Справа № 140/34678/23
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року ЛуцькСправа № 140/34678/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними дій щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 19.06.1987 по 28.12.1994 відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 в Локачинському районному міжгосподарському комбінаті по наданню комунальних послуг сільському населенню; зобов`язання зарахувати до страхового стажу періоди роботи відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 з 19.06.1987 по 28.12.1994 в Локачинському районному міжгосподарському комбінаті по наданню комунальних послуг сільському населенню.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.07.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про розгляд документів для призначення пенсії, однак відповідачем прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком. Свою відмову відповідач обґрунтував недостатністю страхового стажу для призначення пенсії за віком, так як за наданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 19.06.1987 по 28.12.1994 згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки у даний період назва організації на штампі при прийнятті на роботу не відповідає назві печатці при звільненні.

Позивач зазначає, що страховий стаж для обчислення пенсії з 19.06.1987 по 28.12.1994 підтвердити архівними довідками він не має змоги, оскільки документи по Локачинському районному міжгосподарському комбінаті по наданню комунальних послуг сільському населенню до архівних установ не надходили.

Позивач не погоджується із діями ГУ ПФУ у Волинській області щодо не зарахування вказаного періоду роботи до страхового стажу, оскільки підставою для призначення пенсії є відповідний стаж, який зазначено у трудовій книжці, а не дотримання усіх формальних вимог, позаяк позивач не може нести відповідальність за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини підприємства, та вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 04.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги не визнав. В обґрунтування цієї позиції вказав, що 21.07.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV). Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі ГУ ПФУ в Сумській області) від 28.07.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до Закону № 1058-IV, оскільки відсутній необхідний страховий стаж. Страховий стаж ОСОБА_1 складає 09 років 04 місяців 05 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. 30.08.2023 позивач повторно звернувся до відповідача із листом про роз`яснення щодо зарахування періоду роботи до страхового стажу. Листом від 27.09.2023 роз`яснено позивачу, що період роботи з 19.06.1987 по 28.12.1994 не зарахований до страхового стажу, оскільки назва організації на штампі при прийнятті на роботу не відповідає назві на печатці при звільненні. З урахуванням наведеного просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21.07.2023 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV, додавши до заяви перелік документів згідно із розпискою-повідомленням.

Вказана заява позивача за принципом екстериторіальності надійшла для розгляду до ГУ ПФУ в Сумській області та рішенням якого від 28.07.2023 №21 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. У вказаному рішенні зазначено, що страховий стаж заявника становить - 09 років 04 місяців 05 днів, зараховано по 27.11.2022. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки, оскільки на титульній сторінці відсутня печатка підприємства, де вперше заповнювалась трудова книжка (необхідно надати уточнюючі довідки). До зарахування до страхового стажу періоду роботи в колгоспі «Більшовик» за 1979-1981 роки, згідно архівної довідки від 31.05.2023 №139, можливо повернутись після перевірки цієї довідки відділом контрольно-перевірочної роботи. За умови надання додаткових документів право на пенсію за віком буде переглянуто.

30.08.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою, в якій повідомив, що відповідно до листа ГУ ПФУ у Сумській області від 28.07.2023 №14378/03-16 ним надані уточнюючі довідки згідно записів трудової книжки. Разом з тим, відсутні підтверджуючі документи Локачинського районного міжгосподарського комбінату по наданню комунальних послуг сільському населенню, оскільки в Державний архів Волинської області та в комунальну установу «Трудовий архів» Локачинської селищної ради документи на зберігання не передані; стаж роботи з 19.06.1987 по 28.12.1994 (записи №3-5) підтвердити немає змоги. З урахуванням наведеного просив надати роз`яснення щодо підтвердження вищевказаного стажу роботи.

У відповідь на вказану заяву ГУ ПФУ у Волинській області листом від 27.09.2023 №31201-29409/Х-02/8-0300/23 повідомило, що за інформацією Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг при обчисленні страхового стажу не взято до уваги період роботи з 19.06.1987 по 28.12.1994 згідно даних трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки назва організації на штампі при прийнятті на роботу не відповідає назві печатці при звільненні. Зарахування до страхового стажу згаданого періоду роботи можливе за умови підтвердження факту роботи у встановленому порядку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Закон №1058-ІV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини першої статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначається, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону №1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.

Частиною третьою статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 15 до 16 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 15 до 17 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 15 до 18 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 15 до 19 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 15 до 23 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років.

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 у даній справі не оскаржує рішення ГУ ПФУ в Сумській області від 28.07.2023 №21 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV.

Предметом розгляду даної справи є правомірність дій ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 19.06.1987 по 28.12.1994 відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 в Локачинському районному міжгосподарському комбінаті по наданню комунальних послуг сільському населенню та наявність підстав для зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу вказаний період роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 . При цьому, саме ГУ ПФУ у Волинській області листом від 27.09.2023 №31201-29409/Х-02/8-0300/23 повідомило позивача, що при обчисленні страхового стажу не взято до уваги період роботи з 19.06.1987 по 28.12.1994 згідно даних трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки назва організації на штампі при прийнятті на роботу не відповідає назві печатці при звільненні.

Як встановлено абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно із статтею 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж, є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів.

Як свідчать записи трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.06.1987, копія якої наявна в матеріалах справи, ОСОБА_1 19.06.1987 був прийнятий на роботу шофером першого класу в Локачинський районний міжгосподарський комбінат по наданню комунальних послуг сільському населенню на підставі наказу №67 від 19.06.1987 та 28.12.1994 звільнений з роботи згідно наказу №29 о.с. від 28.12.1994 (записи №№3-5).

Суд зауважує, що у розглядуваному випадку записи трудової книжки вчинені в хронологічному порядку, містять чітку дату прийому, звільнення з роботи, реквізити наказів (їх дату та номер), посаду на якій працював позивач, підпис особи, відповідальної за внесення записів, та відбиток печатки підприємств при звільненні з роботи. Записи про спірний період роботи не містять жодних виправлень.

На час внесення вказаних записів до трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 15.06.1987 порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1 глави 1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Пунктом 2.3 глави 2 Інструкції №162 встановлено, що всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також нагороди і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видачі наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - в день звільнення і повинні чітко відповідати тексту наказу (розпорядженню). Записи проводяться арабськими цифрами (число та місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, пір`яною або кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.

За змістом абзаців першого-третього пункту 2.13 Інструкції №162 у графі 3 розділу «Відомості про роботу» у виді заголовка пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво» із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду.

Згідно із пунктами 2.25, 2.26 Інструкції №162 записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (абзац перший пункту 4.1.Інструкції № 162).

Зазначена Інструкція в Україні не застосовується з прийняттям наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, яким затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція №58). Поряд з тим пункти 2.4, 2.14, 2.26, 2.27, 4.1 Інструкції №58 містять такі ж положення щодо внесення записів про трудову діяльність працівника.

Згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Зміст викладених норм свідчить про те, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб.

Отже, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для позивача, а отже, й не може впливати на його особисті права. Певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку страхового стажу.

Суд зазначає, що період роботи позивача з 19.06.1987 по 28.12.1994 підтверджено записами його трудової книжки та ці записи, на переконання суду, є належними та допустимим доказами для підтвердження його трудового стажу.

При цьому, згідно довідок комунальної установи «Трудовий архів» Локачинської селищної ради від 08.08.2022 №186 та Державного архіву Волинської області від 06.09.2022 №601/01.35 документи Локачинського районного міжгосподарського комбінату по наданню комунальних послуг сільському населенню на зберігання не надходили, про що позивач повідомив ГУ ПФУ у Волинській області заявою від 30.08.2023.

Разом з тим, позивач не має нести тягар відповідальності чи зазнавати негативних наслідків через порушення порядку заповнення трудової книжки, а наявність певних недоліків у трудовій книжці, на які посилається ГУ ПФУ у Волинській області, не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи згідно із записами у трудовій книжці.

Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 по справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 по справі №423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

При вирішенні спору суд відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховує висновки щодо застосування норм права, викладені Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, відповідно до яких на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства; вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист при вирішенні питань з призначення пенсії за віком.

У постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а сформовано висновки, відповідно до яких підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління Пенсійного фонду України не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Також суд зазначає, що наявність в органу Пенсійного фонду сумнівів у достовірності відомостей в поданих документах може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак це не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого стажу.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про те, що період роботи позивача з 19.06.1987 по 28.12.1994, який зазначений в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , безпідставно не був зарахований відповідачем до страхового стажу позивача.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, меж позовних вимог, позов належить задовольнити повністю у спосіб шляхом визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови позивачу у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 19.06.1987 по 28.12.1994 в Локачинському районному міжгосподарському комбінаті по наданню комунальних послуг сільському населенню відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 та зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 19.06.1987 по 28.12.1994 в Локачинському районному міжгосподарському комбінаті по наданню комунальних послуг сільському населенню відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 1073,60 грн., сплачений квитанцією від 22.11.2023.

Керуючись статтями 243-246, 255, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 19.06.1987 по 28.12.1994 в Локачинському районному міжгосподарському комбінаті по наданню комунальних послуг сільському населенню відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 19.06.1987 по 28.12.1994 в Локачинському районному міжгосподарському комбінаті по наданню комунальних послуг сільському населенню відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три грн. 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код 13358826).

Суддя О. О. Андрусенко