Справа № 420/325/22
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2024-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/325/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до заступника директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві Плохути Бориса Валерійовича, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до заступника директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві Плохути Бориса Валерійовича (відповідач 1), Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві (відповідач 2), в якому просить:

- визнати протиправними дії заступника директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві Плохути Бориса Валерійовича по наданню незапитуваної інформації всупереч змісту запиту на інформацію ОСОБА_1 від 27 грудня 2021 року;

- зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Миколаєві надати ОСОБА_1 копії розрахунково-платіжних відомостей заступника директора ТУ ДБР у м. Миколаєві Іллящука Дениса Георгійовича за серпень-грудень 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27.12.2021 року він звернувся із запитом на інформацію до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, в якому просив надати копії розрахунково-платіжних відомостей заступника директора ТУ ДБР у м.Миколаєві Іллящука Дениса Георгійовича за серпень-грудень 2021 року.

Позивачу на його запит листом від 04.01.2022 року надано інформацію не по суті запиту, без згадки про предмет запиту. При цьому зазначено, що відповідно до пункту 2.2 Переліку відомостей, що становлять службову iнформацiю у центральному апаратi та територіальних управліннях Державного бюро розслідувань, затвердженого наказом Державного бюро розслідувань від 29.06.2021 № 373, відомості про встановлення розміру, нарахування і виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу органу ДБР становлять інформацію з обмеженим доступом.

Позивач не погоджується з наданою відповіддю та зазначає, що посилання на наказ № 373 є нікчемними, а запитувана інформація не належить до інформації з обмеженим доступом.

За наведених обставин позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 17.01.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 02.02.2024 року клопотання представника Державного бюро розслідувань про зупинення розгляду справи повернуто заявнику без розгляду.

10.02.2022 року до суду надійшов відзив, в якому відповідач 2 заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що аналізуючи норми Закону України Про доступ до публічної інформації, можна дійти висновку, що обмеження доступу до конкретної інформації допускається у разі, якщо розпорядником віднесено її до службової та надання останньої може завдати шкоди правам та інтересам інших осіб.

З метою встановлення єдиних вимог до ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію в Державному бюро розслідувань, наказом Державного бюро розслідувань від 20.08.2020 № 435 затверджено Інструкцію про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію у центральному апараті та територіальних управліннях Державного бюро розслідувань.

На виконання вимог Закону України Про доступ до публічної інформації наказом ДБР від 29.06.2021 № 373 затверджено Перелік відомостей, що становлять службову інформацію у центральному апараті та територіальних управліннях Державного бюро розслідувань (далі - Перелік №373).

Перелік відомостей, що становлять службову інформацію у центральному апараті та територіальних управліннях Державного бюро розслідувань, складається у порядку, визначеному пунктом четвертим Типової інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 р. № 736, затверджується наказом Державного бюро розслідувань та оприлюднюється на офіційному вебсайті ДБР.

Відповідно до пункту 2.2. Переліку №373 до складу таких відомостей віднесено, зокрема, відомості щодо встановлення розміру, нарахування і виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу органу ДБР.

Посада заступника директора ТУ ДБР у м. Миколаєві Іллящука Д.Г. відноситься до посад осіб начальницького складу, а тому інформація, яка міститься у розрахунково-платіжних відомостях даної посадової особи, відповідно до п.2.2 Переліку № 373 є інформацією з обмеженим доступом.

При цьому, відомості, які відповідно до Переліку № 373 віднесено до інформації з обмеженим доступом, визначаються центральним апаратом Державного бюро розслідувань, перегляд таких відомостей здійснюється Комісією з питань роботи із службовою інформацією Державного бюро розслідувань, а отже ТУ ДБР у м. Миколаєві не має повноважень здійснювати перегляд таких документів з метою перевірки відповідності запитуваної інформації сукупності вимог, передбачених частиною другою статті 6 Закону України Про доступ до публічної інформації, щодо обмеження доступу до інформації на момент надходження запиту (тобто скасовувати гриф для службового користування).

