Справа № 480/9063/23
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2024 року Суми Справа № 480/9063/23
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Сидорук А.І. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до - Шосткинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки,
про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії.
Суть спору. Процесуальні дії суду. Заяви учасників.
Позивач 15.08.2023 засобами поштового зв`язку звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: визнати протиправною та скасувати письмову відмову відповідача від 31.07.2023 у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу; зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання відстрочки від призову на військову службу від 29.06.2023 та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу на період проведення мобілізації з відповідним пакетом документів, у зв`язку зі здійсненням ним постійного догляду за особою з інвалідністю першої групи. На вказану заяву відповідач надіслав позивачу відповідь про відмову у наданні позивачу відстрочки, яка обгрунтована тим, що позивачем не було надано письмового підтвердження відсутності у ОСОБА_2 інших осіб, які можуть здійснювати догляд за особою з інвалідністю та документів, які підтверджують надання позивачем послуг по догляду на непрофесійній основі. Позивач вважає вказану відповідь відповідача протиправною, тому звернувся до суду за захистом свого порушеного права.
Судом 30.08.2023 було відкрито провадження у справі, вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
До суду 26.09.2023 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у позові в повному обсязі.
Відзив мотивовано тим, що за результатами розгляду заяви позивача відповідачем правомірно було прийнято рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки. Документи надані позивачем до заяви, в розумінні норми абз.12 ч.1 ст. 23 Закону № 3543, є недостатніми для підтвердження того, що позивач є особою, яка зайнята постійним доглядом за особою, яка за висновком МСЕК або ЛКК потребує постійного догляду. Щодо першої підстави для відмови, то зазначив, що позивачем не було надано документів, які підтверджують відсутність інших осіб, які можуть здійснювати догляд за ОСОБА_2 . Щодо другої підстави для відмови, то вказав, що у п. 4 висновку про наявність порушення функцій організму від 18.04.2023, який доданий до заяви позивача, не зазначено (не підкреслено), що ОСОБА_2 рекомендовано саме отримання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, або будь-які інші соціальні послуги.
06.10.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить суд вимоги задовольнити у повному обсязі. Зазначає, що відповідачем не спростовані доводи та аргументи стосовно суті позовних вимог.
Встановлені судом фактичні обставини справи.
30.06.2023 до відповідача надійшла заява позивача від 29.06.2023 про надання відстрочки від призову на період дії мобілізації, у зв`язку з постійним доглядом позивачем за особою з інвалідністю першої групи (а.с.34).
До вказаної заяви позивачем було додано копії: сторінок свого паспорту (а.с.36-37); ідентифікаціного коду (а.с.38); свідоцтва про народження (а.с.39); свідоцтва про народження його батька (а.с.40); свідоцтва про народження ОСОБА_2 (а.с.41); сторінок паспорту ОСОБА_2 (а.с.42-43); довідки до акта огляду МСЕК від 18.04.2023, в якій ОСОБА_2 встановлено безстроково першу групу інвалідності внаслідок загального захворювання та зазначено, що він потребує постійного стороннього догляду (а.с.44); висновку від 18.04.2023 про те, що ОСОБА_2 потребує соціальної послуги з догляду не непрофесійні основі (а.с.45); довідки про склад сім`ї від 08.05.2023 (а.с.46); акту проведення обстеження сім`ї від 04.05.2023, в якому зазначено, що ОСОБА_2 потребує надання соціальних послуг (а.с.47); консультаційної довідки сімейного лікаря від 08.05.2023, про те що батько позивача не спроможний надавати соціальні послуги за наглядом за сторонніми людьми (а.с.48); витяг з наказу в/ч НОМЕР_1 від 20.05.2023 про виключення позивача зі списків в/ч (а.с.49).
За результатами розгляду заяви позивача з доданими документами відповідачем прийнято рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу, оформлене листом від 31.07.2023 за вих. № 4395 (а.с.11).
Позивач вважає вказану відповідь відповідача протиправною, оскільки ним було надано всі необхідні документи для надання йому відстрочки від призову, а відповідач розглядаючи заяву позивача не врахував всіх обставин, що у свою чергу свідчить про неналежний розгляд такої заяви.
Висновки суду та їх мотиви.
На переконання суду, лист відповідача від 31.07.2023 за вих. № 4395, у розумінні норми п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України, є індивідуальним актом - рішенням суб`єкта владних повноважень, оскільки містить дві підстави для відмови у наданні позивачу відстрочки та чітку негативну відповідь позивачу.
Щодо першої підстави відмови.
