Справа № 752/23593/23
Суддя: Хоменко В. С.
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/752/85/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 лютого 2024 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

у листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову інспектора 2-го батальйону 6-ї роти старшого лейтенанта поліції в Одеській області Муравського Д.П. від 28.10.2023 року серії ЕАТ № 8033679 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

На обґрунтування вказаного позову, позивач зазначає, 28.10.2023 року інспектором 2-го батальйону 6-ї роти старшим лейтенантом поліції в Одеській області Муравським Д.П. відносно нього прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 803367.

В оскарженій постанові зазначено, що позивач 28.10.2023 року о 20 год. 50 хв. в с. Дачне (453 км Київського шосе), керуючи транспортним засобом «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 5.19., рухався в смузі для спецтранспорту, чим порушив п. 8.4 ПДР - порушення вимог дорожніх знаків, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 cт. 122 КУпАП.

Позивач зазначає, що відповідач, не маючи жодних доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, притягнув його до адміністративної відповідальності, при цьому, не роз`яснив його прав і не повідомив за яке порушення ПДР України прийнято постанову.

В зв`язку з викладеним, просить позов задовольнити.

Ухвалою від 13.11.2023 року відкрито провадження у справі. Судовий розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін (а.с. 20).

13.12.2023 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на вказаний адміністративний позов, в якому ОСОБА_2 проти позову заперечив, та просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , посилаючись на законність та обґрунтованість прийнятої постанови та підтвердження факту вчинення вказаного адміністративного правопорушення та руху транспортного засобу «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 саме в крайній лівій смузі, яка дозволяє рух виключно спецтранспорту, відеозаписами з нагрудних портативних камер поліцейських.

26.12.2023 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив на вказаний позов, в якій адвокат Капля А.С. зазначає, що з наданого стороною відповідача відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 рухався в правій смузі руху.

Відповідно до вимог ст. ст. 19, 257 КАС України справа за адміністративним позовом розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що постановою серії ЕАТ № 8033679 від 28.10.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн (а.с. 12).

Із вказаної постанови вбачається, що позивач 28.10.2023 року о 20 год. 50 хв. в с. Дачне (453 км Київського шосе), керуючи транспортним засобом «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 5.19., рухався в смузі для спецтранспорту, чим порушив п. 8.4 ПДР - порушення вимог дорожніх знаків, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 cт. 122 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Статтею 1 Закону України «Про Національну поліцію» закріплено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 1.9. Розділу 1 ПДР визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Знак 5.19. ПДР інформує водіїв про використання смуги для руху тільки певних видів транспортних засобів у зазначених напрямках. Якщо на знакові зображено знак, який забороняє або дозволяє рух будь-яким транспортним засобам, рух цих транспортних засобів по ній відповідно забороняється або дозволяється.

Згідно з п.8.1 ПДР регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Із змісту ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» вбачається, що транспортний засіб спеціалізованого призначення - транспортний засіб, який призначений для перевезення певних категорій пасажирів чи вантажів (автобус для перевезення дітей, осіб з інвалідністю, пасажирів певних професій, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, ритуальний автомобіль тощо) та має спеціальне обладнання (таксі, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо); транспортний засіб спеціального призначення - транспортний засіб, призначений для виконання спеціальних робочих функцій (для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автобетономішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо).

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 КАС України).

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року в справі № 338/855/17 роз`яснив, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Така позиція суду ґрунтується також на правовому висновку, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010 року.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю ( ст. 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи те, що відповідачем не підтверджено правомірність винесеної ним постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

При цьому, додані стороною відповідача відеозаписи не підтверджують зазначені в постанові обставин, оскільки взагалі не видно моменту здійснення ймовірного правопорушення (саме руху автомобіля«Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 в крайній лівій смузі), а лише видно як працівник поліції жезлом вказує про зупинку, після чого транспортний засіб під керуванням позивача призупиняється в середній смузі руху, а в подальшому здійснює зупинку в крайній правій смузі.

До того, сам дорожній знак, вимоги порушення якого ставляться в провину позивачу, видно лише з іншого відео, яке знято із салону патрульного автомобіля під час руху.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Згідно ч . 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 8 Конституції України, ст.ст.2, 5, 19, 20, 72, 73, 74, 77, 139, 162, 243, 244, 250, 255, 286 КАС України, ст.ст.126, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 1, 23 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху, суд,-

У Х В А Л И В:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора 2-го батальйону 6-ї роти старшого лейтенанта поліції в Одеській області Муравського Дениса Павловича від 28.10.2023 року серії ЕАТ № 8033679 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , місцезнаходження: вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.С. Хоменко