Справа № 560/7441/23
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2024-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/7441/23

Головуючий у 1-й інстанції: Польовий О.Л.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

05 лютого 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області, у якому просила суд:

- визнати протиправною відмову Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області у видачі (оформленні) ОСОБА_1 паспорта громадянина України;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області видати (оформити) ОСОБА_1 паспорт громадянина України.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.09.2023 позов задоволено частково, ухвалено:

Визнати протиправною відмову Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області, викладену в листі від 21.04.2023 №Г-625/6/8010-23/8010.4.2/1384-23, щодо прийняття від ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства та видачі паспорта громадянина України.

Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області повторно розгляну заяву ОСОБА_1 про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства і видачу паспорта громадянина України та розглянути її з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням у частині задоволення позову, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.09.2023 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач проявила пасивну поведінку щодо виконання зобов`язання припинити іноземне громадянство протягом двох років з моменту набуття громадянства України (з 30.07.2021), адже не подала документ про припинення громадянства рф або підтвердження.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказала на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважила, що усі залежні від неї дії щодо припинення громадянства рф вчинені послідовно та своєчасно, однак неможливість припинення громадянства рф зумовлена обставинами, які від неї не залежать.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2023, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів апеляційної скарги встановлено, що відповідач фактично погодився із висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, а тому, керуючись положеннями ч.1 ст.308 КАС України, колегія суддів здійснювала перегляд оскаржуваного судового рішення в межах апеляційної скарги відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що 30.07.2021 рішенням ЦМУ ДМС ОСОБА_1 оформлено громадянство України та документовано тимчасовим посвідченням громадянина України з терміном дії до 30.07.2023.

Відповідно до наданого письмового зобов`язання від 05.06.2021 ОСОБА_1 зобов`язалась припинити громадянство рф до 30.07.2023.

22.11.2021 ОСОБА_1 подано до посольства рф в Україні заяву про вихід з громадянства рф. Заява зареєстрована 22.11.2021, що підтверджується довідкою посольства рф.

Після спливу строку, встановленого законодавством рф для розгляду вказаної заяви, питання про припинення ОСОБА_1 громадянства рф не вирішено, документів про вихід з громадянства рф позивачу не надано.

У листі Міністерства закордонних справ рф від 04.04.2022 №8006/кд-гр вказано, що розгляд заяви про вихід з громадянства рф можливий після відновлення діяльності російських установ в Україні.

09.06.2022 ОСОБА_1 звернулась до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області із листом у якому просила прийняти декларацію про відмову від громадянства рф, до якого додала декларацію про відмову від громадянства рф, копію листа МЗС рф від 04.04.2022 та довідки посольства рф від 22.11.2021.

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київської області про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у прийнятті декларації про відмову від громадянства рф та зобов`язання відповідача прийняти від позивача декларацію про відмову від громадянства рф.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.11.2022 за вказаною позовною заявою відкрито провадження в адміністративній справі № 640/19466/22.

Станом на 05.02.2024 відсутнє рішення суду, яке набрало законної сили, за результатом розгляду адміністративної справи № 640/19466/22.

Листом Міністерства закордонних справ рф від 24.11.2022 №31555/кд-гр повідомлено позивача, що рішення за заявою позивача не було прийняте у зв`язку із зупиненням діяльності російських закордонних установ в Україні.

08.02.2023 ОСОБА_1 звернулась до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області із листом у якому повідомила про направлення декларації про відмову від громадянства рф. До листа копію листа МЗС рф від 24.11.2022 №31555/кд-гр.

31.03.2023 ОСОБА_1 звернулась до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області із заявою про видачу паспорта громадянина України.

21.04.2023 на електронну адресу позивачки надійшов лист Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області "Про надання інформації", у якому повідомлено, що паспорт громадянина України буде оформлено після надання документу уповноваженого органу рф про припинення громадянства рф.

Позивач вважає, що вказаним листом протиправно відмовлено їй у видачі паспорта громадянина України, а тому звернулась до суду.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка вчинила необхідні дії для припинення громадянства російської федерації (звернення до відповідних органів рф та отримання відмови, не отримання відповіді), однак такі дії не призвели до певних правових результатів з незалежних від позивачки причин.

Подання декларації про відмову від іноземного громадянства, у зв`язку з неможливістю отримати документ про припинення громадянства з незалежних від позивачки причин є обґрунтованою, а відмова Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області у прийнятті такої декларації є неправомірною.

Найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права позивачки є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивачки про прийняття декларації про відмову від громадянства російської федерації та видачу паспорта громадянина України з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Колегія суддів частково погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Пунктом 2 частини першої статті 6 Закону України від 18.01.2001 №2235-III "Про громадянство України" (Закон №2235-ІІІ) встановлено, що громадянство України набувається за територіальним походженням, а за статтею 8 визначено, що особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Для оформлення набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подається: особою без громадянства - декларація про відсутність іноземного громадянства; іноземцем - зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Іноземці, які перебувають у громадянстві (підданстві) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство (підданство) усіх цих держав.

Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави.

Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Відповідно до абзацу 12 статті 1 Закону №2235-III зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.

За змістом абзацу 16 статті 1 Закону №2235-III декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.

Згідно з абзацом 13 статті 1 Закону №2235-III незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури.

Пунктом 119 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 №215, передбачено, що особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач вчинила необхідні дії для припинення громадянства рф, однак такі дії, з незалежних від позивач причин, не призвели до отримання нею документа про припинення громадянства рф.

Отже, в даному випадку видача позивачу паспорта громадянина України можлива після подання нею декларації про відмову від іноземного громадянства.

Встановлено, що після підтвердження неможливості отримання документа про припинення громадянства рф позивач двічі подавала відповідачу декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Суд зауважує, що після отримання від позивача декларації про відмову від громадянства рф відповідач зобов`язаний видати позивачу паспорт громадянина України.

Однак, відповідач протиправно не вчинив дій щодо видачі позивачу паспорта громадянина України та фактично відмовив у такій видачі, мотивуючи це тим, що паспорт громадянина України буде оформлено після надання документу уповноваженого органу рф про припинення громадянства рф, про що повідомив позивача у листі від 21.04.2023 у відповідь на її заяву від 31.03.2023.

При цьому, розглянувши позовну вимогу про визнання протиправною відмови Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області у видачі (оформленні) ОСОБА_1 паспорта громадянина України, та встановивши, що видача позивачу паспорта громадянина України можлива у зв`язку із поданням нею декларації про відмову від громадянства рф, суд визнав протиправною відмову Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області, викладену в листі від 21.04.2023 №Г-625/6/8010-23/8010.4.2/1384-23, щодо прийняття від ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства та видачі паспорта громадянина України.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Апеляційний суд зауважує, що позивач не просила суд визнати протиправною відмову Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області, викладену в листі від 21.04.2023 №Г-625/6/8010-23/8010.4.2/1384-23, щодо прийняття від ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства.

Водночас, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, однак не обґрунтував яким чином для ефективного захисту прав позивача необхідно визнати протиправною відмову Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області, викладену в листі від 21.04.2023 №Г-625/6/8010-23/8010.4.2/1384-23, щодо прийняття від ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства.

Більш того, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.11.2022 в адміністративній справі № 640/19466/22 відкрито провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київської області про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у прийнятті декларації про відмову від громадянства рф та зобов`язання відповідача прийняти від позивача декларацію про відмову від громадянства рф.

Таким чином, вказаний вихід за межі позовних вимог здійснений судом першої інстанції безпідставно.

Щодо належного та ефективного способу захисту прав позивача, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 Конституційний Суд України зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Враховуючи, протиправність оскаржуваної відмови, апеляційний суд вважає, що для належного та ефективного захисту прав позивача у межах спірних правовідносин необхідно зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області видати (оформити) ОСОБА_1 паспорт громадянина України.

Однак, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд першої інстанції вирішив зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області повторно розгляну заяву ОСОБА_1 про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства і видачу паспорта громадянина України та розглянути її з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Позивач не подав апеляційну скаргу на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.09.2023. Тому, апеляційний розгляду здійснено у межах апеляційної скарги відповідача, який заперечує проти задоволення позовних вимог.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що найбільш ефективним способом захисту прав позивача у межах спірних правовідносин, який може застосувати апеляційний суд у межах розгляду апеляційної скарги відповідача у даній справі, є зобов`язати Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу паспорта громадянина України та вирішити питання про видачу паспорта громадянина України ОСОБА_1 з урахуванням висновків даної постанови.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить змінити у з урахуванням висновків даної постанови.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

За приписами ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд, керуючись вказаними положеннями статті 139 КАС України, виходить з того, що судове рішення частково ухвалено на користь суб`єкта владних повноважень, яким не понесено витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, у зв`язку із чим судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року змінити, виклавши абзаци другий та третій його резолютивної частини наступним чином:

"Визнати протиправною відмову Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області у видачі паспорта громадянина України ОСОБА_1 .

Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу паспорта громадянина України та вирішити питання про видачу паспорта громадянина України ОСОБА_1 з урахуванням висновків даної постанови."

В іншій частині рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.09.2023 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.