Наказ ДБР від 29.06.2021 № 373 є чинним, позивачем не оскаржується, а відтак, підстави для неврахування його у спірних правовідносинах - відсутні. Таким чином, враховуючи обмеження, встановлені Переліком №373, відповідач вважає, що надана у відповідь на запит інформація про розмір оплати праці заступника директора ТУ ДБР у м. Миколаєві цілком відображає суть запитуваної інформації.

З наведених підстав відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідач 1 відзив на позов не подав.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що 27.12.2021 року ОСОБА_1 звернувся із запитом на інформацію до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, в якому просив надати копії розрахунково-платіжних відомостей заступника директора ТУ ДБР у м.Миколаєві Іллящука Дениса Георгійовича за серпень-грудень 2021 року (а.с.6).

Листом від 04.01.2022 року №Т-4468/ЗП1/16-03-16/22 за підписом т.в.о директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, Бориса Плохути позивача повідомлено, що відповідно до пункту 2.2 Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у центральному апараті та територіальних управліннях Державного бюро розслідувань, затвердженого наказом Державного бюро розслідувань від 29.06.2021 № 373, відомості про встановлення розміру, нарахування і виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу органу ДБР становлять інформацію з обмеженим доступом. Разом з цим, приписами статті 3 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» визначено, що відкритість та прозорість діяльності Державного бюро розслідувань для суспільства та демократичного цивільного контролю є одними з основних засад організації та діяльності Державного бюро розслідувань. З огляду на вищенаведене та ураховуючи вимоги частини сьомої статті 6, статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», згідно із якими не належить до інформації з обмеженим доступом, зокрема, інформація про структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага керівника, заступника керівника, працівників юридичної особи публічного права. Зважаючи на викладене, надаємо інформацію про принципи формування та розмір оплати праці заступника директора ТУ ДБР у м. Миколаєві Іллящука Д.Г. (додається). До цього слід зауважити, що згідно з приписами частини четвертої статті 20 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» посадові оклади працівників Державного бюро розслідувань установлюються відповідно до розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, з 1 січня становить 2102 гривні (а.с.7-8).

Також у вказаному листі роз`яснено право та порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації відповідно до ч.1 ст.23 Закону № 2939-VI.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про інформацію» інформація це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про інформацію» під документом розуміється матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі; під поняттям захист інформації - сукупність правових, адміністративних, організаційних, технічних та інших заходів, що забезпечують збереження, цілісність інформації та належний порядок доступу до неї; інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді; а під суб`єктом владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, інший суб`єкт, що здійснює владні управлінські функції відповідно до законодавства.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес регулюється Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Статтею 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 статті 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема: обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст.5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до ч.5 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не може бути обмежено доступ до інформації про складання, розгляд і затвердження бюджетів, кошторисів розпорядників бюджетних коштів та плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів, а також їх виконання за розписами, бюджетними програмами та видатками (крім таємних видатків відповідно до статті 31 Бюджетного кодексу України), взяття розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів бюджетних зобов`язань або здійснення розпорядження бюджетними коштами у будь-який інший спосіб, планування, формування, здійснення та виконання закупівлі товарів, робіт і послуг за бюджетні кошти, у тому числі оборонних закупівель (крім випадків, якщо окрема інформація про закупівлі товарів, робіт і послуг становить державну таємницю відповідно до Закону України "Про державну таємницю"), володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. Не підлягає обмеженню також доступ до інформації про стан і результати перевірок та службових розслідувань фактів порушень, допущених у сферах діяльності, зазначених у цій частині. Доступ до зазначеної інформації забезпечується розпорядниками інформації відповідно до положень статті 5 цього Закону.

Згідно ч.6 ст.6 вказаного Закону не належать до інформації з обмеженим доступом відомості, зазначені у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції", крім випадків, визначених зазначеним Законом.

