Справа № 640/13764/22
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2024 року м.Київ № 640/13764/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Житомирської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішення та наказу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (надалі - відповідач-1), Житомирської обласної прокуратури (надалі - відповідач-2), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, №99дп-22 від 14.07.2022; визнати протиправним та скасувати наказ Житомирської обласної прокуратури № 131к від 25.07.2022.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що згідно спірного рішення Відповідного органу в діях встановлені ознаки дисциплінарного проступку, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру» під час здійснення процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, що виявилося у направленні до суду обвинувального акту у кримінальному провадженні поза межами досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, а саме після двох місяців з моменту повідомлення особі про підозру. Однак, позивач вважає такі висновки передчасними та помилковими, оскільки постанова про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні винесена у позапроцесуальний спосіб, до моменту реєстрації кримінального провадження, містить в собі недостовірні відомості про дату початку досудового розслідування. А тому вказаний документ не може бути підставою для встановлення факту наявності у позивача описаних у Висновку та Рішенні службових обов`язків. Крім того, зазначена постанова не містить відомості про те, що позивач був призначений старшим прокурором групи прокурорів у даному кримінальному провадженні. Зазначив, що з 15.03.2021 позивач був призначений на посаду прокурора Радомишльського відділу Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області та втратив будь-які повноваження щодо виконання службових обов`язків прокурора Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області, у тому числі функцій прокурора у кримінальних провадженнях, підслідних територіальному підрозділу поліції, розташованому у місті Малині та втратив фактичний доступ до матеріалів кримінального провадження №80000024 від 14.01.2019, які були передані новоствореній Коростенській окружній прокуратурі Житомирської області. Звертає увагу, що Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів не підтверджено документально, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №80000024 від 14.01.2019 направлено до суду поза межами строку досудового розслідування, визначеного - КПК України. Натомість, в ході дисциплінарного провадження встановлено лише факт порушення позивачем облікової дисципліни, який 29.03.2019 помилково відобразив в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомості про направлення до суду обвинувального акта у кримінальному провадженні №80000024 від 14.01.2019. Стверджує, що поза увагою КДКП залишився факт переведення його до міста Радомишль та виключення із службових обов`язків позивача обов`язок щодо вчинення будь-яких процесуальних дій у кримінальних провадженнях, досудове розслідування у яких здійснювалось Малинським територіальним підрозділом поліції. Дослідження цих обставин прямо виключило б можливість притягнення до дисциплінарної відповідальності за неналежне здійснення службових обов`язків, оскільки такі обов`язки на нього не покладалися. Крім того, не були перевірені доводи позивача, що він не готував супровідний лист від 09.07.2021, не здійснював його реєстрацію та не подавав повторно обвинувальний акт до суду, оскільки він фактично з весни 2020 року не працював у м. Малині. Також, поза увагою залишився факт передачі матеріалів кримінального провадження №80000024 від 14.01.2019 з СВ Малинського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області до Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області, що міг би підтвердити факт передачі позивачем матеріалів кримінального провадження. Звернув увагу, що КДКП неспівмірно застосовано вид стягнення. Стверджує, що на момент прийняття Рішення сплив строк притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Також, між відкриттям дисциплінарного провадження № 07/3/2- 129дс-59дп-22, яке відбулось 07.02.2022 та моментом складення Висновку, яке відбулось 09.06.2022, минуло понад 4 (чотири) місяці, при цьому рішення про продовження строку перевірки не приймалось, що свідчить про грубе порушення строку перевірки відомостей про наявність підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності та складання відповідного Висновку з порушенням строку, ст. 46 Закону.

Відповідач -1, не погоджуючись з позовними вимогами, подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що доводи, викладені в позовній заяві, є безпідставними суперечать встановленим у дисциплінарному провадженні обставинам та такими, що не підлягають задоволенню. Стверджує, що 29.03.2019 прокурором Ліньовим О.В. до ЄРДР внесені відомості про скерування обвинувального акту до Малинського районного суду Житомирської області. Натомість вказаний обвинувальний акт у кримінальному провадженні прокурором Ліньовим О.В. затверджено лише 30 березня 2019 року. Вказаний обвинувальний акт ОСОБА_1 , як прокурором Радомишльського відділу Коростишівської окружної прокуратури, скеровано до Малинського районного суду лише 09 липня 2021 року, тобто поза межами строку досудового розслідування, який відповідно до статті 219 КПК України завершився 01 квітня 2019 року. Ухвалою Малинського районного суду від 17 грудня 2021 року кримінальне провадження № 0000024 закрито на підставі пункту 10 частини першої статті 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування. Таким чином, прокурор Ліньов О.В. під час здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000024 порушив вимоги статей 2, 7, 9, 28, 36, 219, 283 КПК України, пунктів 1, 3 розділу IV Порядку організації діяльності прокурорів і слідчих органів прокуратури у кримінальному провадженні, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 28 березня 2019 року № 51, а також пункту 2 розділу VI Положення № 139, пунктів 1.18, 3.18. та 5.4.5. Тимчасової інструкції, тобто вчинив дисциплінарний проступок, відповідальність за який передбачено пунктом 1 частини першої статті 43 Закону № 1697-УІІ, а саме неналежне виконання службових обов`язків, з огляду на це наявні підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Відтак враховуючи, що проступок є триваючим, після його вчинення прокурор перебував у відпустці тривалістю 27 календарних днів, строк застосування дисциплінарного стягнення, визначений частиною четвертою статті 48 Закону № 1697-УІІ стосовно ОСОБА_1 за цим фактом не минув. Установлені Комісією обставини свідчать, що ОСОБА_1 був одним з прокурорів, які входять до групи прокурорів, і здійснював нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000024. У дисциплінарному провадженні не встановлено факту передачі ОСОБА_1 матеріалів кримінального провадження № 0000024 іншому прокурору групи прокурорів або керівництву окружної прокуратури, у зв`язку з переведенням на іншу посаду (в іншу місцевість). Вказаних висновків представником прокурором під час засідання також не спростовано та не надано жодного належного доказу на підтвердження своїх доводів. Тривале складання висновку зумовлене початком 24 лютого 2022 року військовою агресією російською федерацією проти України, евакуацією членів Комісії до іншої місцевості та відсутності доступу до матеріалів дисциплінарного провадження. Таким чином, перевірка дисциплінарної скарги стосовно позивача здійснена членом Комісії в межах двомісячного строку, а тому доводи позову про порушення строків здійснення дисциплінарного провадження є безпідставними. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідач-2, Житомирська обласна прокуратура, надіслала до Окружного адміністративного суду м. Києва відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував. Зазначив, що 14 липня 2022 року Комісією ухвалено рішенням № 99дп-22 про притягнення прокурора ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 43 Закону № 1697-УІІ (неналежне виконання службових обов`язків) та накладено на нього дисциплінарне стягнення у виді догани. У подальшому, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 11, п. 1ч. 1 ст. 49 Закону України "Про прокуратуру", керівником Житомирської обласної прокуратури видано наказ від 25.07.2022 за № 131к про застосування до прокурора Радомишльського відділу Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани за неналежне виконання службових обов`язків. Щодо строку притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності зазначив, що згідно правової позиції ВС, викладеної у постанові від 11.12.2018 у справі №810/1224/17, днем обчислення річного строку є день належного виконання ним установленого обов`язку або день припинення правопорушення. Таким чином, кінцем припинення проступку у кримінальному провадженні № 0000024 є 09.07.2021 - дата надходження до суду обвинувального акта. Просив у задоволенні позову відмовити.

