Справа № 460/2510/23
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 лютого 2024 року

Київ

справа №460/2510/23

адміністративне провадження №К/990/39169/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції справу №460/2510/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Рівненській області на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2023 року (головуючий суддя Пліш М.А., судді: Затолочний В.С., Мікула О.І.),-

ВСТАНОВИВ:

Рівненський окружний адміністративний суд рішенням від 31 березня 2023 року, прийнятим у порядку спрощеного позовного провадження, позов задовольнив. Визнав протиправними дії Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - ГУ ДПС) щодо відмови у списанні безнадійного боргу, який рахується за ОСОБА_1 поза межами 1095 днів у сумі 146948,71 грн відповідно до податкових повідомлень-рішень від 23 березня 2018 року №0035272/5202-1705, №0035271/5202-1705, від 04 березня 2019 року №0-1705, №0-1705. Зобов`язав ГУ ДПС повторно розглянути питання щодо визнання податкового боргу ОСОБА_1 безнадійним та його списання згідно із заявою ОСОБА_1 від 22 грудня 2022 року б/н з урахуванням висновків суду (а.с.36-45).

В матеріалах справи відсутні відомості щодо дати отримання копії рішення суду першої інстанції сторонами у справі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС 01 травня 2023 року поштою надіслало до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу, зазначивши у ній, що копію повного тексту рішення суду першої інстанції ним було отримано 03 квітня 2023 року (а.с.46-49).

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 1610,40 грн у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали (а.с.53).

Копія вказаної ухвали були доставлена в Електронний кабінет ГУ ДПС 06 червня 2023 року о 18:34 годин, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.54).

Ухвалою від 23 червня 2023 року Восьмий апеляційний адміністративний суд повернув апеляційну скаргу скаржнику (а.с.55).

Ухвала суду вмотивована тим, що у встановлений судом строк особа, яка подала апеляційну скаргу, не усунула її недоліків.

Копія вказаної ухвали була доставлена в Електронний кабінет ГУ ДПС 24 червня 2023 року о 01:34 годин, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.57).

26 червня 2023 року канцелярія Восьмого апеляційного адміністративного суду зареєструвала клопотання ГУ ДПС про відстрочення сплати судового збору до 01 липня 2023 року, яке було надіслане на адресу апеляційного суду поштою 20 червня 2023 року. Клопотання вмотивоване тим, що кошти на фінансування судового збору за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні видатки» не надійшли, але фінансування очікується до кінця червня 2023 року (а.с.58-59).

10 липня 2023 року ГУ ДПС повторно надіслало до Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, до якої долучило платіжну інструкцію №695 від 28 червня 2023 року про сплату судового збору у розмірі 1610,40 грн. За змістом апеляційної скарги ГУ ДПС також просило поновити строк на апеляційне оскарження. В обґрунтування своїх вимог апелянт вказував, що під час звернення до суду з апеляційною скаргою вперше були наявні об`єктивно непереборні обставини, які перешкоджали реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення. Водночас повторно апеляційна скарга була подана із сплатою судового збору та у межах присічного строку, встановленого частиною другою статті 299 КАС України (а.с.61-66).

Ухвалою від 11 вересня 2023 року Восьмий апеляційний адміністративний суд визнав неповажними підстави для поновлення строку апеляційного оскарження та залишив апеляційну скаргу без руху, встановивши десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку апеляційної скарги шляхом подання вмотивованої заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із наведенням поважних підстав його пропуску (а.с.72-73).

Оцінюючи наведені апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що доказів на підтвердження обставин, які б перешкоджали ГУ ДПС своєчасно оскаржити рішення суду першої інстанції, не надано. При цьому апеляційний суд зауважив, що апеляційну скаргу подано до суду повторно лише через 11 днів після оплати судового збору відповідно до платіжної інструкції №695 від 28 червня 2023 року.

Копія вказаної ухвали були доставлена в Електронний кабінет ГУ ДПС 11 вересня 2023 року о 20:46 годин, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.74).

25 вересня 2023 року ГУ ДПС через підсистему «Електронний суд» подало до Восьмого апеляційного адміністративного суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження (а.с.75-89). В обґрунтування вимог заяви вказувало на те, що первинну апеляційну скаргу було подано з дотриманням встановлених законом процесуальних строків, проте, вона була повернута судом скаржнику з огляду на несплату судового збору. Копія вказаної ухвали була отримана апелянтом 26 червня 2023 року за вхідним №13712/5/17-00, що підтверджується скриншотом системи електронного документообігу органу ДПС. При цьому згідно з реєстраційно-моніторинговою карткою вхідного документа 27 червня 2023 року о 09:20 годин копія ухвали від 23 червня 2023 року про повернення апеляційної скарги була відповідною резолюцією керівника розподілена на виконання начальнику відділу супроводження судових спорів щодо банкрутства та стягнення заборгованості ОСОБА_2 і особисто означеним виконавцем копія вказаної ухвали була отримана лише 03 липня 2023 року шляхом надання паперового екземпляру ухвали.

Апелянт також просив врахувати те, що він мав об`єктивні труднощі в частині належного представництва своїх інтересів у судах, в тому числі, і щодо справи №460/2510/23, що обумовлено відсутністю більшої частини представників на роботі з огляду на тимчасову непрацездатність та перебування у соціальній відпустці. Крім того, постановою від 27 червня 2023 року №651, яка набрала чинності 30 червня 2023 року, було відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Відповідно, строки давності, передбачені статтею 102 ПК України були поновлені, з огляду на що працівники ГУ ДПС були змушені невідкладно здійснювати підготовку і подачу до адміністративного суду позовних заяв про стягнення податкового боргу.

Восьмий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 18 жовтня 2023 року визнав неповажними підстави для поновлення строку апеляційного оскарження. Відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року (а.с.93-95).

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору, тощо не можуть бути підставою для реалізації суб`єктом владних повноважень права на апеляційне оскарження у будь-який необмежений час після закінчення такого строку і, відповідно, бути підставою для поновлення такого строку. Суд зауважив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ГУ ДПС подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження та направити справу для продовження розгляду до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Скаржник вважає, що апеляційний суд в оскаржуваній ухвалі застосував норми статті 121 КАС України без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, що викладені в постановах Верховного Суду від 21 травня 2021 року (справа №1.380.2019.006107), від 22 липня 2021 року (справа №340/141/21), від 16 вересня 2021 року (справа №240/10995/20), від 12 вересня 2022 року (справа №120/16601/21-а). Доводить, що первинна апеляційна скарга була подана в межах строків, передбачених КАС України. Повторно ж апеляційна скарга подана відповідачем з усуненням недоліку, що слугував підставою для повернення вперше поданої скарги. Натомість, апеляційний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у цій справі, вдався до надмірного формалізму.

Ухвалою від 13 грудня 2023 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження у цій справі з метою перевірки доводів касаційної скарги про неправильне застосування апеляційним судом матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Від представника ОСОБА_1 - адвоката Гуль Н.В., надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому остання просить суд залишити скаргу без задоволення, а ухвалу апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження - без змін як законну та обґрунтовану. Зауважує, що частина друга статті 121 КАС України надає учаснику право на подання заяви про продовження процесуального строку для вчинення певної дії. Отримавши копію ухвали від 06 червня 2023 року про залишення вперше поданої апеляційної скарги без руху, ГУ ДПС не скористалось наданим йому законом правом на продовження встановленого судом строку на усунення недоліків апеляційної скарги. Водночас, правила статті 44 КАС України зобов`язують учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами. Представник позивача зауважує, що оплата судового збору відбулась ще 28 червня 2023 року, тоді як апеляційну скаргу повторно подано лише через 11 днів після оплати. Просив врахувати, що за період з 31 березня 2023 року по 28 червня 2023 року ГУ ДПС також не надало жодних доказів вчинення дій, спрямованих на сплату судового збору. Наголосив, що станом на момент подання апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вже набрало законної сили, тому ГУ ДПС мало б навести чіткі та обґрунтовані поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, які б виправдовували втручання у принцип остаточності судових рішень.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та відзиву на неї, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 341 КАС України (в редакції, чинній з 8 лютого 2020 року) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства та гарантується приписами пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України. Проте, дане право підлягає реалізації з дотриманням вимог процесуального законодавства, що виражається в дотриманні форми та змісту апеляційної скарги, термінів її подачі, а також обов`язковому переліку матеріалів, що повинні бути додані до неї, зокрема і документу про сплату судового збору.