Відповідно до абз.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон №1700-VII) зазначені у декларації відомості щодо реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта громадянина України, унікального номера запису в Єдиному державному демографічному реєстрі, місця проживання, дати народження фізичних осіб, щодо яких зазначається інформація в декларації, місцезнаходження об`єктів, які наводяться в декларації (крім області, району, населеного пункту, де знаходиться об`єкт), номера рахунку в банківській чи іншій фінансовій установі, є інформацією з обмеженим доступом та не підлягають відображенню у відкритому доступі.

Таким чином, решта інформації, що зазначається в декларації згідно приписів ст.46 Закону №1700-VII, у тому числі про отримані доходи суб`єкта декларування (п.7 ч.1 ст.46 Закону), не є інформацією з обмеженим доступом та є відкритою.

Статтею 3 Закону №1700-VII визначено суб`єктів, на яких поширюється дія цього Закону, особи рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України (п.п. «д» п.1 ч.1 ст. 3 Закону №1700-VII); посадові та службові особи Державного бюро розслідувань (п.п. «е» п.1 ч.1 ст. 3 Закону №1700-VII).

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 60 Закону №1700-VII, інформація про розміри, види оплати праці, матеріальної допомоги та будь-яких інших виплат з бюджету або за рахунок технічної або іншої допомоги в рамках реалізації в Україні програм (проектів) у сфері запобігання, протидії корупції особам, зазначеним у пункті 1, пунктах "а" і "в" пункту 2 та пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, а також одержані цими особами за правочинами, які підлягають обов`язковій державній реєстрації, а також подарунки, які регулюються цим Законом, не може бути віднесена до інформації з обмеженим доступом.

Згідно ст.12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Відповідно до частин 1, 2 та 4 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до частин 1-4 ст.21 Закону України «Про доступ до публічної інформації» інформація на запит надається безкоштовно.

У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк.

Приписами ч.1 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Згідно ч.2 ст.22 Закону відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Статтею 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» врегульовано, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Згідно ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 року №2297-VI (далі за текстом - Закон № 2297-VI) персональні дані відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.5 Закону № 2297-VI об`єктами захисту є персональні дані.

Персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою. Не є конфіденційною інформацією персональні дані, що стосуються здійснення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень.

Персональні дані, зазначені у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, оформленій за формою, визначеною відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», не належать до інформації з обмеженим доступом, крім відомостей, визначених Законом України «Про запобігання корупції».

Не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про отримання у будь-якій формі фізичною особою бюджетних коштів, державного чи комунального майна, крім випадків, передбачених статтею 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Законом може бути заборонено віднесення інших відомостей, що є персональними даними, до інформації з обмеженим доступом.

Суд зазначає, що Конституційним Судом України у рішенні від 20 січня 2012 року №2-рп/2012 по справі № 1-9/2012 зроблено висновок, що перебування особи на посаді, пов`язаній зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування, передбачає не тільки гарантії захисту прав цієї особи, а й додаткові правові обтяження. Публічний характер як самих органів суб`єктів владних повноважень, так і їх посадових осіб вимагає оприлюднення певної інформації для формування громадської думки про довіру до влади та підтримку її авторитету у суспільстві.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» Державне бюро розслідувань є державним правоохоронним органом, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до його компетенції.

Державне бюро розслідувань у своїй діяльності керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, а також іншими нормативно-правовими актами, прийнятими на їх основі (ст.2 Закону України «Про Державне бюро розслідувань»).

З наведених вище норм права випливає, що відповідачі є суб`єктами владних повноважень та наділені владними управлінськими функціями, а тому є розпорядниками публічної інформації згідно ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а запитувана позивачем інформація, що стосується виплачуваної посадовій особі ТУ ДБР за рахунок бюджетних коштів заробітної плати, є публічною інформацією.