Позивачем подано відповідь на відзив відповідача-1, в якій він зазначив, що доводи, викладені в відзиві на позовну заяву, не відповідають дійсності та спростовуються доказами, долученими до матеріалів справи.

Відповідач -2 подав до суду пояснення, в яких повідомив обставини щодо ненаправлення вчасно обвинувального акту до суду ОСОБА_1 . Долучив до матеріалів справи докази, витребувані судом.

Позивачем долучені до матеріалів справи пояснення, в яких він додатково акцентував увагу на доводах, які спростовували суть дисциплінарного проступку.

Відповідачем -1 надані пояснення з приводу строку притягнення позивача до відповідальності, в яких повторно наголосив, що проступок припинено 09.07.2021, прокурор перебував у відпустці тривалістю 27 календарних днів, а відтак строк притягнення спливав 08.08.2022. Оскаржуване рішення прийнято 14.07.2022, тобто з дотриманням річного строку для його прийняття.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.08.2022 відкрито загальне провадження та призначено підготовче засідання.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ, дана справа отримана Київським окружним адміністративним судом за належністю.

20.04.2023 вказані матеріали адміністративного позову отримані Київським окружним адміністративним судом та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 20.04.2023 справа розподілена судді Лисенко В.І.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.04.2023 прийнято справу до провадження та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 31.05.2023.

Протокольною ухвалою суду від 09.08.2023 закрито підготовче засідання по справі та призначено розгляд справи по суті на 17.08.2023.

Протокольною ухвалою суду від 17.08.2023 постановлено на підставі ст. 194, 205 КАС України подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, встановивши правову позицію позивача та відповідачів, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини виникли між сторонами внаслідок прийняття Відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження рішення №99дп-22 від 14.07.2022, яким ОСОБА_1 - прокурора Радомишльського відділу Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у виді догани.

Рішення №99дп-22 від 14.07.2022 прийнято за наслідками розгляду висновку дисциплінарного провадження №07/3/2-129дс-59дп-22 від 09.06.2022 щодо ОСОБА_1 .

Зокрема, в рішенні вказано про те, що до Комісії 03 лютого 2022 року надійшла дисциплінарна скарга керівника Житомирської обласної прокуратури Білошицького О.В. про вчинення прокурором Радомишльського відділу Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_1 дисциплінарного проступку.

Для вирішення питання про відкриття дисциплінарного провадження автоматизованою системою того самого дня вказану скаргу розподілено за членом ОСОБА_2 , яким 07 лютого 2022 року прийнято рішення про відкриття дисциплінарного провадження № 07/3/2-129дс-59дп-22 стосовно прокурора ОСОБА_1 .

За результатами перевірки членом Комісії 09 червня 2022 року складено висновок про наявність дисциплінарного проступку прокурора, який разом з матеріалами дисциплінарного провадження переданого на розгляд Комісії.

Як вбачається, у поданій скарзі 03.02.2022 скаржником зазначено, що

У скарзі від 03.02.2022 зазначено, що Слідчим відділенням Малинського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000024 за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні відповідно до постанови заступника керівника Коростишівської місцевої прокуратури Пургіним Т.І. забезпечувалось групою прокурорів місцевої прокуратури у складі Ліньова О.В., Дейнеки О.С., Яричевська Н.М. та Кучера Ю.В.

Під час досудового розслідування слідчим за погодженням із прокурором Ліньовим О.В. 30 січня 2019 року повідомлено про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України.

Згідно з вимогами статті 290 КПК України слідчим 20 березня 2019 року та 27 березня 2019 року сторонам повідомлено про завершення досудового розслідування та матеріали відкрито для ознайомлення.

29 березня 2019 року прокурором Ліньовим О.В. складено обвинувальний акт та до ЄРДР внесені відомості про скерування обвинувального акту до Малинського районного суду Житомирської області.

Натомість вказаний обвинувальний акт у кримінальному провадженні прокурором Ліньовим О.В. затверджено лише 30 березня 2019 року.

Надані, обвинувальний акт у строки досудового розслідування не був спрямований до суду, а також матеріали кримінального провадження не передані одному із прокурорів групи прокурорів, або керівництву місцевої прокуратури.

Вказаний обвинувальний акт ОСОБА_1 , як прокурором Радомишльського відділу Коростишівської окружної прокуратури, скеровано до Малинського районного суду лише 09 липня 2021 року, тобто поза межами строку досудового розслідування, який відповідно до статті 219 КПК України завершився 01 квітня 2019 року.

Крім того, супровідний лист про направлення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0024 до Малинського районного суду ОСОБА_1 не був зареєстрований починаючи з 2019 року до 15 лютого 2022 року в журналах обліку кримінальних проваджень, направлених до суду Коростишівської окружної (місцевої) прокуратури, а також в системі електронного документообігу (ІС «СЕД»), натомість присвоєний останнім самостійно.