Вимоги до форми і змісту апеляційної скарги передбачені у статті 296 КАС України, пунктом 1 частини п`ятої якої передбачено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Механізм реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення врегульовано Главою першою Розділу ІІІ КАС України.

Так, частиною першою статті 295 КАС України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, встановлених частиною другою статті 299 КАС України (частина третя статті 295 КАС України).

Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (частина восьма статті 169 КАС України).

За змістом пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Таким чином, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою після закінчення строків, установлених статтею 295 КАС України, якщо скаржник не подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, про що постановляється ухвала.

Частинами першою та другою статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо сплати судового збору.

Наведеною процесуальною нормою чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку апеляційного оскарження, а також належного оформлення апеляційної скарги. Для цього особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Згідно з частиною першою статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому норми Кодексу адміністративного судочинства України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з врахуванням обставин у справі.

Отже, процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення процесуального строку, зокрема на апеляційне оскарження, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.

Усталеною є практика Верховного Суду, що сам по собі факт повернення вчасно поданої вперше апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку, тому при вирішенні питання про поважність наведених скаржником причин, суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також період часу, який сплинув з моменту, коли особа дізналась про відповідне рішення суду, яким чином діяла ця особа протягом зазначеного часу. Суди мають враховувати, чи вчинялись особою, яка має намір подати апеляційну скаргу, усіх можливих та залежних від неї дій у розумні строки, без невиправданих зволікань з метою виконання процесуального обов`язку щодо дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень.

У постановах від 24 липня 2023 року (справа №200/3692/21), від 07 вересня 2023 року (справа №120/3679/22) Верховний Суд сформував висновок, відповідно до якого строк на апеляційне оскарження у разі повторного подання апеляційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:

- первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;

- повторне подання апеляційної скарги відбулось в межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;

- скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою;

- доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником;

- наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.

З матеріалів справи вбачається, що вперше апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції ГУ ДПС подало у межах строку, встановленого статтею 295 КАС України. Проте, документ про сплату судового збору до вказаної скарги апелянт не долучив, про причини, які зумовили невиконання пункту 1 частини п`ятої статті 296 КАС України не повідомив, що обґрунтовано слугувало підставою для залишення без руху первинної апеляційної скарги.

Ухвала суду апеляційної інстанції від 06 червня 2023 року про залишення апеляційної скарги без руху відповідно до правил частини шостої статті 251 КАС України вважається врученою апелянту 07 червня 2023 року. Відповідно, десятиденний строк на усунення недоліків апеляційної скарги сплинув 17 червня 2023 року. Із матеріалів адміністративної справи слідує, що у встановлений судом строк апелянт не вчинив жодних дій, спрямованих на усунення недоліків апеляційної скарги. Лише 20 червня 2023 року, тобто, через 3 дні після закінчення означеного процесуального строку ГУ ДПС надіслало до суду апеляційної інстанції поштою клопотання про відстрочення сплати судового збору, яке було зареєстроване канцелярією суду лише 26 червня 2023 року. Вказане клопотання не було розглянуте судом апеляційної інстанції, оскільки станом на час його реєстрації канцелярією суду вже була прийнята ухвала від 23 червня 2023 року про повернення апеляційної скарги.