Відтак, виходячи з приписів ч.ч.5, 6 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», ч.3 ст.5 Закону України «Про захист персональних даних», суд дійшов висновку, що інформація про отримані доходи заступника директора ТУ ДБР у м. Миколаєві Іллящука Дениса Георгійовича, яка міститься в розрахунково-платіжних відомостях посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, не належить до інформації з обмеженим доступом та є відкритою.

Відмовляючи у задоволенні запиту позивача, відповідач послався лише на те, що відповідно до пункту 2.2 Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у центральному апараті та територіальних управліннях Державного бюро розслідувань, затвердженого наказом Державного бюро розслідувань від 29.06.2021 року № 373, відомості про встановлення розміру, нарахування і виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу органу ДБР становлять інформацію з обмеженим доступом.

Втім слід зауважити, що присвоєння певному документу грифу «для службового користування» та включення відповідного виду інформації до переліку відомостей, що становлять службову інформацію, саме по собі не є підставою для відмови у задоволенні запиту на інформацію та наданні запитуваної у ньому інформації, оскільки така підстава не передбачена частиною першою статті 22 Закону № 2939-VI.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що у відповідача не було підстав для відмови у задоволенні запиту позивача з посиланням на те, що відомості про встановлення розміру, нарахування і виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу органу ДБР становлять інформацію з обмеженим доступом, оскільки згідно наведених вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», Закону України «Про запобігання корупції» інформація про розміри, види оплати праці осіб рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, осіб начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, посадових та службових осіб органів Державного бюро розслідувань відноситься до категорії інформації, обмеження доступу до якої заборонено.

Отже, доводи відповідача про те, що копії розрахунково-платіжних відомостей заступника директора ТУ ДБР у м. Миколаєві за серпень-грудень 2021 року, які позивач просив йому надати, є службовою інформацією, що належить обмеженню, прямо суперечить наведеним вимогам Закону України «Про доступ до публічної інформації» та Закону України «Про запобігання корупції».

При цьому, надання на запит інформації про принципи формування та розмір оплати праці заступника директора ТУ ДБР у м. Миколаєві без зазначення конкретних розмірів отриманої заробітної праці є неправомірним та не свідчить про надання публічної інформації, яку запитував позивач.

Отже, підстав, передбачених ч.1 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», для відмови позивачу у наданні вказаної інформації на запит про надання публічної інформації у відповідача не було.

Аналогічні правові висновки за подібних правовідносин викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.12.2022 року у справі № 420/8015/22.

Відповідно до приписів ч.5 ст.242 КАС України, вирішуючи дану справу, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у наведеній вище постанові КАС ВС від 28.12.2022 року у справі № 420/8015/22.

Як зазначено вище, згідно приписів ч.2 ст.22 Закону, зокрема, відповідь розпорядника публічної інформації не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Тобто, надання відповідачем 1 незапитуваної інформації всупереч змісту запиту на інформацію є наданням відповіді не по суті запиту, а відповідно вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що дії відповідача 1 у спірних правовідносинах, які полягають у ненаданні публічної інформації на запит, є протиправними, а належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача 2 надати запитувану інформацію.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Від сплати судового збору позивач звільнений, тому судові витрати згідно ст.139 КАС України між сторонами не розподіляються.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до заступника директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві Плохути Бориса Валерійовича (адреса: вул. Погранична, 9, м. Миколаїв, 54020), Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві (адреса: вул. Погранична, 9, м. Миколаїв, 54020, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії заступника директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві Плохути Бориса Валерійовича по ненаданню публічної інформації на запит на інформацію ОСОБА_1 від 27 грудня 2021 року про надання копій розрахунково-платіжних відомостей заступника директора ТУ ДБР у м. Миколаєві Іллящука Дениса Георгійовича за серпень-грудень 2021 року.

Зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Миколаєві надати ОСОБА_1 копії розрахунково-платіжних відомостей заступника директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві Іллящука Дениса Георгійовича за серпень-грудень 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів