Справа № 520/32375/23
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2024 р. № 520/32375/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волошина Д.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції Харківській області «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських ГУНП в Харківській області» від 19.10.2023 року № 909 в частині застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції оперуповноваженого оперативно-пошукового відділу УКР ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 /0086433/;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції Харківській області Департаменту патрульної поліції від 25.10.2023 № 477 о/с «По особовому складу» в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" оперуповноваженого оперативно-пошукового відділу УКР ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 /0086433/;

- поновити оперуповноваженого оперативно-пошукового відділу УКР ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 /0086433/ з 28.10.2023 на службі в поліції в оперативно-пошуковому відділі УКР ГУНП в Харківській області;

- стягнути з УКР ГУНП в Харківській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 28.10.2023 по день поновлення на посаді, з урахуванням податків і зборів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що прийняття наказів щодо дисциплінарного стягнення та звільнення позивача є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а задля поновлення порушених прав позивача необхідно поновити його на службі та стягнути грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 01.12.2023 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу до електронного кабінету через систему "Електронний суд", що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Представником відповідача 19.12.2023 через систему "Електронний суд" подано до Харківського окружного адміністративного суду відзив на позовну заяву, в якому вказано, що Дисциплінарна комісія у даному конкретному випадку обставини діяння поліцейського з`ясувала повно, оцінила вірно, вчинене поліцейським діяння кваліфікувала правильно, норму закону визначила належну, зміст норми права витлумачила відповідно до її дійсної суті, а, відтак, забезпечила дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (засадничих гарантій притягнення особи до відповідальності не порушила). Так, Дисциплінарною комісією були взяті до уваги усі суттєві поза розумним сумнівом аспекти, котрі здатні вплинути на міру відповідальності поліцейського, тому просить суд залишити позов без задоволення.

Також, цією ж датою представником відповідача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а саме цифровий диск з відеозаписом події, яка відбулася за участю позивача.

Відповідно до положень ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову та відзиву на позов суд встановив наступне.

Судом встановлено, що Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 05.10.2023 №1927 «Про призначення та проведення службового розслідування» призначено провести службове розслідування за відомостями, викладеними у доповідній записці начальника УГІ ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_2 від 05.10.2023 №1651/119-15/01-2023.

У вищевказаному наказі зазначено, що 05.10.2023 до ГУНП надійшла доповідна записка начальника УГІ ГУНП в Харківській області полковника ОСОБА_2 за фактом можливого порушення службової дисципліни поліцейськими УКР ГУНП в Харківській області.

Позивач з Наказом «Про призначення та проведення службового розслідування» був ознайомлений 11.10.2023, цією ж датою був відсторонений від посади та надав свої пояснення.

Висновком Службового розслідування від 18.10.2023 було вирішено, що за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося в порушенні вимог: пункту 1.3., пункту 2.5., пункту 2.9 «в», пункту 31.4.3 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306; абзацу першого частини п`ятої статті 14, абзацу другого частини п`ятої статті 14, абзацу другого частини другої статті 16, абзацу третього частини другої статті 16, абзацу восьмого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух»; статті 17 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»; пункту 1 частини 1 статті 18, частини 3 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію»; пункту 11 розділу III Порядку оформлення, виготовлення, обліку, видачі, знищення службових посвідчень Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 26.04.2017 № 347; частини 1 статті 1, пункту 1 частини 3 статті 1, 4 пункту 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII та Присяги поліцейського у вигляді звільнення із служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 19.10.2023 № 909 за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося в порушенні вимог пункту 1.3., пункту 2.5., пункту 2.9 «в», пункту 31.4.3 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306; абзацу першого частини п`ятої статті 14, абзацу другого частини п`ятої статті 14, абзацу другого частини другої статті 16, абзацу третього частини другої статті 16, абзацу восьмого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух»; статті 17 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»; пункту 1 частини 1 статті 18, частини 3 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію»; пункту 11 розділу III Порядку оформлення, виготовлення, обліку, видачі, знищення службових посвідчень Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 26.04.2017 № 347; частини 1 статті 1, пункту 1 частини 3 статті 1, 4 пункту 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII та Присяги поліцейського до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 25.10.2023 № 477о/с позивача було звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч.1 ст. 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) Закону України «Про Національну поліцію».