Також, з метою допуску до участі у підготовчому судовому засіданні з розгляду даного кримінального провадження ОСОБА_1 підготовлено проект постанови про зміну складу групи прокурорів від 16 серпня 2021 року, яка з його слів підписана заступником керівника Коростишівської окружної прокуратури Шевчуком М.М., та фотокопію якої надіслано на електронну адресу Малинського районного суду.

До участі у судовому засіданні ОСОБА_1 так і не був допущений.

Ухвалою Малинського районного суду від 17 грудня 2021 року кримінальне провадження № 0000024 закрито на підставі пункту 10 частини першої статті 284 КГІК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.

Так, в ухвалі суд зазначив, що з реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000024 вбачається, що 30 січня 2019 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру; 20 березня 2019 року з 10:40 год до 10:50 ОСОБА_3 надано матеріали досудового розслідування для ознайомлення; 29 березня 2019 року слідчим СВ Малинського ВП ГУНП в Житомирській області складено обвинувальний акт, який цього ж дня затверджений прокурором Коростишівської місцевої прокуратури Ліньовим О.В.

Таким чином, 31 березня 2019 року був останній день строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000024.

Однак, лише 09 липня 2021 року прокурором сформовано супровідний лист № 778-вих21 про направлення до Малинського районного суду обвинувального акта з додатками у даному кримінальному провадженні.

З огляду на це, виходячи з положень статей 113, 283 КПК України, після закінчення 31 березня 2019 року строку досудового розслідування, на думку суду, прокурор не вправі був вживати будь-який процесуальних дій у даному кримінальному провадженні, в тому числі звернутись до суду з обвинувальним актом, оскільки кримінальне провадження підлягає закриттю.

Надаючи комплексу оцінку встановленим під час перевірки у дисциплінарному провадженні обставинам, Комісія прийшла до висновку що доводи дисциплінарної скарги знайшли своє часткове підтвердження.

Так, своєю бездіяльністю, яка виразилася у не передачі до суду обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000024 чи прийняття процесуального рішення про закриття кримінального провадження, у якому завершено досудове розслідування, прокурор Ліньов О.В. порушив вимоги частини першої статті 28 КПК України, відповідно до якої процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийнятими в розумні строки, тобто такі, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень, а також частини другої статті 283 КПК України, якою передбачено, що прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: закрити провадження, звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Невиконання ОСОБА_1 цих вимог закону мали наслідком порушення загальних завдань кримінального судочинства, закріплених у частині першій статті 2 КПК України, щодо забезпечення швидкого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, а також, прав підозрюваних, визначених частиною першою статті 283 КПК України, на розгляд обвинувачення проти них в суді в найкоротший строк або його припинення шляхом закриття провадження.

Такі дії та бездіяльність прокурора створили передумови для закриття Малинським районним судом Житомирської області 17 грудня 2021 року згаданого кримінального провадження на підставі пункту 10 частини першої статті 284 КПК України та уникнення ОСОБА_3 кримінальної відповідальності, передбаченої частиною третьої статті 185 КК України.

Окрім цього, прокурор Ліньов О.В. порушив вимоги частини третьої статті 283 КПК України та пункту 2 розділу VI Положення № 139 шляхом внесення неправдивих відомостей до ЄРДР щодо дати направлення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000024 до суду.

Факт направлення обвинувального акта до Малинського районного суду без відповідної реєстрації в журналах обліку вихідної кореспонденції та без відображення у системі електронного документообігу прокуратури є порушенням вимоги пунктів 1.18, 3.18. та 5.4.5. Тимчасової інструкції.

Таким чином, прокурор Ліньов О.В. під час здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000024 порушив вимоги статей 2, 7, 9, 28, 36, 219, 283 КПК України, пунктів 1, 3 розділу IV Порядку організації діяльності прокурорів і слідчих органів прокуратури у кримінальному провадженні, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 28 березня 2019 року № 51, а також пункту 2 розділу VI Положення № 139, пунктів 1.18, 3.18. та 5.4.5. Тимчасової інструкції, тобто вчинив дисциплінарний проступок, відповідальність за який передбачено пунктом 1 частини першої статті 43 Закону № 1697-УІІ, а саме неналежне виконання службових обов`язків, з огляду на це наявні підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Не направлення обвинувального акта до суду ОСОБА_1 у кримінальному проваджені №0000024, у якому завершено досудове розслідування, є триваючим правопорушенням, оскільки в цьому випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання своїх обов`язків. Вказаний проступок припинено 09 липня 2021 року надходженням до суду обвинувального акта.

Відтак враховуючи, що проступок є триваючим, після його вчинення прокурор перебував у відпустці тривалістю 27 календарних днів, строк застосування дисциплінарного стягнення визначений частиною четвертою статті 48 Закону № 1697-УІІ стосовно ОСОБА_1 за цим фактом не минув.

Також не сплинув строк притягнення прокурора до відповідальності за фактом порушення Тимчасової інструкції під час направлення обвинувального акта до суду.

Щодо неналежного виконання прокурором своїх службових обов`язків під час внесення 29 березня 2019 року до ЄРДР відомостей про направлення обвинувального акта до суду, то строк застосування дисциплінарного стягнення минув.

При визначенні виду стягнення, що має бути застосоване до ОСОБА_1 , взято до уваги характеристику, відсутність застосованих дисциплінарних стягнень. З іншого боку, підлягає врахуванню очевидна недбалість прокурора до виконання своїх службових обов`язків, вказаними діями створено передумови для уникнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Зазначене вище діяння є підставою для застосування до прокурора дисциплінарного стягнення у виді догани, яке є пропорційним вчиненому ним проступку.

З огляду на викладене, Комісією 14 липня 2022 року ухвалено спірне рішення.

Позивач вважає, що спірні рішення є необґрунтованими та незаконними, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Пунктом 2 частини першої статті 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, загальні права і обов`язки прокурора визначено Законом України «Про прокуратуру».

Статтею 3 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі Закон № 1697-VII) визначено, що діяльність прокуратури ґрунтується на засадах законності, справедливості, неупередженості, об`єктивності та неухильного дотримання вимог професійної етики та поведінки.

Згідно з пунктами 3, 4 частини четвертої статті 19 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

Порядок дисциплінарного провадження щодо прокурора врегульовано зазначеним Законом № 1697-VII.

Згідно зі статтею 44 Закону № 1697-VII дисциплінарне провадження здійснюється відповідним органом.

Згідно частин першої та другої статті 45 цього Закону № 1697-VII дисциплінарне провадження це процедура розгляду Комісією дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.

Право на звернення до Комісії з дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі такі факти.

Враховуючи положення розділ Розділу VI Закону № 1697-VII дисциплінарне провадження включає такі етапи:

відкриття дисциплінарного провадження;

проведення перевірки дисциплінарної скарги;

розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора;

прийняття рішення у дисциплінарному провадженні стосовно прокурора;

оскарження рішення, прийнятого за результатами дисциплінарного провадження;

застосування до прокурора дисциплінарного стягнення.

Згідно із частиною першою статті 43 Закону № 1697-VII прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав:

1) невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків;

2) необґрунтоване зволікання з розглядом звернення;

3) розголошення таємниці, що охороняється законом, яка стала відомою прокуророві під час виконання повноважень;

4) порушення встановленого законом порядку подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування;

5) вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури;

6) систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики;

7) порушення правил внутрішнього службового розпорядку;

8) втручання чи будь-який інший вплив прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб чи суддів, у тому числі шляхом публічних висловлювань стосовно їх рішень, дій чи бездіяльності, за відсутності при цьому ознак адміністративного чи кримінального правопорушення;

9) публічне висловлювання, яке є порушенням презумпції невинуватості.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону № 1697-VII секретаріат відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, у день надходження дисциплінарної скарги реєструє її та за допомогою автоматизованої системи визначає члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, для вирішення питання щодо відкриття дисциплінарного провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 46 Закону № 1697-VII під час здійснення перевірки член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, має право ознайомлюватися з документами, що стосуються предмета перевірки, отримувати їх копії, опитувати прокурорів та інших осіб, яким відомі обставини вчинення діяння, що має ознаки дисциплінарного проступку, отримувати за письмовим запитом від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадян, громадських об`єднань необхідну для проведення перевірки інформацію. Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, має право надавати пояснення або відмовитися від їх надання стосовно себе.

За відсутності підстав, передбачених частиною другою цієї статті, член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, приймає рішення про відкриття дисциплінарного провадження щодо прокурора (ч. 3 ст. 46 Закону № 1697-VII).

Після відкриття дисциплінарного провадження член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, за результатами перевірки (ч. 4 ст. 46 Закону № 1697-VII).

Перевірка відомостей про наявність підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності проводиться у строк, який не перевищує двох місяців із дня реєстрації дисциплінарної скарги, а в разі неможливості завершення перевірки протягом цього строку він може бути продовжений відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження, але не більш як на місяць (ч. 9 ст. 46 Закону № 1697-VII).

Згідно ч. 10 ст. 46 Закону № 1697-VII член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, за результатами перевірки готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується. Якщо за результатами перевірки член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, встановив наявність дисциплінарного проступку, у висновку додатково зазначається характер проступку, його наслідки, відомості про особу прокурора, ступінь його вини, інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення, а також пропозиція члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, щодо конкретного виду дисциплінарного стягнення.

Висновок та зібрані у процесі перевірки матеріали передаються на розгляд відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, та мають бути отримані його членами не пізніш як за п`ять днів до засідання, на якому такий висновок розглядатиметься (ч. 11 ст. 46 Закону № 1697-VII).

Статтею 47 Закону № 1697-VII визначено, що розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а у разі необхідності й інші особи. Повідомлення про час та місце проведення засідання відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, має бути надіслано не пізніш як за десять днів до дня проведення засідання.

До повідомлення про час та місце проведення засідання відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, яке надсилається прокурору, додаються копія дисциплінарної скарги та висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора.

Висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора розглядається за його участю і може бути розглянутий без нього лише у випадках, коли належним чином повідомлений прокурор:

1) повідомив про згоду на розгляд висновку за його відсутності;

2) не з`явився на засідання, не повідомивши про причини неявки;

3) не з`явився на засідання повторно.

Прокурор, який не братиме участі в засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, вправі надіслати письмові пояснення щодо висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку, які оголошуються на засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження.

Розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, заслуховуються пояснення члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і в разі необхідності інших осіб.

Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представник мають право давати пояснення, відмовитися від їх надання, ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, заявляти клопотання, а також за наявності сумнівів у неупередженості та об`єктивності члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, подавати заяву про його відвід.

Під час прийняття рішення стосовно відводу член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, якому заявлено відвід, не має права брати участі в голосуванні та бути присутнім під час його проведення.

Рішення в дисциплінарному провадженні Комісія приймає більшістю голосів від свого загального складу. Перед прийняттям рішення відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, за відсутності прокурора, стосовно якого здійснюється провадження, і запрошених осіб обговорює результати розгляду висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора (частина перша статті 48 Закону № 1697-VII).

При прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення (частина третя статті 48 Закону № 1697-VII).

Рішення про накладення на прокурора дисциплінарного стягнення або рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора може бути прийнято не пізніше ніж через рік із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування прокурора у відпустці (частина четверта статті 48 Закону № 1697-VII).

У разі відсутності підстав для накладення на прокурора дисциплінарного стягнення відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, своїм рішенням закриває дисциплінарне провадження (частина п`ята статті 48 Закону № 1697-VII).

За частиною шостою статті 48 Закону № 1697-VII слідує, що рішення відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, викладається в письмовій формі, підписується головуючим і членами відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, які брали участь у розгляді висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку, і оголошується на засіданні цього органу. Рішення у дисциплінарному провадженні має містити: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду прокурора, який притягається до дисциплінарної відповідальності; 2) обставини, встановлені під час здійснення провадження; 3) мотиви, з яких відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, ухвалила рішення; 4) суть рішення за наслідками розгляду із зазначенням виду дисциплінарного стягнення в разі його накладення; 5) порядок і строк оскарження рішення.

