Справа № 160/26305/23
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
11.10.2023 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 період догляду за дитиною до 3-х років згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 ( ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ), до пільгового стажу роботи за Списком № 2 період навчання у МПТУ № 44 з 01.09.1981 року по 16.07.1984 року, та призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 з 28.11.2022 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду (суддя Верба І.О.) від 31.10.2023 року визнано поважними причини пропуску строку звернення та поновлено строк звернення до адміністративного суду, а також відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Розпорядженням керівника апарату суду Наталії Чуфарової від 05.12.2023 року №788д призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_3 з посади судді за її поданням заяви про відставку, ухваленим рішенням Вищої ради правосуддя від 28.11.2023 року №1129/0/15-23.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.12.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву, вирішено розгляд справи розпочати спочатку та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 21.12.2023 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
Згідно з довідкою начальника відділу управління персоналом Аліни Шевченко від 02.02.2024 року №42 суддя Серьогіна Олена Василівна 02 та 05 лютого 2024 року перебуває у щорічній відпустці.
У зв`язку з перебуванням судді Серьогіної О.В. у відпустці, рішення суду ухвалене в перший робочий день судді 06.02.2024 року.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 28.11.2022 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-ІV (далі - Закон №1058).
На момент звернення позивачці виповнилось 57 років.
Вказана заява була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02.12.2022 року №15 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу, передбаченого п. 2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вік позивача на день звернення склав 57 років. Страховий стаж позивача становить 22 роки 06 місяців 16 днів. Пільговий стаж за Списком 32 складає 05 років 08 місяців 19 днів. До загального страхового стажу не зараховано період догляду за дитиною до 3-х років згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 ( ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), оскільки у свідоцтві про народження відсутня відмітка про отримання паспорту. Також, до пільгового стажу не зараховано період роботи по довідці №80 від 03.10.2022 року, оскільки довідка потребує перевірки.

24.07.2023 року представником позивача було подано адвокатський запит до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з питання пенсійного забезпечення ОСОБА_1 .

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 15.08.2023 року №0400-010304-8/125687 повідомлено наступне. Загальний страховий стаж ОСОБА_1 врахований в повному обсязі згідно наданих документів, складає 22 роки 6 місяців 15 днів (при необхідному - 25 років), стаж роботи за Списком №2 становив 5 років 8 місяців 15 днів (при необхідному - 10 років). Зазначений пільговий стаж було зараховано за період роботи за Списком №2 з 14.12.1988 року по 31.08.1994 року згідно пільгової довідки від 24.10.2022 року за №479, яку видано А Г «Південний гірничо-збагачувальний комбінат». У зв`язку з відсутністю пільгового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області було винесено рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії від 02.12.2022 року №15. До документів про призначення пенсії також надавалась пільгова довідка №80 від 03.10.2022 року за період роботи за Списком №2 з 06.08.1984 року по 14.03.1986 року, яку видано Акціонерним товариством «Дніпроважмаш». Довідку від 03.10.2022 року за №80, з метою підтвердження відповідності відображеної в ній інформації первинним документам, було направлено до управління контрольно- перевірочної роботи. Перевіркою було встановлено відповідність первинних документів даним, які заявлені в довідці, за результатами перевірки пенсійну справу було переглянуто. Таким чином, пільговий стаж позивача за Списком №2 становить 7 років 3 місяці 28 днів. До пільгового стажу роботи за Списком №2 ОСОБА_1 не зараховано період навчання в МПТУ №44 з 01.09.1981 року по 16.07.1984 року за спеціальністю «машиніст крана металургійного виробництва» (відповідно до довідки №33 від 28.01.2022 року, яку видано Державним закладом «Інгулецький професійний ліцей»), оскільки у пільговій довідці від 03.10.2022 року за №80 зазначено період роботи з 06.08.1984 року по 14.03.1986 року за професією «машиніст крану» обрубного цеху, який відноситься до ливарного виробництва, що підтверджено актом перевірки. Періоди роботи з 06.08.1984 року по 29.09.2010 року (за трудовою книжкою НОМЕР_2 та згідно даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування) зараховано до загального страхового стажу. Позивачу, ОСОБА_1 до загального стажу роботи не зараховано період догляду за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 3-річного віку згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 , оскільки відсутні відомості про отримання дитиною паспорту. Згідно наданих документів, заявниця не набула як страхового, так і пільгового стажу, необхідного для призначення пенсії.