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 01.02.2024 №53 о/с внесено часткову зміну до Наказу від 25.10.2023 №477 о/с в частині зміни дати звільнення на 04.11.2023.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15 березня 2018 року №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), Порядком проведення службового розслідування у Національній поліції України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 (даліПорядок №893).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Відповідно до абз. 2 ст. 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Закону № 580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Згідно з частинами 1 та 2 статті 19 Закону №580 у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст. 18 Закону №580-VIII, зобов`язує поліцейського, з-поміж іншого, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції (п. 1, 2, 4, 8, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Відповідно до вимог абзаців другого та третього пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 (далі - Правил етичної поведінки) під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Згідно з ч. 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Порядок проведення службових розслідувань в органах поліції, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення станом на час виникнення спірних правовідносин визначався Порядком проведення службового розслідування у Національній поліції України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 (далі Порядок №893).

Пунктом 2 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до п. 4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Згідно з п. 7 розділу V Порядку №893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Частиною 1 статті 13 Дисциплінарного статуту встановлено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

При цьому, пункт 6 та 10 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" передбачає дві самостійні підстави для звільнення зі служби в поліції: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, та у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Отже, підставою для застосування дисциплінарного стягнення є вчинення дисциплінарних проступків, зокрема, невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.

Судом встановлено, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення із служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог пункту 1.3., пункту 2.5., пункту 2.9 «в», пункту 31.4.3 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306; абзацу першого частини п`ятої статті 14, абзацу другого частини п`ятої статті 14, абзацу другого частини другої статті 16, абзацу третього частини другої статті 16, абзацу восьмого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух»; статті 17 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»; пункту 1 частини 1 статті 18, частини 3 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію»; пункту 11 розділу III Порядку оформлення, виготовлення, обліку, видачі, знищення службових посвідчень Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 26.04.2017 № 347; частини 1 статті 1, пункту 1 частини 3 статті 1, 4 пункту 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII та Присяги поліцейського.

Зі змісту висновку службового розслідування судом встановлено, що 04.10.2023 о 23:10 поліцейськими УПП в Харківській області був зупинений автомобіль «SKODA OCTAVIA», VIN № НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 , який рухався під час дії комендантської години з неосвітленим номерним знаком у темну пору доби та з державними номерними знаками, що не належать йому, під керуванням оперуповноваженого оперативно-пошукового відділу УКР ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 . Під час перевірки документів капітан поліції ОСОБА_1 поліцейським УПП в Харківській області відрекомендувався як оперуповноважений Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України та пред`явив службове посвідчення працівника поліції (АНП № 012810, видане 07.06.2021, дійсне до 07.06.2025), яке не було здано до підрозділу кадрового забезпечення відповідно до передбаченого порядку для здачі та зміни службового посвідчення і в якому зазначено, що капітан поліції ОСОБА_1 проходить службу на посаді старшого оперуповноваженого в Департаменті боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України, що не відповідає дійсності у зв`язку з призначенням останнього 25.05.2023 на посаду оперуповноваженого оперативно-пошукового відділу УКР ГУНП в Харківській області.

В ході перевірки документів у капітана поліції ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, поведінка яка не відповідає обстановці. Останньому поліцейськими УПП в Харківській області було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «DragerAlcotest 7510», або в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер», на що останній категорично відмовився. Намагаючись уникнути відповідальності капітан поліції ОСОБА_1 вмовляв працівників патрульної поліції відпустити його, а також перешкоджав відеофіксації події на портативні відеореєстратори поліцейських УПП в Харківській області шляхом закриття об`єктиву камери реєстратора.

Враховуючи вищевикладене, дисциплінарна комісія вважає, що причиною порушення службової дисципліни капітаном поліції ОСОБА_1 є особиста недисциплінованість та безвідповідальне ставлення останнього до вимог Законів України, наказів Національної поліції України та ГУНП в Харківській області, а також грубе ігнорування ПДР України та Присяги поліцейського.