Копія рішення відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, вручається прокуророві, стосовно якого воно прийнято, або у семиденний строк надсилається йому поштою рекомендованим листом із повідомленням про вручення. У цей же строк копія рішення надсилається керівникові органу прокуратури, в якому прокурор, стосовно якого воно прийнято, обіймає посаду (частина восьма статті 48 Закону № 1697-VII).

Рішення відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, прийняте за результатами розгляду дисциплінарного провадження, оприлюднюється на її веб-сайті у семиденний строк (частина дев`ята статті 48 Закону № 1697-VII).

Суд зазначає, що за ст. 73 Закону № 1697-VII Відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, є колегіальним органом, який відповідно до повноважень, передбачених цим Законом, визначає рівень фахової підготовки осіб, які виявили намір зайняти посаду прокурора, та вирішує питання щодо дисциплінарної відповідальності, переведення та звільнення прокурорів з посади.

Частиною 3 вказаної статті 73 Закону № 1697-VII визначено, що порядок роботи відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, визначається положенням, прийнятим всеукраїнською конференцією прокурорів.

Положення про порядок роботи відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, прийняте всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року регулює процедуру здійснення Відповідним органом дисциплінарного провадження щодо прокурорів та інших повноважень, визначених Законом України "Про прокуратуру" (далі Положення).

Згідно п. 7 Положення основними засадами діяльності органу є верховенство права, законність, незалежність, відкритість і гласність, колегіальність, змагальність, неупередженість, об`єктивність, дотримання гарантій незалежності прокурора.

Пунктом 61 Положення визначено, що орган має право приймати рішення, якщо на його засіданні присутні не менше дев`яти членів органу. Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувала більшість від загального складу органу, передбаченого Законом. Рішення органу викладаються в письмовій формі.

За пунктами 62 та 63 Положення слідує, що орган не може приймати рішення на підставі припущень, неперевіреної чи недостовірної інформації.

У рішенні органу зазначаються дата і місце його прийняття, члени органу, які брали участь у засіданні, питання, що розглядалися, мотиви прийнятого рішення, а також порядок і строк оскарження рішення, в тому числі дозвіл особі, яка подала дисциплінарну скаргу, на оскарження рішення, якщо він наданий.

Рішення підписується головуючим та членами органу, які брали участь у засіданні.

За наявності окремої думки вона викладається у письмовій формі і додається до справи, про що головуючий повідомляє на засіданні, але зміст окремої думки проголошенню на засіданні не підлягає.

Рішення органу оголошується безпосередньо після його прийняття та підлягає оприлюдненню на його офіційному вебсайті протягом трьох днів із дня прийняття (п. 64 Положення).

Відповідні пункти, зокрема 91-93, 94 вказаного Положення, кореспондуються із згаданими вище нормами Закону № 1697-VII, а саме, прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження з підстав, визначених частиною першою статті 43 Закону. Орган здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур.

Порядок здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурора визначається розділом VІ Закону та Положенням та дисциплінарне провадження передбачає: відкриття дисциплінарного провадження; проведення перевірки дисциплінарної скарги; розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та прийняття рішення.

Перевірка відомостей про наявність підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності здійснюється членом органу в порядку, встановленому Законом (п. 95 Положення).

Пунктом 99 Положення передбачено, що після відкриття дисциплінарного провадження член органу проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. Повноваження члена органу під час здійснення перевірки визначаються статтями 46, 77 Закону та Положенням.

Згідно пунктів 101 та 102 за результатами перевірки член органу складає висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується.

Якщо за результатами перевірки член органу встановив наявність дисциплінарного проступку, у висновку додатково зазначається його характер та наслідки, відомості про особу прокурора, ступінь його вини, інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення, а також обґрунтована пропозиція члена органу щодо конкретного виду дисциплінарного стягнення.

У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена органу.

Перевірка відомостей про наявність підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності проводиться у строк, який не перевищує двох місяців із дня реєстрації дисциплінарної скарги, а в разі неможливості завершення перевірки протягом цього строку він може бути продовжений органом, але не більш як на місяць (п. 106 Положення).

За вказаною справою судом встановлено, що було призначено службове розслідування за наказом керівника Житомирської обласної прокуратури №552к від 29.11.2021, в якому йдеться про отримання рапорту в.о. начальника управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Житомирської обласної прокуратури Романенко Д.М. щодо можливого використання прокурором Ліньовим О.В. своїх службових повноважень або службового статусу та пов`язаних із цим можливостей на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб, а також вчинення інших дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури. Зокрема, у рапорті та вказаному наказі йшлось про не забезпечення в кримінальному провадженні №0000024 від 14.01.2019 направлення обвинувального акту до Малинського районного суду в строки, визначені ст. 219 КПК України.

Згідно Висновку про результати службового розслідування, затвердженого 29.12.2021 керівником Житомирської обласної прокуратури, стан процесуального керівництва під час досудового розслідування кримінального провадження №0000024 від 14.01.2019 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України не відповідає вимогам КПК України та Порядку організації діяльності прокурорів і слідчих органів прокуратури у кримінальному провадженні від 28.03.2019 №51. Ініціювати підготовку та направлення до відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, дисциплінарної скарги про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого п. 1 ст. 43 Закону України "Про прокуратуру".

Відповідним органом отримано скаргу 03.02.2022 про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, та керуючись абзацом 1 частини третьої статті Закону № 1697-VII, членом Комісії Поліщук В. 07.02. 2022 прийнято рішення про відкриття дисциплінарного провадження № 07/3/2-129дс-59дп-22 стосовно прокурора ОСОБА_1 .

Копію згаданого рішення 07.02.2022 надіслано прокурору, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, а також особі, за скаргою якої відкрито провадження та складено Висновок від 09.06.2022 № 07/3/2129дс-59дп-22 Відповідним органом за наявними матеріалами дисциплінарної справи.

Рішенням Відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження № 99дп-22 від 14.07.2022, ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у виді догани.

Наказом Житомирської обласної прокуратури №131к від 25.07.2022 до ОСОБА_1 застосоване дисциплінарне стягнення у виді догани.

За п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону № 1697-VІI на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: догана, заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора), звільнення з посади в органах прокуратури

Відповідно, прокурора ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання службових обов`язків (п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону № 1697-VІI).

За частиною четвертої та десятої статті 46 цього Закону № 1697-VII після відкриття дисциплінарного провадження член Комісії проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена Комісії за результатами перевірки.

Як зазначає у позовній заяві позивач, відповідачем грубо порушено процедуру притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а саме, порушено строк проведення перевірки, передбачений ч. 9 ст. 46 Закону України "Про прокуратуру", з приводу чого суд зазначає наступне.

Згідно з абзацом першим частини дев`ятої статті 46 Закону № 1697-VІІ перевірка відомостей про наявність підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності проводиться у строк, який не перевищує двох місяців із дня реєстрації дисциплінарної скарги, а в разі неможливості завершення перевірки протягом цього строку він може бути продовжений Комісією, але не більш як на місяць.

Відповідно до частини десятої статті 46 Закону № 1697-VІІ член Комісії за результатами перевірки готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується.

Відповідно, визначені абзацом 1 частини дев`ятої статті 46 Закону № 1697-VII строки розповсюджуються на перевірку відомостей про наявність підстав для прокурора щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності під час винесення висновку, та не розповсюджуються на строки виготовлення висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора, що згоджується із пунктами 101 та 106 Положення про порядок роботи відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, а також висновками Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду викладені у постановах від 22 лютого 2018 року та від 05 березня 2018 року у справах № 800/505/17, № 800/581/17.

З матеріалів дисциплінарного провадження вбачається, що дисциплінарна скарга до Комісії надійшла 03.02.2022, остання інформація у вигляді додаткових пояснень з Житомирської обласної прокуратури, на вимогу члена Комісії, отримано 23.02.2022, тобто в межах строку проведення перевірки, який закінчувався 03 квітня 2022 року.

09 червня 2022 року членом Комісії складено висновок про наявність дисциплінарного проступку прокурора, який разом з матеріалами дисциплінарного провадження передано на розгляд Комісії.

Тривале складання висновку, як зазначив у відзиві на позовну заяву відповідач-1, зумовлене початком 24 лютого 2022 року військовою агресією Російською Федерацією проти України, евакуацією членів Комісії до іншої місцевості та відсутності доступу до матеріалів дисциплінарного провадження.

А відтак, на думку суду, доводи позивача щодо порушення строків проведення перевірки та складення висновку про відсутність дисциплінарного проступку прокурора є необґрунтованими та безпідставними.

Водночас суд зазначає, що саме по собі недодержання строків проведення перевірки не може бути підставою для визнання протиправним викладеного у рішенні висновку щодо кваліфікації певних дій як таких, що мають характер дисциплінарного проступку.

Аналогічний правовий підхід викладено у постанові Верховного Суду від 05.03.2018 у справі № 800/581/17.

Щодо посилань позивача щодо спливу строку притягнення до дисциплінарної відповідальності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону № 1697-VII рішення про накладення на прокурора дисциплінарного стягнення або рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора може бути прийнято не пізніше ніж через рік із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування прокурора у відпустці

Відповідно до висновків Верховного суду, які викладені в рішенні від 10.04.2018 у справі № 9901/480/18, відповідно слідує, що початок перебігу річного строку для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності пов`язується з днем вчинення проступку, а не з днем його виявлення.

Разом з тим, окремі правопорушення можуть починатися з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, коли винна особа не виконує конкретний покладений на неї обов`язок або виконує його неповністю чи неналежним чином, а потім така бездіяльність триває протягом певного проміжку часу до моменту виконання установлених обов`язків або припинення правопорушення.

Правові позиції Верховного Суду викладені в постанові від 09.10.2019 у справі № 9901/921/18, в постанові від 27.05.2019 у справі №9901/196/19 дають підстави для твердження про необхідність оперувати у практичній діяльності поняттям «триваюче правопорушення». «Триваюче правопорушення» - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою, яке припиняються, або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Відтак днем обчислення річного строку для накладення на прокурора дисциплінарного стягнення буде день належного виконання ним установленого обов`язку або день припинення правопорушення.

Оскільки, позивач перебував у безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання та неналежне виконання своїх обов`язків, що тривали протягом часу процесуального керівництва і продовжувалось з боку позивача, тому таке правопорушення є триваючим. Така позиція суду узгоджується із висновками викладеними в постановах Великої Палати Верховного суду від 17.02.2021 у справі №420/3261/19 та від 16.12.2020 у справі №9901/315/19.

Застосовуючи наведені підходи, суд вважає, що у випадку, який є предметом оцінки (здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 0000024), прокурором Ліньовим О.В. вчинено триваюче правопорушення, оскільки обов`язок прокурора не вичерпується вчиненням ним певної процесуальної дії (затвердженням обвинувального акта), а має триваючий характер, оскільки у цьому випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання своїх обов`язків.

Обов`язок прокурора як найшвидше, але не пізніше визначеного законом процесуального строку після повідомлення особі про підозру звернутись до суду з обвинувальним актом або закрити кримінальне провадження - є гарантією фундаментального права людини на розгляд її справи упродовж розумного строку, закріпленого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ратифікованої Україною 17 липня 1997 року (далі - Конвенція), передбаченого статтею 7, частиною першою статті 21 КПК України, що підтверджується усталеною практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до правового висновку щодо застосування норм права (статті 219 КПК України) у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі № 711/3111/19, що кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в межах строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду. З огляду на вказані висновки, проступок у кримінальному провадженні № 0000024 припинено 09 липня 2021 року надходженням до суду обвинувального акта.

А тому, суд вважає доводи позивача про порушення відповідачем-1 строку притягнення до дисциплінарної відповідальності безпідставними та помилковими.

Щодо малозначного проступку позивача та неспівмірності застосованого виду дисциплінарного стягнення, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про прокуратуру» на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: догана; заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора); звільнення з посади в органах прокуратури.

Пунктом 19 розділу ІІІ Порядку №266 установлено, що при прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення, а також інші обставини, що мають значення для прийняття рішення.

Обираючи вид дисциплінарного стягнення Комісія з розгляду дисциплінарних скарг в оскаржуваному рішенні дійшла висновку про очевидність дисциплінарного проступку прокурора, та вважала, що діяння вчинене прокурором є підставою для застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді догани.

Суд зазначає, що Комісія відповідно до діючого законодавства наділена дискреційними повноваженнями під час здійснення дисциплінарного провадження, що дозволяє цьому органу на власний розсуд визначати вид дисциплінарного стягнення залежно від скоєного прокурором дисциплінарного проступку та застосовувати до нього обране Комісією дисциплінарне стягнення.

Водночас ознак свавільного втручання Комісії у права позивача судом не встановлено, а обраний вид стягнення з огляду на встановлені обставини не викликає сумнівів щодо його пропорційності.

Щодо наявності складу дисциплінарного проступку у прокурора ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Слідчим відділенням Малинського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000024 за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні відповідно до постанови заступника керівника Коростишівської місцевої прокуратури Пургіним Т.І. від 13.01.2019 забезпечувалось групою прокурорів місцевої прокуратури у складі Ліньова О.В., Дейнеки О.С., Яричевська Н.М. та Кучера Ю.В.

Під час досудового розслідування слідчим за погодженням із прокурором Ліньовим О.В. 30 січня 2019 року повідомлено про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України.

Згідно з вимогами статті 290 КПК України слідчим 20 березня 2019 року та 27 березня 2019 року сторонам повідомлено про завершення досудового розслідування та матеріали відкрито для ознайомлення.

29 березня 2019 року прокурором Ліньовим О.В. до ЄРДР внесені відомості про скерування обвинувального акту до Малинського районного суду Житомирської області.

30 березня 2019 року прокурором Коростишівської місцевої прокуратури Ліньовим О.В. затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні№000024 стосовно ОСОБА_3 за ознаками ч. 3 ст. 185 КК України.

Наказом Офісу Генерального прокурора «Про окремі питання забезпечення початку роботи окружних прокуратур» від 17.02.2021 №39 затверджено перелік і територіальну юрисдикцію окружних прокуратур, згідно якого місто Малин (Коростенський район Житомирської області) віднесено до юрисдикції Коростенської окружної прокуратури Житомирської області.

В свою чергу, місто Радомишль (в якому на момент прийняття наказу працював позивач) було віднесено до юрисдикції Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області.

Крім того, пунктом 3.1. Наказу Офісу Генерального прокурора від 17.02.2021 № 39 вказано керівникам обласних прокуратур організувати здійснення заходів щодо початку роботи окружних прокуратур та забезпечення їх належного функціонування, зокрема, організувати приймання-передачу справ, документів та майна місцевих прокуратур, роботу з питань забезпечення охорони державної таємниці.

Порядок передачі документів (в т.ч. матеріалів кримінальних проваджень) з місцевих прокуратур до новостворених окружних визначений наказом Офісу Генерального прокурора "Про затвердження Порядку приймання-передачі справ, документів та майна органів прокуратури" 17.12.2020 № 587.

15.03.2021 ОСОБА_1 був призначений на посаду прокурора Радомишльського відділу Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області.

09 липня 2021 року ОСОБА_1 скеровано до Малинського районного суду 09.07.2021.

Також, з метою допуску до участі у підготовчому судовому засіданні з розгляду даного кримінального провадження ОСОБА_1 підготовлено проект постанови про зміну складу групи прокурорів від 16 серпня 2021 року, яка з його слів підписана заступником керівника Коростишівської окружної прокуратури Шевчуком М.М., та фотокопію якої надіслано на електронну адресу Малинського районного суду.

До участі у судовому засіданні ОСОБА_1 так і не був допущений.

Ухвалою Малинського районного суду від 17 грудня 2021 року кримінальне провадження № 0000024 закрито на підставі пункту 10 частини першої статті 284 КГІК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.

Так, в ухвалі суд зазначив, що з реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000024 вбачається, що 30 січня 2019 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру; 20 березня 2019 року з 10:40 год до 10:50 ОСОБА_3 надано матеріали досудового розслідування для ознайомлення; 29 березня 2019 року слідчим СВ Малинського ВП ГУНП в Житомирській області складено обвинувальний акт, який цього ж дня затверджений прокурором Коростишівської місцевої прокуратури Ліньовим О.В.

Таким чином, 31 березня 2019 року був останній день строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000024.

Однак лише 09 липня 2021 року прокурором сформовано супровідний лист № 778-вих21 про направлення до Малинського районного суду обвинувального акта з додатками у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до т. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Згідно із вимогами ст. 283 КПК України, особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.

Прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій:

1) закрити кримінальне провадження;

2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності;

3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відомості про закінчення досудового розслідування вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить:

1) шість місяців - у кримінальному провадженні щодо кримінального проступку;

2) дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо злочину невеликої або середньої тяжкості;

3) вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Досудове розслідування повинно бути закінчено:

1) протягом одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку;

2) протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті З КПК України прокурор - особа, яка обіймає посаду, передбачену статтею 17 Закону № 1697-УІІ, та діє у межах своїх повноважень.

Згідно з параграфом 2 глави 3 розділу 1 КПК України прокурор є суб`єктом кримінального процесу на стороні обвинувачення. Відповідно до пунктів 11, 13, та 14 частини другої статті 36 КПК України він має право повідомляти особі про підозру; затверджувати обвинувальний акт; звертатися до суду з обвинувальним актом.

Відповідно до статті 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. При цьому прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення.

Таким чином, системний аналіз зазначених законодавчих норм призводить до наступного правового висновку: група прокурорів, визначена у конкретному кримінальному провадженні відповідно до статті 37 КПК України, діє як єдина процесуальна особа - прокурор. Процесуальні дії, що вчиняють прокурори, які входять до групи, мають характер взаємодоповненності та взаємозамінності й спрямовані на реалізацію прав та обов`язків прокурора відповідно норм КПК України.

Установлені Комісією обставини свідчать, що ОСОБА_1 був одним з прокурорів, які входять до групи прокурорів, і здійснював нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000024.

Прокурор Ліньов О.В., здійснюючи процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні, та вчиняючи процесуальні дії зобов`язаний був здійснювати свої повноваження у межах, визначених Законами України, зокрема Закону № 1697-УІІ, Кримінального процесуального кодексу України, а також згідно з покладеними на нього наказом керівництва обов`язками.

А саме, після затвердження обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України ОСОБА_1 був зобов`язаний вжив заходи до передачі його до суду, а у випадку неможливості передати іншому прокурору групи прокурорів для виконання даної процесуальної дії.

Поряд з цим слід зазначити, що у дисциплінарному провадженні не встановлено факту передачі ОСОБА_1 матеріалів кримінального провадження № 0000024 іншому прокурору групи прокурорів або керівництву окружної прокуратури, у зв`язку з переведенням на іншу посаду (в іншу місцевість). Вказаних висновків представником прокурором під час засідання також не спростовано та не надано жодного належного доказу на підтвердження своїх доводів.

Такі дії та бездіяльність прокурора Ліньова О.В. створили передумови для закриття Малинським районним судом Житомирської області 17 грудня 2021 року кримінального провадження за обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України.

Таким чином, суд вважає правильними висновки відповідача-1, що прокурор Ліньов О.В. під час здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000024 порушив вимоги статей 2, 7, 9, 28, 36, 219, 283 КПК України, пунктів 1, 3 розділу IV Порядку організації діяльності прокурорів і слідчих органів прокуратури у кримінальному провадженні, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 28 березня 2019 року № 51, а також пункту 2 розділу VI Положення № 139, пунктів 1.18, 3.18. та 5.4.5. Тимчасової інструкції, тобто вчинив дисциплінарний проступок, відповідальність за який передбачено пунктом 1 частини першої статті 43 Закону № 1697-УІІ, а саме неналежне виконання службових обов`язків, з огляду на це наявні підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

При цьому, суд не приймає доводи позивача про те, що ухвала Малинського районного суду Житомирської області від 17 грудня 2021 року у справі №283/1815/21 про закриття кримінального провадження за обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України, скасована ухвалою Житомирського апеляційного суду від 06.02.2023. А тому, на думку позивача, підстави для притягнення його до відповідальності за неналежне виконання службових обов`язків відсутні.

Суд зазначає, що позивача спірним рішенням притягнуто до відповідальності за неспрямування до суду обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000024, у якому завершено досудове розслідування, яке і стало підставою для винесення ухвали Малинського районного суду Житомирської області від 17 грудня 2021 року у справі №283/1815/21 про закриття кримінального провадження № 0000024.

Сам факт скасування цієї ухвали не спростовує неналежного виконання позивачем своїх службових обов`язків, що виявилося у порушенні строків, визначених ст. 219 КПК.

Також, суд не приймає до уваги доводи позивача, про те, що постанова про призначення групи прокурорів від 13.01.2019 у кримінальному провадженні № 0000024 не містить відомості про те, що позивач був призначений старшим прокурором групи прокурорів у даному кримінальному провадженні, оскільки саме позивачем здійснювалися в даному випадку процесуальні дії як то затвердження обвинувального акту та внесення до ЄРДР відомостей про закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000024.

Також, не заслуговують увагу і доводи про те, що з 15.03.2021 позивач був призначений на посаду прокурора Радомишльського відділу Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області та втратив будь-які повноваження щодо виконання службових обов`язків прокурора Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області, у тому числі функцій прокурора у кримінальних провадженнях, підслідних територіальному підрозділу поліції, розташованому у місті Малині та втратив фактичний доступ до матеріалів кримінального провадження №80000024 від 14.01.2019, які були передані новоствореній Коростенській окружній прокуратурі Житомирської області, оскільки факт призначення позивача на посаду прокурора Радомишльського відділу Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області не звільняв його від належного виконання свої посадових обов`язків, які закріплені керівником Коростишівської місцевої прокуратури від 10.10.2018 до переведення його на посаду прокурора до Радомишльського відділу.

Беручи до уваги викладене, суд доходить висновку, що оскаржуване рішення Відповідного органу містить кваліфікацію дій позивача, є вмотивованим, містить конкретні підстави для застосування до позивача спірного дисциплінарного стягнення, визначені законом, а саме: неналежне виконання службових обов`язків (пункти 1 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру»).

Виходячи з викладених обставин справи у взаємозв`язку з наведеними нормами, судом не встановлено порушення відповідачем-1 таких норм та визначених ними процедур.

Натомість обставини порушення позивачем норм ст. 2, 7, 9, 28, 36, 219, 283 КПК України, пунктів 1, 3 розділу IV Порядку організації діяльності прокурорів і слідчих органів прокуратури у кримінальному провадженні, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 28 березня 2019 року № 51, а також пункту 2 розділу VI Положення № 139, пунктів 1.18, 3.18. та 5.4.5. Тимчасової інструкції, підтверджуються належними у справі доказами в їх сукупності, у зв`язку з чим, у відповідача-1 були наявні правові підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього відповідного дисциплінарного стягнення.

Ураховуючи зазначене, оскаржуване рішення Відповідного органу від 14.07.2022 № 99 дп-22 прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами, а тому суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправним та скасування наказу Житомирської обласної прокуратури №131к від 25.07.2022, яким застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани, суд зазначає цей наказ як похідна вимога від заявленої першої вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення Відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження від 14.07.2022 № 99 дп-22, у задоволенні якої судом відмовлено, відтак суд відмовляє і у задоволенні другої вимоги та зазначає, що позивач правомірно притягнений до дисциплінарної відповідальності на підставі пункту 1 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII наказом Житомирської обласної прокуратури №131к від 25.07.2022 у вигляді догани.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України).

За вказаною справою позивачем не наведено належних та достатніх обґрунтувань, та не надано достатніх доказів щодо протиправності рішення відповідачів №131к від 25.07.2022 та від 14.07.2022 № 99 дп-22, відповідачами в свою чергу доведено правомірність та законність спірних рішень.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 3 ст. 242 КАС України).

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно з вимогами пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Решта доводів сторін не впливають на висновки суду.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, положень проаналізованого законодавства, наявних у матеріалах справи доказів та аргументів, наведених учасниками справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч. 1 ст. 143 КАС України).

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Позивач у справі звільнений від сплати судового збору за п.п. 9, 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Суд зазначає, що згідно ч. 5 ст. 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи висновки суду в даній справі, наслідки вирішення останньої судом, відсутності заявлення сторонами до стягнення інших витрат по справі, пов`язаних з її розглядом, у суду відсутні підстави для розподілу витрат.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.