Справа № 420/3714/23
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3714/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 в частині ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2023 рік у кількості 14 календарних днів, передбачену пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у розмірі місячного грошового забезпечення станом на момент виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2023 рік у кількості 14 календарних днів, передбачену пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у розмірі місячного грошового забезпечення станом на момент виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 в частині ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 рік у кількості 35 календарних днів у розмірі місячного грошового забезпечення станом на момент виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 рік у кількості 35 календарних днів у розмірі місячного грошового забезпечення станом на момент виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 в частині ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік у розмірі місячного грошового забезпечення станом на момент виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік у розмірі місячного грошового забезпечення станом на момент виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що у період з 21.10.2022 року по 30.01.2023 року він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді топографа геодезичного відділення. 30.01.2023 року позивача було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 у зв`язку зі звільненням з військової служби у відставку за пунктом «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку). Позивач вказує, що під час звільнення з військової служби військовою частиною НОМЕР_1 не було вирішено питання про виплату йому: грошової компенсації за невикористану щорічну додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2023 рік у кількості 14 діб; грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 рік у кількості 35 діб; грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік у розмірі місячного грошового забезпечення. Позивач вважаю таку бездіяльність військової частини НОМЕР_1 протиправною, а тому звернувся до суду з даною позовною заявою.

23.02.2023 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ Одеського окружного адміністративного суду, до розгляду справи № 420/3714/23 визначено суддю Глуханчука.

Розпорядженням Одеського окружного адміністративного суду від 08.03.2023 року № 146 призначено повторний автоматичний розподіл справи №420/3714/23.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями Одеського окружного адміністративного від 08.03.2023 року до розгляду справи № 420/3714/23 визначено суддю Лебедєву Г.В.

Ухвалою від 13.03.2023 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/3714/23 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

17.04.2023 року до суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог.

Ухвалою від 18.04.2023 року суд заяву позивача про збільшення позовних вимог повернув позивачу без розгляду.

Ухвалою від 19.05.2023 року суд здійснив перехід зі спрощеного позовного провадження в загальне позовне провадження та призначив підготовче засідання на 14.06.2023 року.

В підготовче судове засідання, призначене на 14.06.2023 року, сторони не з`явилися про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Підготовче засідання відкладено на 09.08.2023 року.

24.07.2023 року до суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.

В підготовче судове засідання призначене на 09.08.2023 року учасники справи не з`явилися про день, час та місце розгляду справи повідомленні належним чином та завчасно.

Ухвалою суду від 09.08.2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 06.09.2023 року.

22.08.2023 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про заміну первісного відповідача - військову частину НОМЕР_1 на належного відповідача - військову частину НОМЕР_2 у справі №420/3714/23, яке мотивовано тим, що військова НОМЕР_1 не має власної фінансової служби, а також не має рахунків в органах казначейства. Військова частина НОМЕР_1 перебуває на фінансовому та грошовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_2 , отже саме на військову НОМЕР_2 покладено обов`язок з виплати грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , а тому військова частина НОМЕР_1 не є належним відповідачем у даній справі.

В судове засідання, призначене на 06.09.2023 року, сторони не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно.

Ухвалою суду від 06.09.2023 року залучено до участі у справі № 420/3714/23 у якості другого відповідача військову частину НОМЕР_2 , розпочато спочатку розгляд справи зі стадії відкриття провадження та призначено підготовче засідання на 04.10.2023року.

В підготовче судове засідання, призначене на 04.10.2023 року, сторони не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно. Підготовче засідання відкладено на 01.11.2023 року.

В підготовче судове засідання, призначене на 01.11.2023 року, сторони не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно.

Ухвалою суду від 01.11.2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на13.12.2023 року.

21.11.2023 року до суду від представника відповідача - військової частини НОМЕР_2 надійшли пояснення у справі, в яких зазначено, що військова частина НОМЕР_2 не визнає в повному обсязі, як такі, що є безпідставними, необґрунтованими та таким, що не відповідають чинному законодавству. Також, представник відповідача - військової частини НОМЕР_2 зазначає, що під час проходження військової служби в особливий період, у позивача було відсутнє право на використання додаткової відпустки як учасник бойових дій. Вказана додаткова відпустка не належить до щорічних. Стаття 24 Закону України «Про відпустки» передбачає виплату грошової компенсації лише за невикористані дні основної відпустки та додаткової відпуски працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Виплата грошової компенсації за невикористані дні за іншими видами додаткових відпусток ст. 24 Закону не передбачена. Крім того вказує, що Відповідно до пункту 2.1.6. наказу начальника Генерального Штабу Збройних Сил України «Про затвердження Інструкції з діловодства в Збройних Сил України» від 07.04.2017 № 124, позивач повинен був подати письмовий рапорт до Відповідача про надання додаткової відпустки, як учаснику бойових дій в зручний для нього час, але відповідно по момент звільнення жодних звернень до відповідача не надходило.

