Справа № 488/2563/23
Суддя: Чернявська Я. А.
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА

Справа № 488/2563/23
Провадження № 2-а/488/6/24
РІШЕННЯ

Іменем України

07.02.2024 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої по справі - судді Чернявської Я.А.,

при секретарі судового засідання Кралі В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Корабельного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Миколаєва про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовом до відповідача Корабельного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Миколаєва, в якому просив суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 216/2023 від 21.07.2023 р. та закрити провадження по справі, відшкодувати витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позову зазначив, що 20 липня 2023 року він з`явився до Корабельного РТЦК а СП для уточнення даних.

В ході спілкування з працівниками РТЦК йому повідомили, що він начебто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП, зокрема, не з`являвся за викликом для проходження військово-лікарської комісії у встановлені строки.

Після цього, у приміщені РТЦК у відношенні нього був складений протокол про адміністративне правопорушення № 216/2023 від 20.07.2023, в якому вказується, що о 14.30 год 20 липня 2023 року в приміщенні відділення військового обліку та бронювання солдатів, сержантів запасу Корабельного РТЦК та було виявлено адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_2 , а саме: громадянин ОСОБА_2 не з`явився за викликом для проходження військово-лікарської комісії у встановлені строки - до 16.12.2020 року, чим порушив вимоги п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

На підставі вказаного протоколу, 21.07.2023 року, начальником Корабельного РТЦК та СП у відношенні нього була винесена постанова № 216/2023 від 21.07.2023, якою на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 850,00 грн. згідно ч.2 ст.210 КУпАП.

Вважав, що постанова № 216/2023 від 21.07.2023 р. винесена незаконно, а тому вона має бути скасована.

У позовній заяві також зазначив, що в оскаржуваній постанові зокрема зазначено, що він не з`явився за викликом для проходження військово-лікарської комісії у встановлені строки - до 16.12.2020 року. Однак будь-яких доказів того, що йому був вручений відповідний виклик (повістка, тощо) для проходження ВЛК, із зазначенням строку явки, відповідачем представлений не був.

Крім того, позивач зазначив, що в оскаржуваній постанові строк явки для проходження ВЛК вказаний -до 16.12.2020.

Вважав, що вказана дата була визначена із запису на сторінці 6 його військового квитка, де в п.13 зазначено, що 16.12.2015 він пройшов ВЛК та підлягає повторному огляду 16.12.2020 року. Проте, дата у його військовому квитку 16.12.2020 року - це не дата його виклику на проходження ВЛК, а лише гранична дата проведення повторного медичного огляду військовозобов`язаного.

Вказав, що твердження у оскаржуваній постанові про те, що він не з`явився за викликом для проходження військово-лікарської комісії є необґрунтованим оскільки належних доказів його виклику відповідачем не представлено.

Крім того, зазначив, що на думку відповідача правопорушення вважається вчиненим вже з 17.14.2020 (з наступного дня за граничною датою проходження ВЛК), однак оскаржувану постанову винесено лише 21.07.2023, тобто більше ніж через 2,5 року після того, коли на думку відповідача правопорушення було вчинено.

Відповідно до п.7 ч. 1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Посилаючись на вказані обставини, позивач звернувся в суд з даним позовом.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.07.2023 року відкрито провадження у вказаній справі та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Копію ухвали надіслано сторонам по справі. Одночасно встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

05.09.2023 р. через канцелярію суду надійшов відзив Корабельного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Миколаєва на позовну заяву, в якому відповідач не визнав зазначений адміністративний позов в повному обсязі надавши наступні пояснення.

20.07.2023 року під час звірки військово-облікових даних було виявлено, мобілізаційне розпорядження з зазначенням приписки до В/Ч НОМЕР_1 , також відмітка є і в військовому квитку (стор.19 військового квитка). В мобілізаційному розпорядженні зазначено, що на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з оголошенням мобілізації військовозобов`язані зобов`язані, не чекаючи повістки з`явитися негайно до РТЦК та СП (адресу зазначено).