Ні в указаному клопотанні про відстрочення сплати судового збору, ні в подальшому в інших процесуальних документах, що надавались як до суду апеляційної, так і до суду касаційної інстанції, скаржник не навів жодних пояснень з приводу невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху саме у встановлений судом строк.

Враховуючи викладені обставини у сукупності, направлення поштою 20 червня 2023 року клопотання про відстрочення сплати судового збору не може розцінюватись судом касаційної інстанції як добросовісне ставлення апелянта до своїх прав і обов`язків та вжиття ним заходів, спрямованих на усунення недоліків апеляційної скарги.

Отримавши копію ухвали про повернення апеляційної скарги 25 червня 2023 року (за правилами, встановленими частиною шостою статті 251 КАС України) скаржник лише 10 липня 2023 року, тобто через 15 календарних днів, звернувся до Восьмого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою повторно. При цьому апелянт долучив до вдруге поданої скарги і платіжну інструкцію від 28 червня 2023 року №695 про сплату судового збору, платіж за якою був виконаний ГУ ДКСУ у Рівненській області 29 червня 2023 року (а.с.64).

Оцінюючи наведені вище обставини, суд касаційної інстанції враховує, що за усталеною практикою Верховного Суду самого лише усунення недоліків, які слугували підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, недостатньо для поновлення строку на апеляційне оскарження. Лише у сукупності з обставинами добросовісної поведінки сторони під час провадження щодо першої скарги та повторного подання скарги у стислі строки таке звернення свідчитиме про добросовісність заявника при реалізації права на апеляційне оскарження рішення суду і, відповідно, наявність підстав для поновлення такого процесуального строку. В даному випадку під час залишення апеляційної скарги без руху у встановлений судом строк відповідач не вжив жодних заходів для усунення недоліків.

Верховний Суд також неодноразово зазначав, що хоча повернення апеляційної скарги і не позбавляє права повторного звернення до апеляційного суду, це не свідчить про наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої апеляційної скарги без урахування процесуальних строків встановлених для цього, а у суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш, за відсутності поважних причин.

Отже, питання поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження вирішується на підставі тих доказів, які можуть об`єктивно свідчити про відсутність в апелянта можливості оформити апеляційну скаргу відповідно до вимог статті 296 КАС України у встановлені законом строки.

У розрізі наведених висновків суд апеляційної інстанції слушно звернув увагу на те, що з моменту формування платіжної інструкції про сплату судового збору і до подання апеляційної скарги повторно минуло 11 днів. При цьому ГУ ДПС ні в апеляційній скарзі, ні у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження не навело поважних причин, які перешкоджали апелянту звернутись з апеляційною скаргою повторно одразу після отримання документа про сплату судового збору.

Суд касаційної інстанції критично оцінює наведені ГУ ДПС доводи про надмірну завантаженість працівників податкового органу, що обумовило подання апеляційної скарги у цій справі лише 10 липня 2023 року. Такі обставини можуть свідчити лише про неналежну організацію трудового процесу в установі відповідача, що не може сприйматись як поважна причина пропуску строку на апеляційне оскарження. Крім того, КАС України проголошує саме право, а не обов`язок на подання позову чи на апеляційне оскарження судових рішень. Відтак, суд касаційної інстанції визнає неспроможним довід ГУ ДПС про необхідність подання великої кількості адміністративних позовів з огляду на прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 27 червня 2023 року №651, і, як наслідок, неможливість подання апеляційної скарги повторно у стислі строки.

Суд касаційної інстанції також враховує, що до повторної апеляційної скарги ГУ ДПС не долучило жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили, що у період з 03 квітня 2023 року (дата отримання копії рішення суду першої інстанції) по 28 червня 2023 року апелянт дійсно не мав можливості сплатити судовий збір. Суд касаційної інстанції вважає, що сама лише вказівка у скарзі чи клопотанні про обставини неналежного фінансування не може бути доказом дійсної відсутності у скаржника коштів на сплату судового збору. Крім того, необхідним є і доведення того, що протягом усього строку з дати подання первинної апеляційної скарги і до сплати судового збору апелянт вживав залежних від нього заходів для його сплати.

За відсутності таких доводів і доказів на їх підтвердження, а також з урахуванням обставин звернення до суду з апеляційною скаргою повторно лише через 15 днів після отримання копії ухвали про повернення первинної апеляційної скарги та через 11 днів після сплати судового збору (враховуючи, що саме цей недолік був підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги), суд касаційної інстанції не може визнати поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження лише ту обставину, що під час звернення до апеляційного суду вдруге судовий збір було сплачено згідно з платіжною інструкцією від 28 червня 2023 року №695.

У сукупності з обставинами бездіяльності стосовно виконання вимог ухвали від 06 червня 2023 року про залишення апеляційної скарги без руху така поведінка суб`єкта владних повноважень не може бути визнаною сумлінною, а тому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для поновлення відповідачу пропущеного строку звернення на апеляційне оскарження.

Суд касаційної інстанції відхиляє доводи скаржника про неврахування судом апеляційної інстанції під час постановлення ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 21 травня 2021 року (справа №1.380.2019.006107), від 22 липня 2021 року (справа №340/141/21), від 16 вересня 2021 року (справа №240/10995/20), від 12 вересня 2022 року (справа №120/16601/21-а).

Так, у справі №1.380.2019.006107 вперше подана Міністерством культури та інформаційної політики України апеляційна скарга була повернута судом 29 вересня 2020 року з огляду на неналежне оформлення довіреності особи, яка підписала скаргу. Проте, вже 09 листопада 2020 року апелянт подав апеляційну скаргу повторно із виправленням відповідних недоліків. Враховуючи, що заявник не допустив необ`єктивного зволікання із поданням апеляційної скарги вдруге, а також обставини запровадження Кабінетом Міністрів України обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, суд касаційної інстанції визнав поважними наведені скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

Предметом касаційного перегляду у межах справи №340/141/21 була ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги з огляду на не зазначення в апеляційній скарзі дати отримання копії повного судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується із наданням доказів, що це підтверджують. Питання щодо поважності/неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження у межах вказаної справи Верховним Судом не вирішувалось.

У постанові від 16 вересня 2021 року (справа №240/10995/20) Верховний Суд задовольнив вимоги касаційної скарги, скасував ухвалу апеляційного суду та направив справу на продовження розгляду з тих підстав, що скаржник взагалі не отримував копію оскаржуваного рішення суду першої інстанції. Аналогічно, обставини неналежного вручення апелянту копії ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху слугували підставою для висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження при її повторному поданні у межах справи №120/16601/21-а.

Отже, дослідивши зміст приведених скаржником судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що останні ухвалені не у подібних до обставин цієї справи правовідносинах.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції з урахуванням доводів касаційної скарги не знаходить підстав не погодитись з наданою наведеним вище обставинам оцінкою апеляційного суду та погоджується з його висновком про відсутність підстав вважати, що строк на апеляційне оскарження був пропущений ГУ ДПС з поважних причин.

Підсумовуючи викладене, суд касаційної інстанції вважає, що аргументи касаційної скарги про неправильність зроблених апеляційним судом висновків є безпідставними та зводяться до переоцінки встановлених у справі обставин, що не узгоджується з приписами статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Касаційна скарга не містить інших відомостей про обставини, які б давали підстави для поновлення строку звернення до суду апеляційної інстанції, а також свідчили б про порушення судом норм процесуального права при ухваленні судового рішення, а тому підстави для його скасування та задоволення касаційної скарги відсутні.

Згідно із статтею 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення.

Ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

СуддіМ.М. Гімон І.А. Васильєва В.П. Юрченко