Відповідно до норми абз. 12 ч.1 ст. 23 Закону про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані:
- опікуни особи з інвалідністю, визнаної судом недієздатною;
- особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю I групи;
- особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.
Вказаною нормою закріплено право на відстрочку осіб, зайнятих постійним доглядом за особою з інвалідністю I групи без вимоги щодо підтвердження відсутності інших осіб та доказів родинних відносин, які можуть здійснювати такий догляд. Така вимога встановлена саме при догляді осіб з інвалідністю другої групи.
Акцент у даній нормі міститься саме на питанні стосовно факту постійного догляду та його підтвердження.
Тому оскільки ОСОБА_2 є особою з інвалідністю першої групи, позивач не зобов`язаний із заявою про відстрочку надавати документи відсутності інших осіб, які можуть здійснювати постійний догляд за ним або доводити родинні зв`язки, а зазначення такої вимоги відповідачем є протиправним.
Суд звертає увагу позивача, що у даному випадку не має значення чи є інші родичі у ОСОБА_2 , а важливим є факт здійснення позивачем постійного догляду та його належне підтвердження.
Щодо другої підстави для відмови.
Відповідач у рішенні зазначає про те, що в наданому позивачем в акті обстеження сім`ї не зазначено, що позивач надає соціальні послуги з догляду саме на непрофесійній основі.
Проте суд не погоджується з вказаним твердженням відповідача, оскільки в цьому акті чітко зазначено (перший абзац після номеру та дати), що позивач надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.
З рішення відповідача не вбачається, що ним надавалась правова оцінка такому факту надання позивачем соціальних послуг з догляду та не зазначено норми, яка вимагає чіткий перелік документів для підтвердження надання таких послуг, а такі вимоги покладаються саме на суб`єкта владних повноважень.
Крім того, відповідно до норми ст. 1 ЗУ "Про соціальні послуги" надавачі соціальних послуг - юридичні та фізичні особи, фізичні особи-підприємці, включені до розділу "Надавачі соціальних послуг" Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, а отримувачі соціальних послуг - це особи/сім`ї, які належать до вразливих груп населення та/або перебувають у складних життєвих обставинах, яким надаються соціальні послуги.
Пунктом 1 ч. 6 ст. 13 Закону про соціальні послуги передбачено, що фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є особами з інвалідністю I групи.
Фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд (ч. 7 ст. 13 цього Закону).
Тому суд звертає увагу позивача, що уникнення спірних ситуацій з відповідачем та для додаткового підтвердження статусу надавача соціальних послуг, у разі відсутності такого статусу у позивача, він має право звернутися до органів, про які зазначено в акті обстеження сім`ї, а саме для включення у відповідний реєстр, надання відповідної довідки, отримання посвідчення, отримання компенсації.
Щодо мотивованості рішення СВП.
Приписом ч. 2 ст. 2 КАС України встановлено, що рішення СВП, в тому числі повинно бути законним, обґрунтованим, прийнятим добросовісно і розсудливо.
Суд звертає увагу, що рішення СВП повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. СВП повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: взяти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.
На переконання суду, СВП повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим. Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від СВП діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.
Як вже встановлено судом, відповідач відмовляючи позивачу у відстрочці неправомірно застосував до нього норми закону, які стосуються догляду осіб з інвалідністю другої групи, тоді як ОСОБА_2 є особою з інвалідністю першої групи, а також не дослідив чи позивач надає послуги з постійного догляду та не зазначив конкретний перелік документів, які могли б підтверджувати вказаний факт.
Щодо способу захисту.
Позивач просить суд визнати протиправною та скасувати відмову відповідача від 31.07.2023 у наданні позивачу відстрочки та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання відстрочки від призову на військову службу від 29.06.2023 та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.
З урахуванням того, що рішення відповідача не мотивовано належним чином, а також, те що надання відстрочки від призову у разі здійснення постійного догляду за особою є виключною дискрецією відповідача, а також беручи до уваги прохальну частину позову, то суд задовольняє вимоги, шляхом визнання протиправним та скасування спірного рішення і зобов`язує відповідача повторно розглянути заяву позивача, з урахуванням висновків суду.
Судові витрати.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено, суд на підставі норми ст. 139 КАС України стягує з відповідача судовий збір у сумі 1073,60 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
1. Позов ОСОБА_1 до Шосткинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.
2. Визнати протиправною відмову Шосткинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу на період проведення мобілізації, оформлену листом від 31.07.2023 за вих. № 4395.
5. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
6. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
7. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення складено та підписано суддею 06.02.2024

Суддя А.І. Сидорук