Відповідно до зазначеного 20.07.2023 року о 12-00 год. на ОСОБА_2 було складено протокол № 215/2023 про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. за порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Адміністративний протокол №215/2023 від 20.07.2023 року розглянуто о 13-00 год. в присутності позивача, по адміністративній справі винесено постанову про накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. При розгляді протоколу ОСОБА_2 від надання пояснень відмовився. Одночасно письмово зазначив, що не згоден та буде оскаржувати постанову в суді.

Протокол та постанову по справа позивач отримав відразу після слухання справ під особистий підпис.

Представник відповідача вважав за потрібне зазначити, що під час звірки військово-облікових даних 20.07.2023 року позивач надав повідомлення про бронювання військовозобов`язаного від 21.06.2023 року № 6016, (бронювання в свою чергу видане з порушеннями пункту 10 Постанови Кабінету міністрів України №76 від 27.01.2023 року, а саме, невірно зазначено військово-облікову спеціальність).

Вказав, що ОСОБА_2 неодноразово викликався розпорядженнями Корабельного РТЦК та СП які направлялись на адресу ТОВ «Миколаївський глиноземний завод», де позивач працює, щодо здійснення оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, які працюють на підприємстві та перебувають на військовому обліку в Корабельному РТЦК та СП про їх виклик до РТЦК та СП з метою уточнення військовооблікових даних, розпорядженням з врученням їм повісток на відправку до військових частин у визначені в повістках строки. Позивач був ознайомлений, повістку отримав.

Оскаржуваний протокол по адміністративній справі № 215/2023 складено за порушення пункту п.З ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» а саме за те, що позивач мав мобілізаційне розпорядження, в якому зазначено, що під час оголошення мобілізації громадяни, які підлягають призову на військову службу, зобов`язані з`явитись на збірні пункти у строки зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних посвідченнях, повістках, або розпорядженнях).

Пояснив, що розпорядженнями позивач викликався неодноразово, зокрема мобілізаційним розпорядження № 6/3166 від 13.06.2023 року викликався на 16.06.2023 року, з врученням персональної повістки на відправку до військової частини НОМЕР_2 . З розпорядженням був ознайомлений та повістку на відправку отримав під особистий підпис 14.06.2023 року.

Прибув лише 20.07.2023 року. Надавши повідомлення про бронювання військовозобов`язаного від 21.06.2023 року.

Стосовно дати складання протоколу вважав за потрібне зазначити, що в протоколі, що в постанові в верхньому куті зазначено дату. Також дату та час слухання справи зазначено в протоколі. Що примірник протоколу, що копію постанови позивач отримав 20.07.2023 року, під підпис.

По-перше: позивач повинен був з`явитись до Корабельного РТЦК та СП згідно мобілізаційного розпорядження, яке знаходилось в нього і йому про це було відомо. По-друге: згідно повістки на відправку яку він отримав під особистий підпис.

За такого вважав, що з названого вбачається, що позивач всіляко уникав явку до РТЦК та СП і лише отримавши повідомлення про бронювання з`явився.

Також представник відповідача пояснив, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності саме за частиною 2 ст. 210-1 КУпАП через те, що адміністративне правопорушення було вчинене останнім під час дії особливого періоду.

Сторони з`являлися у судове засідання, яке відбулося 24.11.2023 р., надали свої пояснення щодо суті позову.

В судове засідання призначене на 17.01.2024 р. сторони не з`явилися.

Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов не визнала з підстав, вказаних у відзиві, у задоволенні позову просила відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що 20.07.2023 р. уповноваженою посадовою особою Корабельного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, ТВО начальника відділення військового обліку та бронювання солдатів, сержантів запасу Ткачишиним С.М. відносно ОСОБА_2 був складений Протокол № 216/2023 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що 20.07.2023 р. у приміщенні відділення військового обліку і бронювання солдатів, сержантів запасу ІНФОРМАЦІЯ_1 було виявлено адміністративне правопорушення, вчинене громадянином ОСОБА_2 , а саме: громадянин ОСОБА_2 не з`явився за викликом для проходження військово-лікарської комісії у встановлені строки - до 16.12.2020 року, чим порушив вимоги п. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». В діях гр. ОСОБА_2 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто неявка для проходження медичного огляду у встановлені строки.