Щодо нарахування та виплати позивачу компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 рік у кількості 35 календарних днів та нарахування та виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, представником відповідача - військової частини НОМЕР_2 зазначено, що відповідно до пп.1-2 Розділу XXIII Наказу №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їхнім рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини. У військової частини НОМЕР_2 відсутні відомості щодо подання позивачем відповідного рапорту на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 з проханням нарахувати та виплатити суму грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік. Також, позивачем зазначено, що основна щорічна відпустка за 2023 рік йому не надавалась. Тому відповідач військова частина НОМЕР_2 вважає, що з огляду на дату звільнення позивача з військової служби (30.01.2023), він не набув права на повну основну щорічну відпустка, а також, права на виплату грошової допомоги для оздоровлення.

Крім того, представник відповідача військової частини НОМЕР_2 вважає, що військова частина НОМЕР_2 не мала жодних правових відносин з позивачем, оскільки останній не проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

12.12.2023 року до суду від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких він просить розглядати справу за його відсутності на підставі наявних документів.

В судове засідання, призначене на 13.12.2023 року, сторони не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

На підставі ч. 9 ст. 205 КАС України суд здійснив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідачі своїм правом на подання відзиву на позов не скористалися.

Заслухавши сторін, розглянувши подані заяви по суті справи та докази для їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступні обставини та факти.

ОСОБА_2 має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_3 від 26.02.2020 року.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.10.2022 року № 119, ОСОБА_2 призначено наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 02.08.2022 року № 109-РС на посаду топографа топогеодезичного відділення військової частини НОМЕР_1 , з 21.10.2022 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , на всі види забезпечення при Військовій частині НОМЕР_2 .

02.12.2022 року у зв`язку з одруженням ОСОБА_2 змінив прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 02.12.2022 року та витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.01.2023 року №1.

Наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 05.01.2023 року № 2-PC штаб-сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 , топографа топогеодезичного відділення 126 картографічної частини звільнено у відставку за пунктом «б» (за станом здоров`я).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.01.2023 року № 11 штаб-сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 , топографа топогеодезичного відділення військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 05.01.2023 року № 2-PC у відставку за пунктом «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку), виключено з 30.01.2023 року зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , усіх видів забезпечення та направлено на військовий облік до Малиновського РТЦК та СП м. Одеси.

Відповідно до наказу вислуга у Збройних Силах України, станом на 30.01.2023 року складає, календарна: 11 років 00 місяців 12 днів, пільгова: 05 років 09 місяців 26 днів, загальний стаж служби 16 років 10 місяців 08 днів.

Наказом постановлено виплатити позивачу: щомісячну премію у розмірі 198%, надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 65% за період з 01.01.2023 року по 30.01.2023 року; додаткову винагороду на період дії воєнного стану у розмірі 30000 грн. пропорційно дням участі за період з 01.01.2023 року по 30.01.2023 року; одноразову грошову допомогу при звільнення у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 11 років військової служби; грошову компенсацію за неотримане речове майно у розмірі 87202,20 грн.; грошову компенсацію за 98 діб невикористаної додаткової оплачуваної відпустки за 2016-2022 роки, як учаснику бойових дій; грошову компенсацію за невикористану основну щорічну відпустку за 2022 рік у кількості 15 діб.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_2 від 15.03.2023 року, за період проходження служби з жовтня 2022 року по січень 2023 року позивачу нараховано грошове забезпечення у загальній сумі 289626,08 грн.

Згідно довідок військової частини НОМЕР_2 від 15.03.2023 року про нарахування та виплату одноразової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій, компенсації за невикористану основну щорічну відпустку, позивачу нараховано та виплачено: одноразову допомогу при звільненні у сумі 70026 грн.; компенсацію за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій, у сумі 55343,13 грн.; компенсацію за невикористану основну щорічну відпустку у сумі 8470,89 грн.

