Справа № 482/2367/23
Суддя: Сергієнко С. А.
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 482/2367/23
Номер провадження 2-а/482/23/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Сергієнка С.А., за участю секретаря судового засідання Алєксєєнко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 122068 від 15.10.2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, яка мотивована тим, що винесена стосовно нього постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП не відповідає вимогам і положенням закону, винесена з порушенням його прав та чинного законодавства України, у відсутність жодного належного доказу та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що про постанову суду від 14.03.2023 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, якою його позбавлено права керування транспортними засобами, позивачу було невідомо, він не був присутній у суді і копію постанови не отримував, за таких обставин умислу на скоєння правопорушення у нього не було.

Відповідач у відзиві на позов вказує, що винесена постанова відповідає вимогам КУпАП, а в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 4 ст. 126 КУпАП, дії інспектора поліції при розгляді справи та складанні постанови відповідали і ґрунтувались на вимогах закону, а необізнаність позивача про винесену стосовно нього постанову не скасовує його відповідальність.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наданим доказам у їх сукупності й співставленні, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1ст. 9, ч. 1ст. 90 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (вказаний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №536/583/17 та від 14.03.2018 у справі №760/2846/17).

Згідно постанови серії БАД №122068 від 15.10.2023 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу.

Як вбачається з постанови, 15.10.2023 року о 08.55год. у м. Нова Одеса, по вул. Центральній, в районі будинку №206 ОСОБА_2 керував транспортним засобом ГАЗ 332132 номерний знак НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування Конотопським міським судом Сумської області строком на 12 місяців, чим порушив вимоги п. 2.1(а) ПДР України.

Дії позивач кваліфіковано за ч.4 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400 гривень.

Згідно п.2.1(а)ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 4статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

У порядку ст.ст. 9, 94 КАС України судом витребувано справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 та постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів, постановою Конотопського міського суду Сумської області №577/1141/23 від 14.03.2023 року ОСОБА_2 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керуванням транспортними засобами строком на 1 рік. При цьому, розгляд справи відбувся за відсутності особи.

Копію постанови про адміністративне правопорушення було направлено ОСОБА_2 17.03.2023 року вих . №577/1141/23/2218 /23-вих.

У позовній заяві позивач посилався на те, що йому не було відомо про винесення Конотопським міським судом Сумської області вищевказаної постанови якою його було позбавлено права керування транспортними засобами.

Однак вищевказані посилання позивача спростовуються інформацією із бази даних адміністративної практики, щодо особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із якої вбачається що штраф у сумі 17000 грн. накладений Конотопським міським судом Сумської області 14.03.2023 року було сплачено у повному обсязі 16.05.2023 року.

Таким чином, суд вважає доведеним, що на час зупинки працівниками транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 15.10.2023 року йому було відомо про ухвалену Конотопським міським судом Сумської області постанову 14.03.2023 року якою на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 17000грн. з позбавленням права керуванням транспортними засобами строком на 1 рік, оскільки вказаний штраф було стягнуто у повному обсязі ще 16.05.2023 року.

Будь-яких доказів на заперечення цього позивачем подано не було.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 у справі №520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Однак позивачем не надано суду доказів на спростування факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та порушення порядку винесення інспектором постанови про адміністративне правопорушення, а останнім навпаки надано докази, якими вони підтверджується. Суд критично ставиться до доводів позивача, викладених у позові, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами справи.

Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право зокрема залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 122068 від 15.10.2023 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 20400 гривень є правомірною та обґрунтованою, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 1, 2, 19, 20, 72, 77, 96, 229, 242-246, 262, 286 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 122068 від 15.10.2023 року відмовити, залишивши оскаржувану постанову без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: С.А.Сергієнко