У вказаному протоколі у графі заяви, клопотання міститься запис ОСОБА_2 про незгоду останнього з протоколом та намір оскаржити його у суді.

Від дачі пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 відмовився, посилаючись на ст. 63 Конституції України.

Також у протоколі міститься повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення 21.07.2023 р. о 09 год. 00 хв. у приміщенні Корабельного РТЦК та СП.

Судом також встановлено, що постановою № 216/2023 за справою про адміністративне правопорушення від 21.07.2023 р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, накладено штраф у сумі 850,00 грн.

З вказаної постанови вбачається, що о 14 год. 30 хв. 20 липня 2023 року в приміщенні відділення військового обліку і бронювання солдатів, сержантів запасу ІНФОРМАЦІЯ_1 було виявлено адміністративне правопорушення вчинене громадянином ОСОБА_2 , а саме громадянин ОСОБА_2 не з`явився за викликом для проходження військово-лікарської комісії у встановлені строки до 16.12.2020 року, чим порушив вимоги п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Таким чином вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП неявка для проходження медичного огляду у встановлені строки.

З наданої суду копії Військового квитка на ім`я ОСОБА_3 вбачається, що у пункті № 13 містяться відомості про те, що 16.12.2015 р. медичною комісією при Корабельному РВК визнаний придатним до військової служби за гр. ІІ розкладу хвороб (наказ МО України 2008 р. № 402). Підлягає повторному огляду 16.12.2020 р.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 210 КУпАП.

При цьому від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Диспозицією статті 210 КУпАП передбачено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Так, частиною 1 ст. 210 КУпАП за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку передбачена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (від 510 до 850 грн.)

Частиною 2 ст. 210 КУпАП за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період передбачена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (від 850 грн. до 1700 грн.).

Вказана норма є бланкетною, тому в оспорюваній постанові вказано про порушення ОСОБА_2 вимог пункту пункту 10 статті 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, яким визначені правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби.

Слід зазначити, що пункт 10 статті 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу передбачає певний перелік військових обов`язків.

Так, абзац 1, 2 пункту 10 статті 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу передбачає, що громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Абзац третій вказаного пункту статті 10 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу передбачає обов`язок проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України.

Абзаци перший - третій частини десятої викладені у такій редакції на підставі Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку № 1357-ІХ від 30.03.2021 р.

Абзац 4 вказаного пункту вказує на обов`язок проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі.

Абзац 5 пункту 10 ст. 1 названого Закону передбачає обов`язок виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

З протоколу № 216/2023 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП від 20.07.2023 р. та постанови № 216/2023 за справою про адміністративні правопорушення від 21.07.2023 р, складені відносно позивача ОСОБА_2 вбачаться, що йому інкримінується вчинення правопорушення зокрема за неявку для проходження медичного огляду у встановлені строки до 16.12.2020 року. При цьому, на підтвердження порушення з боку позивача, відповідач надає суду копії розпоряджень, адресованих ТОВ Миколаївський глиноземний завод, щодо необхідності здійснення оповіщення військовозобов`язаних, у тому числі ОСОБА_2 , про їх виклик та забезпечення прибуття до Корабельного РТЦК та СП для звіряння військово-облікових даних на 24.02.2023 р., 16.06.2023 р., 18.07.2023 р., тобто більше ніж через 2 роки після сплину зазначеної у проколі дати.

Посилання чи вказівки у протоколі № 216/2023 на застосування посадовою собою РТЦК та СП повторності вчинення правопорушення або вчинення правопорушення в особливий період відсутнє.

Суд вважає за необхідне зазначити, що з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 року № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.

З вказаного Положення вбачається, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

На ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також організація медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних та резервістів (кандидатів у резервісти).

Медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП ВЛК ТЦК та СП на збірних пунктах районних (міських) ТЦК та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ТЦК та СП (п. 3.1. р. 3 Медичний огляд військовозобов`язаних у мирний час та під час мобілізації, на особливий період Положення).

Повторний медичний огляд військовозобов`язаних проводиться один раз на 5 років ВЛК районних, міських ТЦК та СП. Офіцери запасу підлягають повторному медичному огляду зазначеними ВЛК під час чергового атестування, а рядовий, сержантський та старшинський склад запасу - у разі зміни призначення (п. 3.2.).

Відповідно до п. 5.1. Положення, медичний огляд резервістів проводиться: з числа резервістів (кандидатів у резервісти), які підлягають призову на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, за направленням керівника ТЦК та СП - ВЛК ТЦК та СП, гарнізонною, госпітальною ВЛК; з числа громадян України, які проходять службу у військовому резерві, військовослужбовців, які звільняються з військової служби, за рішенням командира військової частини - гарнізонною, госпітальною ВЛК.

Проте, всупереч вимог даного Положення, будь-яких відомостей про наявність рішень військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або направленням керівника ТЦК та СП - ВЛК ТЦК та СП щодо необхідності проходження ОСОБА_2 медичного огляду до 16.12.2020 р., суду не надано.

Жодних посилань або аргументів щодо застосування до ОСОБА_2 диспозиції та санкції саме частини другої статті 210 КУпАП матеріали протоколу та/або постанови не містять.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 279-4 цього Кодексу.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, всупереч вказаним положенням законодавства, відповідачем не надані, а судом не встановлені під час судового розгляду докази, які б давали підстави встановити факт неявки позивача за викликом для проходження військово-лікарської комісії у встановлений строк до 16.12.2020 р.

Суд також критично оцінює пояснення відповідача, надані у відзиві на позовну заяву по суті пред`явленого позову, оскільки у ньому міститься пояснення відповідача щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП за порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яке не є предметом позову.

Предметом розгляду пред`явленого ОСОБА_2 позову є законність та обґрунтованість прийняття відповідальною особою Корабельного РТЦК та СП постанови № 216/2023 від 21.07.2023 р. про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП щодо порушення позивачем встановлених строків проходження медичного огляду, а не законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Доцільність притягнення позивача до відповідальності за частиною другою статті 210 КУпАП відповідачем не доведена.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року), суд у цій справі, як і у кримінальному провадженні, має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, беручи до уваги обов`язок відповідача, як суб`єкта владних повноважень, щодо доказування правомірності свого рішення, принцип закріплений в Конституції України про необхідність доведення вини особи належними доказами, а не припущеннями та принципу, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 до Корабельного РТЦК та СП м. Миколаєва про скасування постанови № 216/2023 від 21.07.2023 р. по справі про адміністративне правопорушення підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання в частині закриття провадження у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

До правових актів індивідуальної дії належать також рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності, які прийняті суб`єктами владних повноважень (крім суду).

Згідно з статтею 248 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Статтею 221 глави 17 КУпАП «Підвідомчість справ про адміністративне правопорушення» закріплено вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядають судді районних, районний у місті, міських чи міськрайонних судів.

Системний аналіз норм КУпАП та КАС України щодо компетенції судів у справах про адміністративні правопорушення дозволяє суду дійти висновку, що право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених статтею 221 КУпАП випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесеного суб`єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а тому позов в частині закриття провадження у справі задоволенню не підлягає.

Вказаний висновок суду узгоджений з постановою Верховного Суду від 01 березня 2021 року у справі № 490/843/15-а.

Ураховуючи результати розгляду справи, приймаючи до уваги клопотання позивача про відшкодування судових витрат по сплаті судового збору, а також керуючись положеннями ст. 139 КАС України, суд вважає за належне стягнути з відповідача, Корабельного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Миколаєва, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача, ОСОБА_2 , судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 536,80 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Керуючись ст.ст. 2, 9, 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 КАС України, ст.ст. 22, 34, 245, 247, 251, 280, 293 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Корабельного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Миколаєва про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Постанову № 216/2023 за справою про адміністративне правопорушення від 21.07.2023 р., постановлену начальником Корабельного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Миколаєва Чернявським А.П., відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП скасувати.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Корабельного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Миколаєва на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір у сумі 536,80 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Корабельний районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки м. Миколаєва, , адреса: м. Миколаїв, пр. Богоявленський, 309.

Суддя: Я.А. Чернявська