Отже, отриманими в ході службового розслідування матеріалами встановлені та підтверджені обставини скоєння дисциплінарних проступків капітаном поліції ОСОБА_1 , котрі явно та очевидно суперечать інтересам служби, а саме:

- перебування на вулиці під час дії комендантської години з 23:00 до 05:00 на території Харківської області, запровадженої відповідно до наказу Обласної військової адміністрації від 05.12.2022 № 199В;

- рух на транспортному засобі з неосвітленим номерним знаком у темну пору доби;

- рух на транспортному засобі з державними номерними знаками, що не належать зазначеному транспортному засобу;

- рух на транспортному засобі з явними ознаками алкогольного сп`яніння;

- ненадання документів про реєстрацію транспортного засобу;

- надання недостовірних відомостей про посаду і місце проходження служби в підрозділах Національної поліції;

- використання службового посвідчення, яке не було здано до підрозділу кадрового забезпечення відповідно до передбаченого порядку;

- намагання уникнути відповідальності, а також перешкоджання відеофіксації події;

- грубе невиконання вимог чинних наказів МВС України та Законів України, що регламентують діяльність поліції.

Порушення службової дисципліни підтверджуються копіями адміністративних матеріалів, складених 04.10.2023 у відношенні капітана поліції ОСОБА_1 , відеозаписами з портативних відеореєстраторів поліцейських УПП в Харківській області (ID реєстратора № 472248, ID реєстратора № 473194, ID реєстратора № 475603), поясненнями інспектора роти № 5 батальйону №2 УПП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , інспектора роти № 5 батальйону №2 УПП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , заступника командира роти № 5 батальйону № 2 УПП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 , Інформацією наданою РСЦ ГСЦ МВС в Харківській області за запитом УГІ ГУНП в Харківській області.

У свою чергу, позиція позивача у цій справі полягає у тому, що він не згодний з висновками службового розслідування та вважає їх такими, що підлягають скасуванню.

Відповідачем було долучено відеозапис, підписаний електронним цифровим підписом, здійсненний за допомогою портативних відеореєстраторів поліцейських УПП в Харківській області (ID реєстратора № 472248, ID реєстратора № 473194, Ю реєстратора № 475603), якими зафіксовано обставини пов`язані з документуванням адміністративних правопорушень, вчинених позивачем 04.10.2023.

Так, судом з досліджених відеозаписів встановлено, що 04.10.2023 на 23:11 хв. відеозапису працівниками патрульної поліції був зупинений автомобіль, у якого було виявлено несправність зовнішніх світлових приладів заднього державного номеру, на якому рухався ОСОБА_1 ( далі - позивач).

На 23:14:05 працівники поліції вказують на запах алкоголю із порожнини рота позивача, однак останній на 23:14:15 наголошує на своїй тверезості.

На 23:14:38 просить працівників патрульної поліції вимкнути камеру, перешкоджаючим тим самим здійсненню відеозйомки, про яку він був попереджений заздалегідь.

На 23:15:04 відеозапису поліцейський патрульної поліції пропонує позивачу пройти медогляд за допомогою газоаналізатору DRAGER ALCOTEST або в закладі охорони здоров`я, однак позивач відмовляється.

На 23:15:30 починає перешкоджати відеозйомці (закриває камеру рукою) та на 23:16:05 починає хапати працівника поліції за руку.

На 23:16:55 просить працівників поліції відпустити його додому.

На 23:17:14 та на 23:17:55 знов починає перешкоджати відеозйомці, закриваючи камеру поліцейського рукою.

На 23:23:54 позивач повідомляє органам правопорядку, що це є службовий автомобіль.

Надалі позивачу було роз`яснено його права та обов`язки, ознайомлено із постановою та протоколом за фактом вчинення адміністративних правопорушень. Також, з досліджуваного судом відеозапису вбачається, що позивачу пропонувалося ознайомитися із відеозаписом з місця події. Однак, позивач вказує, що працівниками поліції переглянути відеозапис з місця події запропоновано не було. Надалі за проханням позивача його було ознайомлено з відеозаписом фіксування події, однак останній зазначив, що порушення ПДР на продемонстрованому відеозаписі він не вбачає.

Відеозаписом зафіксовані мінімум три прояви небажання з боку позивача здійснення відеозйомки працівником поліції та як наслідок здійснення наполегливих, неодноразово повторених законних вимог останнього при виконанні ним службових обов`язків з вимогою припинити перешкоджанню відеозйомки.

Окрім того, як встановлено з відеозапису, позивачем було надано посвідчення працівника поліції з відомостями, що не відповідають дійсності, згідно з яким останній відрекомендувався старшим оперуповноваженим Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України, та згодом пред`явив посвідчення водія.