Вважаючи рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах протиправним, позивачка звернулася до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Відповідно до статті 2 Закону № 1788-XII, за цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII (в редакції Закону України від 02.03.2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон № 213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до набрання чинності Закону № 213-VІІІ, право на пенсію за віком пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Згідно з ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до набрання чинності Закону № 213-VІІІ, право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

У свою чергу Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року № 2148-VIII, який набрав чинності 11.10.2017 року (далі Закон №2148-VIII), Закон №1058-IV доповнено розділом XIV-І «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян».

Зокрема, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Разом з цим Законом №2148-VIII, у новій редакції був викладений пункт 2 розділу XV Закону №1058-IV, де зазначалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Крім цього, в силу спеціальної вказівки у Законі №2148-VIII, наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017 року.

Таким чином, з 01.10.2017 року правила призначення пенсій за Списком № 1, почали регламентуватись одночасно двома законодавчими актами, а саме: пунктом «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ у редакції Закону № 213-VIII та пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV у редакції Закону № 2148-VIII. Правила вказаних законів були повністю уніфікованими (ідентичними).

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 року №1-р/2020 "У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII".

Конституційний Суд України у вказаному рішенні, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначає, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону № 1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

За змістом пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У відповідності до пункту 3 резолютивної частини рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Отже, з 23.01.2020 року правила призначення пенсій за Списком №1 регламентуються одночасно пунктом «б» частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом №213-VIII та пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1788-ХІІ у редакції Закону №2148-VIII.

Відносно позивача правила вказаних нормативних положень містять розбіжність у величині показника вікового цензу (в даному випадку не є спірним) та страхового стажу, що є однією з умов призначення пенсії жінкам за Списком №2, який складає 20 років за пунктом «б» частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом №213-VIII та 25 років за пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1788-ХІІ у редакції Закону №2148-VIII.

Як слідує з рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02.12.2022 року № 15, відмовляючи позивачці у призначенні пенсії, відповідач покликається, зокрема, на те, що у позивачки відсутній необхідний пільговий та страховий стаж, що відповідно до вимог статті 114 Закону №1058-IV унеможливлює призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в своєму рішенні від 21.04.2021 року у зразковій справі №360/3611/20, яке підтримане постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 року, вказав, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

За таких обставин та правового регулювання суд вважає, що відповідач не застосував більш сприятливий закон, який передбачає право позивача на обумовлену попередньою роботою пільгову пенсію, проте застосував закон, який позбавляє зазначеного права, отже діяв всупереч вимог верховенства права.

Так, за результатами перевірки пенсійним органом пільгової довідки від 03.10.2022 року за №80 було встановлено відповідність первинних документів даним, які заявлені в довідці, за результатами перевірки пенсійну справу було переглянуто. Таким чином, пільговий стаж позивачки за Списком №2, на думку відповідача, становить 7 років 3 місяці 28 днів. До пільгового стажу роботи за Списком №2 ОСОБА_1 не зараховано період навчання в МПТУ №44 з 01.09.1981 року по 16.07.1984 року за спеціальністю «машиніст крана металургійного виробництва» (відповідно до довідки №33 від 28.01.2022 року, яку видано Державним закладом «Інгулецький професійний ліцей»), оскільки у пільговій довідці від 03.10.2022 року за №80 зазначено період роботи з 06.08.1984 року по 14.03.1986 року за професією «машиніст крану» обрубного цеху, який відноситься до ливарного виробництва, що підтверджено актом перевірки. Періоди роботи з 06.08.1984 року по 29.09.2010 року (за трудовою книжкою НОМЕР_2 та згідно даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування) зараховано до загального страхового стажу. Позивачу, ОСОБА_1 до загального стажу роботи не зараховано період догляду за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 3-річного віку згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 , оскільки відсутні відомості про отримання дитиною паспорту.

