Справа № 494/2335/23
Суддя: Панчишин А. Ю.
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Березівський районний суд Одеської області
07.02.2024
Справа № 494/2335/23
Провадження № 2-а/494/2/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2024 року Березівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді: Панчишина А.Ю.,

при секретарі судового засідання: Твердун Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Березівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеської області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що 09 вересня 2023 року інспектором Березівського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Одеській області лейтенантом поліції Ільїним Владиславом Олександровичем винесено постанову серії ЕАТ №7701960 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Позивач стверджує, що 09 вересня 2023 року о 18.56 год. ним не вчинялося правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУПАП, оскільки по вул. Перемоги,7 м. Березівка, він керував автомобілем Ланос НОМЕР_1 з пристебнутим ременем безпеки, а відтак в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ч.5 ст.121 КУПАП і він не порушував п.2.3.в Правил дорожнього руху «Порушення правил користування ременями безпеки».

ОСОБА_1 вважає, що вищевказана постанова підлягає скасуванню, оскільки винесена з порушенням вимог чинного законодавства. Співробітником поліції Ільїним В.О. не було з`ясовано всіх обставин адміністративного правопорушення, були порушені його права, встановлені ст.268 КУпАП, оскаржувана постанова фактично винесена без дослідження доказів. Йому не було надано можливості надати пояснення, у постанові не зазначено будь-яких додатків, доказів та не відображено жодних відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий здійснювався). Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Разом з тим, після висловлення звинувачень відповідач пішов до свого патрульного автомобіля де виніс оскаржувану постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було.

Враховуючи наведене, просить постанову інспектора Берегівського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Ільїна Владислава Олександровича ЕАТ №7701960 від 09.09.2023 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.121 КУПАП скасувати, а провадження по справі закрити.

Березівським РВП ГУНП в Одеській області був поданий відзив на позовну заяву, однак такий був повернутий відповідачу без розгляду і зв`язку порушенням при його поданні вимог ч.1 ст. 261 КАС України та ч.3-4 ст.262 КАС України.

Сторони у судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про судовий розгляд.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7701960 від 09 вересня 2023 року о 18 годині 56 хвилин в м. Березівка по вул. Перемоги, ОСОБА_1 керував транспортним засобом при цьому не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3. в Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.121 КУпАП.

На підставі даної постанови по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у сумі 510 гривень.

Вважаючи рішення суб`єкта владних повноважень протиправним та таким, що порушує права позивача, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 09.09.2023 року було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, а саме, згідно фабули оскаржуваної постанови «він керував транспортним засобом, при цьому, не був пристебнутий ременем безпеки».

У ч.5 ст.121 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами

Позивач посилається у своїх доводах на те, що будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення ним порушення п.2.3.в Правил дорожнього руху України при винесенні оскаржуваної постанови поліцейськими не надано, та не долучено до оскаржуваної постанови фото та відеофіксації порушення ПДР, також під час вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності не надано можливості скористатися правами встановленими ст. 268 КУпАП.

На спростування доводів позивача відповідачем було надано в розпорядження суду відеозапис моменту зупинки 09.09.2023 року ОСОБА_1 , з якого вбачається, що він не був пристебнутий ременем безпеки.

У постанові Верховного Суду від 13.02.2020 року у справі 524/9716/16-а зазначено, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис, згідно з вимогами ст. 70 КАСУ (у редакції, чинній на час ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у цій справі), не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідачем не досліджувалось жодного доказу, окрім його власних припущень, які б підтверджували вину позивача у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення. В оскаржуваній постанові ЕАТ №7701960 від 09.09.2023 року відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснювався фото або відеозапис ймовірного адміністративного правопорушення, що свідчить про його відсутність. А відтак, суд не бере до уваги відеозапис наданий відповідачем, оскільки такий є недопустимим доказом.

Вказане відповідачами спростовано не було, останніми не було надано жодного іншого доказу на спростування захисної версії позивача.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідач не представив суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, а також не подав жодного доказу на підтвердження факту порушення позивачем вимог закону, необхідного для прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що саме лише посилання в оскаржуваній постанові на порушення позивачем вимог ч.5 ст. 121 КУпАП судом, як доказ, до уваги не береться, так як постанова є лише формою фіксації правопорушення, а не доказом його вчинення.

Аналогічну правову позицію у висловив Верховний Суд у своїй Постанові 26 квітня 2018 року по справі №338/1/17, де вказано, що «… саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно до статті 286 КАС за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відтак, беручи до уваги те, що позивачем було надано достатні докази на підтвердження своєї захисної версії, а відповідачем, крім відеозапису моменту зупинки позивача 09.09.2023 року, який судом визнано недопустимим доказом, будь-яких належних та допустимих доказів вчинення правопорушення суду не надано, оскільки обов`язок доказування в даному випадку законом покладено на відповідача, то суд погоджується із позицією позивача щодо необхідності скасування оскаржуваної постанови із закриттям провадження в справі відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 9, 77, 121, 241, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Березівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеської області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7701960 від 09 вересня 2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 510 гривень 00 копійок за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 ст. 121 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з Березівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеської області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок сплаченого при подачі позову судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Панчишин А.Ю.