Суд зазначає, що матеріали службового розслідування, пояснення позивача, відібрані в межах службового розслідування та матеріали справи не містять жодних пояснень позивача щодо надання працівникам патрульної поліції посвідчення, яке не відповідає його займаній посаді, з яких підстав позивачем не було здано посвідчення до підрозділу кадрового забезпечення відповідно до передбаченого порядку для здачі та зміни службового посвідчення у зв`язку з призначенням останнього 25.05.2023 на посаду оперуповноваженого оперативно-пошукового відділу УКР ГУНП в Харківській області.

Крім того, позивач керував автомобілем з державним номерним знаком, який не належить даному транспортному засобу, не пересвідчився, чи є у особи документи про реєстрацію транспортного засобу, оскільки, як зазначав сам позивач, власник авто був для нього малознайомою людиною.

Тобто, позивач як працівник поліції, мав врахувати всі вищеперераховані обставини, що останній не зробив.

Також, як вбачається з досліджуваного відеозапису, позивач своєю поведінкою проявив неповагу до своїх колег працівників правоохоронного органу, де останній проходив службу, здійснюючи неодноразове перешкоджання відеозйомки шляхом закриття об`єктиву камери поліцейського, хапання останнього за руку, наголошуючи при цьому на недовіру екіпажу патрульної поліції. Окрім того, позивач, намагаючись уникнути відповідальності, вказав, що даний автомобіль є службовим, однак матеріали службового розслідування та безпосередньо матеріали справи взагалі не містять пояснень останнього з даного приводу.

Суд зазначає, що служба в поліції ставить перед будь-яким працівником поліції вимоги безумовного виконання службових обов`язків при суворому дотриманні службової дисципліни, що не відноситься до позивача як співробітника, який не утримався від протиправних дій, які підривають авторитет Національної поліції України.

Враховуючи зазначене, дослідивши матеріали службового розслідування, суд погоджується із висновками дисциплінарної комісії про порушення позивачем службової дисципліни, що фактично виразилось у порушенні пункту 1.3., пункту 2.5., пункту 2.9 «в», пункту 31.4.3 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306; абзацу першого частини п`ятої статті 14, абзацу другого частини п`ятої статті 14, абзацу другого частини другої статті 16, абзацу третього частини другої статті 16, абзацу восьмого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух»; статті 17 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»; пункту 1 частини 1 статті 18, частини 3 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію»; пункту 11 розділу III Порядку оформлення, виготовлення, обліку, видачі, знищення службових посвідчень Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 26.04.2017 № 347; частини 1 статті 1, пункту 1 частини 3 статті 1, 4 пункту 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-УНІ та Присяги поліцейського.

Доводи представника позивача в тій частині, що рішення Московського районного суду м. Харкова від 31.10.2023 по справі № 643/10708/23, яким визнано винним позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, було оскаржено позивачем в апеляційному порядку, суд не приймає до уваги, оскільки приписами частини 1 статті 19 Закону №580 чітко передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Тобто, законодавець відрізняє окремі види юридичної відповідальності поліцейського за вчинення протиправних діянь, зокрема, у розрізі адміністративно-правового та дисциплінарного-правового аспектів.

При цьому, адміністративна відповідальність поліцейського настає у випадках вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП.

З огляду на це, результат суду апеляційної інстанції на рішення Московського районного суду м. Харкова від 31.10.2023 по справі №643/10708/23 не має вирішального значення для прийняття рішення в адміністративному суді і не впливає на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Судом вбачається, що у зв`язку з відмовою позивача від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, працівниками поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №518900 від 04.10.2023 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Натомість, частина 2 статті 19 Закону №580 передбачає, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Таким чином, дисциплінарна та адміністративна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності. Порядок та підстави притягнення поліцейських до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, врегульованими різними нормативно-правовими актами.

Враховуючи те, що позивача притягнуто саме до дисциплінарної відповідальності, адміністративний суд під час розгляду справи повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм. При цьому, згідно положень процесуального законодавства суд наділений повноваженнями досліджувати докази, які в тому числі досліджувались місцевим судом при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, які викладені у постанові від 25.04.2019 по справі № 824/739/16-а, від 09.09.2020 у справі № 815/2705/16, від 24.06.2021 по справі №826/7830/17.

При цьому, суд звертає увагу на положення частин 6 та 7 статті 78 КАС України, відповідно до яких вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду, а отже суд не приймає до уваги вищевказані доводи представника позивача, що позивачем було оскаржено в апеляційному порядку рішення Московського районного суду м. Харкова, яким позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПаП.

Аналізуючи наведені положення КАС України, слід прийти до висновку, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Разом з тим, суд відзначає, що позивач, враховуючи наявне в нього звання та посаду, яку він обіймав, повинен був усвідомлювати значення своїх дій/бездіяльності, знати та неухильно виконувати законодавчі приписи не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті, діючи таким чином, щоб виключити будь-які сумніви у стороннього спостерігача у протиправності своєї поведінки та щоб запобігти підриву авторитету органів поліції.

Пунктом 9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, передбачено, що особа, яка має бути оглянута в закладах охорони здоров`я, повинна бути доставлена до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Отже, дотримуючись службової дисципліни, будучи обізнаним про відповідальність за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та виключивши будь-які сумніви у стороннього спостерігача у протиправності своєї поведінки, позивач повинен був пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак відповідних дій, у межах розумного строку, не вчинив.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач пройшов медогляд 05.10.2023 о 09:05, яким встановлено негативний результат, однак дисциплінарна комісія поставилася критично до вказаного висновку, оскільки направлення на проходження огляду позивачу надано не було та відповідний огляд був здійснений більше ніж через 9 годин після виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння.

Також, позивач, займаючи посаду оперуповноваженого оперативно-пошукового відділу, управління карного розшуку ГУНП в Харківській області, повинен був утриматися від вчинення дій, які досліджувалися судом при перегляді відеозапису, яким зафіксовано спробу ухилитися від відповідальності та безпосередньо відмову від проходження огляду.

Факт відмови позивача від проходження огляду та обізнаність про відповідальність за таку відмову підтверджується досліджуваним відеозаписом, долученим відповідачем до матеріалів справи.

Таке, в свою чергу, переконує суд у правильності висновків службового розслідування.

Проаналізувавши доводи представника позивача щодо незаконності звільнення позивача зі служби у період його тимчасової непрацездатності з огляду на ч.3 ст. 40 КЗпП, якою передбачено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця в період його тимчасової непрацездатності.

Суд зазначає, що до матеріалів справи було надано виписку із медичної карти стаціонарного хворого №101370 (а.с. 40-41), з якої вбачається, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні у період з 16.10.2023 по 03.11.2023, а безпосередньо звільнення відбулось 27.10.2023, тобто у період перебування позивача на лікуванні.

Відповідачем було подано до суду копію Наказу від 01.02.2024 №53 о/с, яким було внесено часткову зміну до Наказу від 25.10.2023 №477 о/с в частині зміни дати звільнення на 04.11.2023, тобто з моменту закінчення лікарняного позивача, тому суд не приймає до уваги вищевказані доводи представника позивача.

Щодо обрання заходу дисциплінарного впливу до позивача, суд зазначає наступне.

Згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Під час вирішення питання про те, чи було звільнення, як захід дисциплінарного впливу пропорційним до вчиненого порушення, суд має врахувати, зокрема, характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду, тяжкість проступку, обставини, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації.

Як зазначалося судом, Наказом Головного управління Національної поліції України в Харківській області від 25.10.2023 № 477о/с, з урахуванням Наказу Головного управління Національної поліції України в Харківській області від 19.10.2023 №909 позивача було звільнено зі служби в поліції за п. 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Частиною 3 статті 13 Дисциплінарного статуту визначені види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, а саме: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Частиною 2 статті 29 Дисциплінарного статуту визначені особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану, а саме: дисциплінарні проступки такі, як перебування поліцейського на службі у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння, а також залишення місця несення служби без поважних причин, не можуть бути віднесені до незначних дисциплінарних проступків. А отже, це переконує суд у правильності висновків службового розслідування, що позивач заслуговує на такий вид покарання як звільнення із публічної служби.

Верховний Суд у своїй постанові від 21.09.2018, справа №824/227/17-а (адміністративне провадження №К/9901/27834/18) зазначив "... п.60. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень."

Отже, обрання виду стягнення є дискреційним повноваженням роботодавця, однак така дискреція має бути обґрунтованою.

Відповідач при прийняті наказу від 25.10.2023 № 477о/с, з урахуванням Наказу Головного управління Національної поліції України в Харківській області від 19.10.2023 №909 повністю врахував всі обставини встановлені при проведені службового розслідування, за наслідками якого прийнято рішення про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, а тому суд вважає, що в цій справі відповідач, застосувавши до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції, діяв правомірно, вид обраного стягнення є достатнім.

З урахування вищевикладеного, суд приходить до висновку, що дисциплінарна комісія під час службового розслідування відносно позивача повно встановила та з`ясувала обставини події та правомірно притягнула позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог пункту 1.3., пункту 2.5., пункту 2.9 «в», пункту 31.4.3 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306; абзацу першого частини п`ятої статті 14, абзацу другого частини п`ятої статті 14, абзацу другого частини другої статті 16, абзацу третього частини другої статті 16, абзацу восьмого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух»; статті 17 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»; пункту 1 частини 1 статті 18, частини 3 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію»; пункту 11 розділу III Порядку оформлення, виготовлення, обліку, видачі, знищення службових посвідчень Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 26.04.2017 № 347; частини 1 статті 1, пункту 1 частини 3 статті 1, 4 пункту 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII та Присяги поліцейського.

Враховуючи порушення, які були встановлені дисциплінарною комісією та відображені у висновку службового розслідування Головним управлінням Національної поліції України в Харківській області правомірно видано накази №909 від 19.10.2023 та №477 о/с від 25.10.2023, з урахуванням змін, внесених Наказом Головного управління Національної поліції України в Харківській області від 01.02.2024 №53 о/с.

Суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

Окремо суд звертає увагу на доводи представника позивача щодо відсутності на даний час відповідальності за порушення режиму комендантської години і як наслідок відсутності складу правопорушення у діях позивача.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи як запровадження у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантської години (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування.

Відповідно до розпорядження Харківської обласної військової адміністрації від 05.12.2022 № 199В на території Харківської області, а саме у м. Харків, введена комендантська година з 23:00 до 05:00.

У зв`язку з вищевикладеним вбачається, що в діях позивача, вбачається порушення службової дисципліни, що виразилося в особистій недисциплінованості, умисному невиконанні норм чинного законодавства України, порушенні Присяги працівника поліції в частині дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського, а саме, як встановлено з матеріалів справи, позивач рухався під час комендантської години без будь-яких поважних на це причин з ознаками алкогольного сп`яніння, порушуючи при цьому ПДР, що підтверджується відзивом на позовну заяву та безпосередньо відеозаписом, які містяться в матеріалах справи, тому доводи представника позивача суд не приймає до уваги та вважає їх необґрунтованими.

Авторитет поліції нерозривно пов`язується з авторитетом поліцейського, оцінкою його поведінки як у професійній сфері, так і поза межами його професійної (службової) діяльності. Поліцейський повинен докладати всіх зусиль, щоб, на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини, його поведінка була бездоганною.

Позивач відповідних дій не вчинив та своєю поведінкою навпаки вчинив дії, які підривають авторитет Національної поліції України, не виконав зобов`язання бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України, що є порушенням пунктів 1, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту.

В постанові Верховного Суду від 06.04.2021 у справі № 420/3659/19 зазначено, що вирішення питання щодо наявності чи відсутності складу дисциплінарного проступку в діянні поліцейського не залежить від результатів провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки посадова особа за наслідками службового розслідування притягується до дисциплінарної відповідальності не у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, а у зв`язку із порушенням службової дисципліни, Дисциплінарного статуту і, відповідно, передбачених ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» зобов`язань в частині неухильного дотримання нормативно-правових актів, які регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського та виконання наказів керівництва, що призвело до дискредитації звання поліцейського і негативно вплинуло на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.

Вказане є неприпустимим також зважаючи на введення на території України воєнного стану з 24.02.2022, у результаті чого позивач як співробітник поліції зобов`язаний виконувати як свої безпосередні функціональні обов`язки, так і завдання, пов`язані із захистом територіальної цілісності України.

Вказане свідчить, що позивач як співробітник поліції своєю поведінкою дискредитує органи Національної поліції.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.А. Волошин