Позивач вважає, що при звільнені з військової служби військовою частиною НОМЕР_1 йому не було виплачено: грошову компенсацію за невикористану щорічну додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2023 рік у кількості 14 діб; грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 рік у кількості 35 діб; грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік у розмірі місячного грошового забезпечення, а тому звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби врегульовано Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу в Україні" від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до ст. 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно ст. 4 Закону № 2232-ХІІ порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Преамбулою Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ) передбачено, що цей Закон відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Пунктом 1 статті 9 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

За приписами п.п.2, 3 ст.9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно п.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 р. № 260, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 р. за № 745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Пунктом 2 розділу 1 Порядку № 260 встановлено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Відповідно до пункту 3 розділу 1 Порядку № 260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Пунктом 1 розділу XXXI Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення у разі звільнення з військової служби виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністром оборони України строків) або до дня закінчення щорічної відпустки, яка надається після здавання справ та посади.

Абзацами 1, 3 пункту 242 розділу ХІІ Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 р. № 1153/2008, передбачено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Підпунктом 11.1 пункту 11 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, затверджених наказом Міністра оборони України від 22.05.2017 р. № 280 (далі - Правила № 280 в редакції наказу Міністра оборони України від 22.04.2021 р. № 104) грошовий атестат видається військовослужбовцю військовою частиною, в якій він перебуває на грошовому забезпеченні, у таких випадках, зокрема, звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби).

Згідно підпункту 11.2 пункту 11 Правил № 280 на грошовому атестаті зазначаються:

умовне найменування військової частини, яка видала грошовий атестат військовослужбовцю, а якщо немає умовного, - дійсне найменування військової частини та її поштова адреса;

найменування займаної штатної посади. Найменування штатної посади не повинно розкривати організаційну структуру військової частини і характер діяльності військовослужбовця. Наприклад, посада "Командир взводу" зазначається без згадування слова "саперного", "танкового"; "Помічник начальника штабу" - без зазначення, з якої роботи; "Інженер служби озброєння" - без уточнення, з якого виду озброєння, тощо; присвоєне військове звання;

прізвище, ім`я та по батькові військовослужбовця і реєстраційний номер його облікової картки платника податків;

у пункті 1 (не заповнюється для військовослужбовців строкової військової служби) - розмір окладу за військовим званням і виплачена сума записуються словами; дата, до якої включно виплачено (у цьому та наступних пунктах грошового атестата назва місяця записується словом);

у пункті 2 - тарифний розряд за останньою займаною посадою, розмір посадового окладу та виплачена сума записуються словами; дата, до якої включно виплачено;

у пункті 3 (не заповнюється для військовослужбовців строкової військової служби) - розмір надбавки за вислугу років та виплачена сума записуються словами; дата, до якої включно виплачено. Також записується вислуга років для отримання надбавки за вислугу років (у тому числі з пільговою вислугою) і зазначається станом на 01 число місяця, наступного за місяцем видачі грошового атестата. Наприклад: "Обчислена на 01 січня 2019 року вислуга років становить: немає років немає місяців та сім днів" або: "Обчислена на 01 січня 2019 року вислуга років становить: сім років сім місяців сім днів з пільговою вислугою: дев`ять років дев`ять місяців дев`ять днів". Записи про обчислення вислуги років на пільгових умовах здійснюються військовослужбовцям, які мають право на таку вислугу років;

у пункті 4 (підпункти 4.1 - 4.7) - виплачені щомісячні додаткові види грошового забезпечення; назва виплати, яку отримував військовослужбовець за час виконання обов`язків за посадою, їх розмір та виплачена сума записуються словами; дата, до якої включно виплачено;

у пункті 5 (не заповнюється для військовослужбовців строкової військової служби) (підпункти 5.1 - 5.3) - виплачені одноразові додаткові види грошового забезпечення;

у підпункті 5.1 - виплачена грошова допомога на оздоровлення; найменування військової частини, дата та номер наказу про виплату та за який рік вона виплачена;

у підпункті 5.2 - виплачена матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань; найменування військової частини, дата та номер наказу про виплату та за який рік вона виплачена;

у підпункті 5.3 - виплачена одноразова грошова допомога після укладення першого контракту; найменування військової частини, дата та номер наказу про виплату;

у підпунктах 5.1 - 5.3 грошового атестата зазначається тільки остання виплата кожного одноразового додаткового виду грошового забезпечення, здійснена за період служби військовослужбовця в даній військовій частині;

у пункті 6 (не заповнюється для військовослужбовців строкової військової служби) - найменування військової частини, дати та номери наказів про виплату підйомної допомоги військовослужбовцю та на членів його сім`ї; найменування військової частини, дати та номери наказів про виплату підйомної допомоги військовослужбовцю та на членів його сім`ї за попереднім місцем служби військовослужбовця;

у пункті 7 - сума виплаченої одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби (записується словами);

у пункті 8 - дата, до якого числа включно виплачено індексацію; у пункті 9 - сума залишку непогашеного нарахування на день вибуття військовослужбовця з військової частини (записується словами); найменування військової частини, дата та номер наказу про здійснення нарахування. Якщо є декілька наказів про здійснення нарахувань, то по кожному наказу заповнюються окремі підпункти 9.1; 9.2; 9.3 тощо;

у пункті 10 - сума непогашеної заборгованості по аліментах - словами (заповнюється, якщо військовослужбовець є платником аліментів); прізвище, ім`я та по батькові, адреса одержувача аліментів; дата та номер виданого виконавчого листа. Якщо є декілька виконавчих листів, за якими рахується заборгованість по сплаті аліментів, то за кожним листом заповнюються окремі підпункти 10.1; 10.2; 10.3 тощо;

у пункті 11 - інформація про стягнення аліментів (заповнюється, якщо військовослужбовець є платником аліментів); найменування суду, який видав виконавчий лист, розмір аліментів для стягнення - словами, прізвище, ім`я та по батькові, адреса одержувача аліментів; дата та номер виданого виконавчого листа, а також по яке число стягнуто аліменти. Якщо є декілька виконавчих листів про сплату аліментів, то по кожному листу заповнюються окремі підпункти 11.1; 11.2; 11.3 тощо;

у пункті 12 - інформація про звільнення військовослужбовця з посади, зарахування його в розпорядження відповідних командирів (начальників) і виключення його зі списків особового складу військової частини; посада особи, яка видала наказ про звільнення (відсторонення, усунення) військовослужбовця з посади, а також найменування посади звільненого з посади військовослужбовця; дата, номер наказу про звільнення (відсторонення, усунення), а також дата зарахування в розпорядження;

у пункті 13 - інформація про виплату інших видів грошового забезпечення, не передбачених формою грошового атестата;

у пункті 14 - правильність записів, здійснених у пунктах 1-13, засвідчується особистим підписом власника грошового атестата.

З аналізу даних правових норм слідує, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби, з ним повинні провести розрахунок всіх належних до виплати сум та видати грошовий атестат, в якому, зокрема, зазначається інформація про виплачені військовослужбовцю за час проходження служби основні та додаткові види грошового забезпечення, виплачену грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, суми виплаченої одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби та інші види грошового забезпечення, не передбачені формою грошового атестата.

Що стосується позовних вимог в частині не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку за 2023 рік, суд зазначає наступне.

Згідно п.1 ст.10-1 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.

Пунктом 14 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічна основна відпустка надається з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті за кожний повний місяць служби в році звільнення. При цьому, якщо тривалість відпустки таких військовослужбовців становить більш як 10 календарних днів, їм оплачується вартість проїзду до місця проведення відпустки і назад до місця служби або до обраного місця проживання в межах України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті.

У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

У разі звільнення військовослужбовця до закінчення календарного року, за який він уже використав щорічну основну та щорічну додаткову відпустки, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі або у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, на підставі наказу командира (начальника) військового з`єднання чи частини, керівника органу військового управління, вищого військового навчального закладу, установи та організації провадиться відрахування із грошового забезпечення за дні відпустки, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення військовослужбовця.

У разі смерті військовослужбовця відрахування з його грошового забезпечення за використані дні відпустки не провадяться.

Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, накази про звільнення яких підписано в минулому році, але не виключеним із списків військової частини, відпустки за період служби в поточному році не надаються.

Згідно пункту 3 розділу ХХХІ Порядку № 260 у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

При цьому грошове забезпечення за період наданої відпустки або розмір грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки у рік звільнення обчислюється з такого розрахунку: тим, які мають вислугу до 10 календарних років, - 2,5 календарних дня; тим, які мають вислугу від 10 до 15 календарних років, - 2,9 календарних дня; тим, які мають вислугу від 15 до 20 календарних років, - 3,3 календарних дня; тим, які мають вислугу 20 і більше календарних років, - 3,8 календарних дня.

Відповідно до пункту 6 розділу ХХХІ Порядку № 260 розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою.

При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

Отже, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки.

Спірним у даній справі є саме невиплата позивачу грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 рік у кількості 35 календарних днів.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 05.01.2023 року № 2-PC штаб-сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 , топографа топогеодезичного відділення 126 картографічної частини звільнено у відставку за пунктом «б» (за станом здоров`я).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.01.2023 року № 11 штаб-сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 , топографа топогеодезичного відділення військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 05.01.2023 року № 2-PC у відставку за пунктом «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку), виключено з 30.01.2023 року зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , усіх видів забезпечення та направлено на військовий облік до Малиновського РТЦК та СП м. Одеси.

Відповідно до наказу від 30.01.2023 року № 11 календарна вислуга у Збройних Силах України, станом на 30.01.2023 року складає 11 років 00 місяців 12 днів.

З огляду на викладене суд зазначає, що оскільки звільнення позивача з військової служби відбулось 05.01.2023 року згідно наказу Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 05.01.2023 року № 2-PC, то позивач набув право на щорічну основну відпустку за 2023 рік, у зв`язку із чим наявні підстави для виплати її грошової компенсації у розмірі 35 календарних днів.

Вирішуючи спір щодо невиплати позивачу при звільненні зі служби грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до частини 1 статті 10-1, частини 3 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року за №745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (надалі - Порядок №260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України.

Згідно з пунктом 2 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать зокрема допомоги.

Відповідно до пунктів 7, 8 розділу І Порядку №260 військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

У разі виникнення спірних питань щодо нарахування грошового забезпечення виплата здійснюється у безспірному розмірі до вирішення питань у встановленому чинним законодавством порядку.

Грошове забезпечення виплачується: одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Розділом XXIII Порядку №260 регламентований такий порядок виплати грошової допомоги для оздоровлення:

1. Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

2. Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.

3. Військовослужбовцям, які прибули для подальшого проходження військової служби і зараховані до Збройних Сил України з інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, а також інших державних органів, грошова допомога для оздоровлення виплачується за умови ненадання цієї допомоги за попереднім місцем служби за рік, у якому вони прибули.

4. Військовослужбовцям, які були призвані (прийняті) на військову службу та до призову (прийняття) працювали в бюджетних організаціях, грошова допомога для оздоровлення виплачується за умови ненадання за попереднім місцем роботи виплат на оздоровлення, встановлених чинним законодавством України, за рік, в якому вони були призвані (прийняті).

5. Військовослужбовцям, які прибули до Збройних Сил України після відрядження до державних органів, установ та організацій або прикомандирування до Верховної Ради України та органів місцевого самоврядування із залишенням на військовій службі, грошова допомога для оздоровлення виплачується за умови ненадання цієї допомоги за місцем відрядження (прикомандирування) за рік, в якому вони прибули.

6. Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Отже, грошова допомога для оздоровлення належить до одноразових додаткових видів грошового забезпечення та надається військовослужбовцям, які набули право на отримання щорічної основної відпустки, на підставі наказу командира військової частини. У разі звільнення військовослужбовця з військової служби, який мав право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримав її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату. Такий наказ є підставою для нарахування грошової допомоги фінансовим органом військової частини.

Та, як зазначалося вище, суд установив, що позивач має право на отримання щорічної основної відпустки за 2023 рік.

Таким чином військова частина НОМЕР_1 , виключивши позивача зі списків особового складу військової частини та усіх видів забезпечення 30.01.2023 року на підставі наказу від 30.01.2023 року № 11 року, протиправно не нарахувала йому грошову допомогу для оздоровлення за 2023 рік.

Доводи військової частини НОМЕР_2 про те, що позивач не звертався з рапортом щодо виплати грошової допомоги на оздоровлення, суд відхиляє, оскільки це не відміняло обов`язку командира військової частини НОМЕР_1 відповідно до абзацу 2 пункту 2 розділу XXIII Порядку №260 оголосити про її виплату у наказі від 30.01.2023 року № 11 про виключення військовослужбовця ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини. У вказаному наказі зазначено, що позивач грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік не отримував.

У ході судового розгляду справи відповідачами не спростовано наявність у позивача права на щорічну основну відпустку та на отримання грошової допомоги для оздоровлення за 2023 рік.

Щодо нарахування та виплати позивачу грошової компенсації за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2023 рік у кількості 14 календарних днів, передбачену пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 12 частини першої статті 12 Закону №3551-XII учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються пільги у використанні чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Стаття 4 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 №504/96-ВР (далі Закон №504/96-ВР) установлює такі види щорічних відпусток: основна відпустка; додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці; додаткова відпустка за особливий характер праці; інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Згідно з статтею 162 Закону №504/96-ВР учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Відповідно до п. 8 ст. 10-1 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Абзацом третім ч. 14 ст. 10-1 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, провадиться, виходячи з місячного розміру грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день звільнення з військової служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

Отже, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону №3551-XII.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права, висловлені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у зразковій справі № 620/4218/18 (Пз/9901/4/19).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання грошової компенсації за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2023 рік у кількості 14 календарних днів, передбачену пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Так, в наказі командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.01.2023 року № 11, вказано на підставі рішення Міністра оборони України від 14.11.2019, статті 16-2 Закону України «Про відпустки» та пункту 12 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виплатити грошову компенсацію за 98 (дев`яносто вісім) діб невикористаної додаткової оплачуваної відпустки, лише за 2016-2022 роки, як учаснику бойових дій.

Таким чином, на час прийняття наказу про звільнення позивача з військової служби, військовою частиною НОМЕР_1 протиправно не було проведено з ним усіх необхідних розрахунків щодо нарахування грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки за 2023 рік як учаснику бойових дій.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача суд враховує, що він повинен бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Так, судом встановлено, що позивач проходив військову службу у військовій частина НОМЕР_5 та саме з цієї частини його було звільнено.

З наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.10.2022 року № 119 вбачається, що позивача з 21.10.2022 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , на всі види забезпечення при військовій частині НОМЕР_2 .

Також, згідно довідок військової частини НОМЕР_2 від 15.03.2023 року, виплату грошового забезпечення за період проходження служби позивачем у військовій частині НОМЕР_1 з жовтня 2022 року по січень 2023 року, а також виплату позивачу одноразової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій, компенсації за невикористану основну щорічну відпустку здійснювала військова частина НОМЕР_2 , на забезпечення до якої позивач і був зарахований.

Відповідно до п. 1.5 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України згідно наказу Міністра оборони України №280 від 22.05.2017 року передбачено, що військова частина, не включена до мережі розпорядників бюджетних коштів, зараховується на фінансове забезпечення до військової частини - розпорядника коштів третього рівня на підставі відповідних директив (рішень). Командир військової частини, зарахованої на фінансове забезпечення до військової частини - розпорядника коштів третього рівня, організовує своєчасне оформлення та подання розпоряднику коштів усіх документів, необхідних для здійснення належного фінансового забезпечення військової частини.

Відтак, військова частина НОМЕР_1 зарахована на фінансове забезпечення військової частини НОМЕР_2 . Тобто, військова частина НОМЕР_2 відпрацьовує та проводить фінансові розрахунки на підставі відповідних документів, поданих військовою частиною НОМЕР_1 .

З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги необхідність ефективного захисту прав та інтересів позивача, що ґрунтується на чинному законодавстві України, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог позивача на підставі ч.2 ст.9 КАС України та встановити позивачу належний спосіб захисту порушених прав та інтересів шляхом: визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2023 рік у кількості 14 календарних днів, передбачену пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 рік у кількості 35 календарних днів та грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік; зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2023 рік у кількості 14 календарних днів, передбачену пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 рік у кількості 35 календарних днів, грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, які він отримував за останньою займаною штатною посадою; зобов`язання військової частини НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2023 рік у кількості 14 календарних днів, передбачену пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 рік у кількості 35 календарних днів, грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, які він отримував за останньою займаною штатною посадою.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги належать до задоволення частково.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір, позивач був звільнений від сплати судового збору, відповідно, підстави для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ), військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2023 рік у кількості 14 календарних днів, передбачену пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 рік у кількості 35 календарних днів та грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2023 рік у кількості 14 календарних днів, передбачену пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 рік у кількості 35 календарних днів, грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, які він отримував за останньою займаною штатною посадою.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за 2023 рік у кількості 14 календарних днів, передбачену пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 рік у кількості 35 календарних днів, грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, які він отримував за останньою займаною штатною посадою.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 06.02.2024 року.

Суддя Г. В. Лебедєва