Щодо не зарахування до пільгового стажу роботи за Списком №2 ОСОБА_1 періоду навчання в МПТУ №44 з 01.09.1981 року по 16.07.1984 за спеціальністю «машиніст крана металургійного виробництва», суд зазначає наступне.

Згідно ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні пенсії за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.11.2005 року № 383 (далі - Порядок № 383), визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів уній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі - Порядок № 637) передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно розрахунку стажу за пенсійною справою 15 вказаний період позивачу зараховано за страхового стажу, та при цьому не зараховано до пільгового стажу.

Відповідач обгрунтовує дане рішення тим, що позивач навчалася за спеціальністю «машиніст крана металургійного виробництва», а влаштувалася на роботу за професією «машиніст крану» обрубного цеху, який відноситься до ливарного виробництва.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», в чинній редакції, час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобування освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Тобто, наразі особі необхідно протягом трьох місяців після закінчення навчання працевлаштуватися за набутою спеціальністю (професією) для зарахування часу навчання до страхового (у т.ч. пільгового).

Як вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 06.08.1984 року, остання в період з 01.09.1981 року по 16.07.1984 року проходила навчання в середньому професійно-технічному училищі №44 (МПТУ №44).

16.07.1984 року позивачу, у зв`язку із закінченням повного курсу середнього професійно-технічного училища за професією машиніст крана металургійного виробництва другого розряду і здобуттям загальної середньої освіти було присвоєно кваліфікацію машиніст крана металургійного виробництва, що підтверджується копією диплому серії НОМЕР_3 від 16.07.1984 року та копією архівної довідки вих. №33 від 28.01.2022 року, наявних в матеріалах даної справи.

Також відповідно до вказаної трудової книжки позивачки, після проходження навчання в професійно-технічному училищі за спеціальністю «машиніст крана металургійного виробництва», вона в період з 06.08.1984 року по 14.03.1986 року працювала за професією машиніста крану 3 розряду в обрубному цеху.

Відповідно до відомостей, викладених у копії довідки №80 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або записів в ній, виданій 03.10.2022 року АТ «Дніпроважмаш», після закінчення навчання, а саме у період з 06.08.1984 року по 14.03.1986 року, позивачка виконувала роботу в шкідливих умовах праці за професією машиніст крану (машиністи електричного крану формувальних, стрижньових, землепідготовчих, обрубувальних та очисних відділень - як кранівникам та тельферістам формувальних, стрижньових, землепідготовчих, обрубувальних та очисних відділень), що передбачено Списком 2, розділ XV. Металообробка, підрозділ 1. Ливарне виробництво, пункт а) робітники, підстава: постанова Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173; за період з 06.08.1984 року по 14.03.1986 року відпрацьовано при п`ятиденному робочому тижні всього: 01 рік 07 місяців 09 днів.

Згідно з копією довідки № 479 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або записів в ній, виданій 24.10.2022 року AT «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» ОСОБА_1 працювала повний робочий день в AT «Південний Гірничо-збагачувальний комбінат» у виробництві: Збагачення що передбачено Списком №2 розділ III підрозділ а, затверджених Постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року. З 14.12.1988 року по 31.12.1991 року - машиністом крана рудозбагачувальної фабрики №2. У виробництві: Збагачення, що передбачено Списком №2 розділ II підрозділ а поз. 2030000а-13790, затверджених Постановою КМ СРСР №10 від 26.01.1991 року. З 01.01.1992 року по 10.03.1994 року - машиністом крана рудозбагачувальної фабрики №2. У виробництві: Збагачення, що передбачено Списком №2 розділ II підрозділ а поз. 2030000а-13790, затверджених Постановою КМУ №162 від 11.03.1994 року. З 11.03.1994 року по 31.08.1994 року - машиністом крана рудозбагачувальної фабрики №2. Стаж роботи за Списком №2 складає - 5 років 8 місяців 18 днів.

Постановою КМУ «Про затвердження Державного переліку професій з підготовки кваліфікованих робітників у професійно-технічних навчальних закладах» від 11.09.2007 №1117 був затверджений Державний перелік професій з підготовки кваліфікованих робітників у професійно-технічних навчальних закладах.

Згідно з Державним переліком назви професії (професійна назва роботи) за Національним класифікатором України «Класифікатор професій» ДК 003:2005 (КП) професії «машиніст крана (кранівник)» та «машиніст крана металургійного виробництва» відносяться до одного Розділу - «Робітники з обслуговування, експлуатації та контролю за роботою технологічного устаткування, складання устаткування та машин», одного підрозділу - «Водії та робітники з обслуговування пересувної техніки та установок», одного класу - «Робітники, що обслуговують сільськогосподарські та інші пересувні установки», одного підкласу - «Машиністи кранів, лебідок та подібних установок» і відповідно мають код кп: «машиніст крана (кранівник)» - 8333.1 та «машиніст крана металургійного виробництва» - 8333.2.

Зазначене свідчить про спорідненість даних професій та їх технологічних процесів.

Таким чином, позивач, здобувши після навчання в МПТУ №44 освіту за професією «машиніст крана металургійного виробництва» та влаштовуючись на роботу на посаду «машиніста крана (кранівника)», відповідала кваліфікаційним вимогам даної професії, а отже, можна стверджувати, що посада, яку позивач обіймала після навчання в МПТУ №44, відповідає присвоєній професії, яка зазначена в дипломі про закінчення навчання.

Також слід зазначити, що позивач, згідно з наявними у справі документами, закінчила навчання у 1984 році. Закон України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» був прийнятий у 1998 році та набув чинності з дня його опублікування відповідно до п. 1 Розділу XII. Прикінцеві положення - 10 березня 1998 року.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

З огляду на вказане, вимога, встановлена ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», розповсюджується на правовідносини, які виникли вже після набрання Законом чинності. У даному ж випадку, зважаючи на те, що позивачка закінчила навчання за 14 років до того, як було прийнято даний Закон - для вирішення питання щодо зарахування до пільгового стажу роботи періоду її навчання в МПТУ №44 необхідно керуватися законодавством, яке діяло на той час.

Так, відповідно до пункту 109 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР №590 від 03.08.1972 року, який діяв на час навчання позивачки: (мовою оригіналу) «Кроме работы в качестве рабочего или служащего в общий стаж работы засчитывается также:...

з) обучение в училищах и школах системы государственных трудовых резервов и системы профессионально-технического образования (в ремесленных, железнодорожных училищах, горнопромышленных школах и училищах, школах фабрично-заводского обучения, училищах механизации сельского хозяйства, технических училищах, профессионально-технических училищах и т. д.) и в других училищах, школах и на курсах по подготовке кадров, по повышению квалификации и по переквалификации;...

При назначении на льготных условиях или в льготных размерах пенсий по старости и инвалидности рабочим и служащим, работавшим на подземных работах, на работах с вредными условиями труда и в горячих цехах и на других работах с тяжелыми условиями труда (подпункты "а" и "б" пункта 16), и пенсий по случаю потери кормильца их семьям, а также пенсий по старости работницам предприятий текстильной промышленности (подпункт "в" пункта 16) периоды, указанные в подпунктах "к" и "л", приравниваются по выбору обратившегося за назначением пенсии либо к работе, которая предшествовала данному периоду, либо к работе, которая следовала за окончанием этого периода. Период, указанный в подпункте "з", приравнивается к работе, которая следовала за окончанием этого периода».

Таким чином, за нормами законодавства, чинного на час навчання позивачки у учбовому закладі, період навчання в такому закладі прирівнювався до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Тобто, вищезазначене свідчить про те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області протиправно не зарахований період навчання позивачки у МПТУ №44 з 01.09.1981 року по 16.07.1984 до пільгового стажу роботи за Списком №2.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивачки періоду догляду за дитиною, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним 3-річного віку, суд зазначає наступне.

Згідно копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 від 28.11.1986 року, яке міститься в матеріалах даної справи, позивачка є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Доказів неправдивості або недостовірні відомостей, які містяться у свідоцтві про народження, пенсійним органом не зазначено.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або при народженні дитини, при усиновленні дитини.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, до страхового стажу зараховується весь трудовий стаж, набутий до 01.01.2004 року, тобто ті періоди трудової діяльності до 1 січня 2004 року, як це передбачено нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення» та законодавством СРСР.

Відповідно до положень статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Згідно з частиною 2 статті 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Відповідно до пункту 11 Порядку №637 час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Наведені норми дозволяють дійти висновку, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми до досягнення ними трирічного віку зараховується до страхового стажу та встановлюється на підставі свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть) та документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювати. При цьому, вимоги про обов`язкову наявність у свідоцтві про народження дитини відмітки про одержання паспорта чинним законодавством не передбачені.

Необхідно зазначити, що у спірному рішенні відповідачем зазначено, що до страхового стажу позивача неможливо зарахувати період догляду за дитиною, оскільки у свідоцтві про народження відсутня відмітка про отримання паспорту. Такі доводи пенсійного органу є безпідставними, оскільки відповідачем не аргументовано необхідність подання свідоцтва про народження дитини з обов`язковим штампом про отримання паспорта з посиланням на відповідні вимоги законодавства.

Таким чином, відмова в зарахуванні до страхового стажу позивача періоду догляду за дитиною, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним 3-річного віку, з підстав відсутності у свідоцтві про народження дитини відмітки про одержання паспорта, є протиправною.

Отже, враховуючи, що на момент звернення до пенсійного органу позивачці виповнилося вже 57 років, вона мала необхідний загальний трудовий стаж більше 20 років (при необхідних 20 років ) та пільговий стаж за Списком № 2 більше 10 років, при необхідних 10 років (підтверджений пенсійним органом - 7 років 3 місяці 28 днів та зарахований судом - 2 роки 10 місяців 16 днів), суд вважає, що позивачем дотримано усі умови для реалізації права на пільгову пенсію за Списком №2.

Враховуючи викладене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02.12.2022 року № 15 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та незарахування до страхового стажу періоду догляду за дитиною 3-х років згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 ( ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а також незарахування до пільгового стажу роботи за Списком № 2 періоду навчання у МПТУ № 44 з 01.09.1981 року по 16.07.1984 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Водночас, з приводу позовних вимог зобов`язального характеру, які заявлені до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, суд зазначає про таке.

Як вже було вказано у цьому рішенні, за результатами автоматичного розподілу справ у електронній підсистемі за принципом екстериторіальності розгляд заяви позивача від 28.11.2022 року було розподілено на відділ пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Тобто, розгляд заяви позивачки від 28.11.2022 року та прийняття відповідного рішення здійснювалися саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, а не Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Суд зазначає, що дії зобов`язального характеру, як спосіб поновлення порушених прав, можуть бути застосовані судом виключно до того органу, дії, бездіяльність чи рішення якого визнані протиправними та (або) скасовані.

Відтак, у даній справі дії зобов`язального характеру можуть бути застосовані лише до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, як до органу, рішення якого визнається судом протиправним і скасовується.

Відтак, позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволенню не підлягають.

Стаття 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає серед іншого, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки Позивач звернулася 28.11.2022 року з заявою про призначення пенсії, тому саме з 28.11.2022 року позивачу повинна бути призначена пенсія.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 період догляду за дитиною до 3-х років згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 ( ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ), до пільгового стажу роботи за Списком № 2 період навчання у МПТУ № 44 з 01.09.1981 року по 16.07.1984 року, та призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 з 28.11.2022 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що відповідач діяв всупереч чинному законодавству України.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача, а тому виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання даного адміністративного позову до суду у загальній сумі 1073,60 грн.

Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань в сумі 805,20 грн.

Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02.12.2022 року № 15 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та незарахування до страхового стажу періоду догляду за дитиною 3-х років згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 ( ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а також незарахування до пільгового стажу роботи за Списком № 2 періоду навчання у МПТУ № 44 з 01.09.1981 року по 16.07.1984 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61000, Харківська область, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх, ) зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) період догляду за дитиною до 3-х років згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 ( ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ), до пільгового стажу роботи за Списком № 2 період навчання у МПТУ № 44 з 01.09.1981 року по 16.07.1984 року, та призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 з 28.11.2022 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61000, Харківська область, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 805,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна