правову позицію, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк подання звіту. Тобто, суд вправі вжити заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту. Для підтвердження мотивації такого підходу потрібно керуватися абзацом першим підпункту 3.2 пункту 3, абзацу другого пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року №16-рп/2009, де зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

З урахуванням обставин справи, характеру спірних правовідносин, предмета та категорії спору, практики правозастосування, що складалася з приводу спорів цієї категорії, зокрема й суду касаційної інстанції, суд приходить до висновку, що поданий звіт не підтверджує виконання рішення суду у повному обсязі, оскільки виплати перерахованої пенсії позивачу органом ПФУ не здійснено, а тому обґрунтованим є встановлення нового строку для подачі звіту.

При цьому, ст.382 КАС України не визначає тривалість строку, протягом якого відповідний звіт має бути подано, що свідчить про передачу законодавцем даного питання на розсуд суду, а тому, з урахуванням загальновідомих обставин введення на території України воєнного стану та супутних проблем обмеженого фінансування, суд вважає, що обґрунтованим буде строк для подання звіту у три місяці.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 241-243, 248, 253, 256, 374, 382 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

В затвердженні звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у справі №520/18593/2020 - відмовити.

Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області новий строк для подання звіту у справі №520/18593/2020.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області надати до суду у тримісячний строк після набрання чинності ухвали, новий звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 року у справі №520/18593/2020, в якому викласти інформацію щодо стану виплату заборгованості недоплаченої частини пенсії позивача в розмірі 154605,07 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО