Справа № 826/11195/16
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2024 року Справа № 826/11195/16

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Войтович І.І.,

при секретарі судового засідання Крисько Р.І.,

за участю:

представника позивача - Кулик С.А.,

представника відповідача - Гайдай В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

В серпні 2016 року Державне підприємство "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Відокремленого підрозділу ДПС України Головне управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 05.05.16.

Процесуальні дії та рішення у справі.

29.08.2016, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва провадження у справі відкрито.

29.08.2016, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва закінчено підготовче провадження у справі та призначено до розгляду в судове засідання на 22 вересня 2016 року об 11:00 год.

22.09.2016 у зв`язку із неявкою в судове засідання представників сторін, слухання справи відкладено на 06 жовтня 2016 року об 11:40 год.

06.10.2016, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва провадження у справі зупинено відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 156 КАС України до набрання законної сили рішенням у справі №826/15260/16.

На виконання положень п. 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ, дана справа надіслана до Київського окружного адміністративного суду за належністю.

03.03.2023 вказані матеріали адміністративного позову отримані Київським окружним адміністративним судом та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 03.03.2023 справа розподілена судді Войтович І.І.

08.03.2023, ухвалою Київського окружного адміністративного суду справу №826/11195/16 прийнято до провадження в стані зупиненого провадження у адміністративній справі до набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/15260/16 та зобов`язано сторін по справі невідкладно повідомити суд про набрання законної сили рішення у справі №826/15260/16.

11.04.2023, ухвалою Київського окружного адміністративного суду задоволено клопотання відповідача, поновлено провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження одноособового суддею Войтович І.І. та призначено справу до судового засідання на 01.05.2023 о 13:15 год.

01.05.2023 в судове засідання сторони не з`явились, представник позивача подав клопотання про відкладення слухання справи, у зв`язку з чим, суд на місці ухвалив, відкласти розгляд справи на іншу дату та час.

Наступне судове засідання призначено на 29.05.2023 о 11:15 год., про що сторони по справі повідомлені належним чином.

29.05.2023 об 11:15 год. судове засідання не відбулось у зв`язку із оголошеною повітряною тривогою.

Наступне судове засідання призначено на 21.06.2023 о 10:30 год., що сторони по справі повідомлені належним чином.

21.06.2023 о 10:30 год. не відбулось у зв`язку із відпусткою судді.

Наступне судове засідання призначено на 24.07.2023 о 13:15 год., що сторони по справі повідомлені належним чином.

24.07.2023 в підготовче судове засідання з`явились представник позивача Козуб Б.Ю., представник відповідача Толочко Т.В.

В ході проведення підготовчих дій, враховуючи позиції сторін, судом на місці ухвалено про допуск у справі процесуального правонаступництва щодо відповідача замість ГУ ДФС у м. Києві замінено на правонаступника ГУ ДПС у м. Києві.

Враховуючи позиції сторін, та відсутність заперечень останніх, ухвалою суду від 24.07.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 22 серпня 2023 року об 11:15 год.

22.08.2023 в судове засідання з`явились представники відповідача Дубенко В.П., Одрінський О.Ю. Представник позивача не прибув, подав клопотання із проханням відкласти слухання справи.

Враховуючи позицію учасників процесу, судом на місці ухвалено відкласти слухання справи на іншу дату та час.

Наступне судове засідання призначено на 26.09.2023 о 13:15 год., що сторони по справі повідомлені належним чином.

26.09.2023 о 13:15 год. судове засідання знято з розгляду у зв`язку із несправністю системи ВКЗ.

Наступне судове засідання призначено на 24.10.2023 о 13:15 год., що сторони по справі повідомлені належним чином.

24.10.2023 в судове засідання з`явились представники позивача Кулик С.А., відповідача Толочко Т.В.

У зв`язку із поданим клопотанням представника позивача про відкладення розгляду справи, враховуючи думку представника відповідача, судом ухвалено на місці відкласти розгляд справи на іншу дату та час.

Наступне судове засідання призначено на 13.11.2023 о 10:30 год., що сторони по справі повідомлені належним чином.

13.11.2023 в судове засідання прибув представник відповідача Дубенко В.П. Представник позивача не прибув, подано клопотання із проханням відкласти розгляд справи.

Враховуючи отримане клопотання від представника позивача, позицію представника відповідача, судом на місці ухвалено відкласти розгляд справи на іншу дату та час.

Наступне судове засідання призначено на 28.11.2023 о 13:15 год., що сторони по справі повідомлені належним чином.

28.11.2023 о 13:15 год. судове засідання знято з розгляду у зв`язку із використанням суддею право на відпочинок за відпрацьований вихідний день.

Наступне судове засідання призначено на 29.01.2024 о 13:15 год., що сторони по справі повідомлені належним чином.

29.01.2024 в судове засідання з`явились представник позивача Кулик С.А. та представника відповідача Гайдай В.М.

Представник позивача Кулик С.А. подав до суду доповнення до підстав пред`явленого позову до суду та просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представника відповідача Гайдай В.М. просив суд в задоволенні позовних відмовити.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду та повідомлено про строки складення повного тексту рішення.

Суд враховує наявне у справі клопотання позивача про заміну у справі позивача Державне підприємство «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» на Акціонерне товариство «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» (зареєстровано судом 24.04.2023), надано Виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 02.03.2023 та в порядку ст. 52 КАС України суд здійснює заміну позивача у справі з Державного підприємства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» на - Акціонерне товариство «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» зі сталим кодом .

Позиції сторін по справі.

Позивач в обґрунтування поданого до суду позову вказує про те, що в спірному податковому повідомленні рішенні відповідач посилається на порушення ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», якою встановлено, що виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується. Проте, виходячи з розрахунку пені у сфері зовнішньоекономічної діяльності за результатами перевірки ДП «ОГХК», що є додатком до спірного податкового повідомлення-рішення, відповідач виходив з іншого - меншого строку, що є порушенням ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» з боку відповідача.

Посилаючись також на положення п. 1.7 Порядку застосування податкової застави органами доходів і зборів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України №572 від 10 жовтня 2013 року, п. 1.1, п. 14.1.156, п. 4.2, п. 46.1, п. 4.1.39, ст. 126 ПК України, вважає, що застосування до пені за порушення строку розрахунку у сфері ЗЕД права податкової застави з боку податкового органу є неправомірним, такий вид пені не є податковим зобов`язанням та не може стягуватися в порядку, передбаченим Податковим кодексом, цей вид пені не є узгодженим грошовим зобов`язанням, так само, як не є податком та/або збором. Крім того, позивач наполягає на неправильному розрахунку пені у сфері зовнішньоекономічної діяльності за результатами перевірки ДП «ОГХК», що є додатком до рішення, та про порушення ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Представник позивача в ході розгляду справи додав та зауважив, що враховуючи Додаток 2 до Акту перевірки щодо дат та сум надходжень вважає, що податковий орган розрахував погашення заборгованості виходячи з дати зарахування виручки за відповідним контрактом (відповідній вантажно-митній декларації) на поточний рахунок платника податків ДП «ОГХК». Враховуючи показники до Звітів по рахунку № 1878.840 за Додатками №1-№27 вбачається, що податковий орган проводив зарахування валютної виручки, яку отримував платник податку лише після її зарахування на поточний рахунок підприємства - платника податків, однак такий підхід є неправомірним та помилковим, враховуючи положення ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», приписи пункту 2 постанови Правління Національного банку України від 03.06.2015 №354, яка діяла з 04.06.2015 по 03.09.2015, постанови Правління Національного банку України від 03.09.2015 №581, яка діяла з 04.09.2015 по 04.12.2015, постанови Правління Національного банку України від 04.12.2015 № 863, яка діяла з 05.12.2015 по 04.03.2016, постанови Правління Національного банку України від 03.03.2016 № 140 яка діяла 3 05 03 2016 по 08.06.2016, пункту 12 розділу III постанови Правління Національного банку України від 10.08.2005 №281 Про затвердження нормативно-правових актів Національного банку України», пункту 5.2, пункту 5.3 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 №492, вимог пункту 1 розділу II наказу Міністерства фінансів України від 18.08.2015 №721, з Планом рахунків бухгалтерського обліку банків України та Інструкцією про його застосування, що затверджені постановою Правління Національного банку України від 17.06.2004 №280. Позивач вказує, що розподільчі рахунки відкриваються банківською установою самостійно персонально кожному клієнтові та є транзитними, а отже і відповідні повідомлення від уповноваженого банку про відкриття/закриття таких рахунків до ДФС України не надсилаються. Датою зарахування валютної виручки вважається дата її надходження на відповідний валютний рахунок. Подальший рух коштів з валютного на поточний рахунок юридичної особи, у тому числі із застосуванням розподільчого рахунку, свідчить про використання коштів вже на території України та не може вважатись первинним надходженням виручки за зовнішньоекономічним контрактом. Таким чином, аналізуючи викладені норми законодавства у сфері ЗЕД та вимоги валютного законодавства, посилаючись також на аналогічні міркування та позицію викладену в постанові Верховного Суду від 27 квітня 2023 року у справі №804/5861/1, зважаючи на процедуру зарахування коштів в іноземній валюті, датою зарахування резиденту коштів, зокрема, що були перераховані на адресу резидента за експортним договором, є дата зарахування таких коштів саме на розподільчий рахунок.

Представник наполягає, що датою надходження сум валютної виручки за контрактами від 14.09.2015 №13/15-1 та від 27.08.2015 №12/15-1 з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія) є дата її зарахування грошових коштів на розподільчий рахунок, а не зарахування на поточні рахунки ДП «Об`єднана гірничо-хімічна компанія () № НОМЕР_1 , 0541, 0 (ПАТ «ДІАМАНТБАНК», МФО 320854), як вважає контролюючий орган.

Враховуючи інформацію щодо руху коштів по розподільчому рахунку ДП «Об`єднана гірничо-хімічна компанія () № НОМЕР_2 (ПАТ «ДІАМАНТБАНК», МФО 320854), валютна виручка ДП «Об`єднана гірничо- хімічна компанія () отримана від «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія)/ отримана інші терміни та в інших сумах ніж вважає податковий орган з огляду на інформацію, що зазначена в Акті перевірки №287/26-15-14-06- 03/36716128 від 19 квітня 2016 року (a/c - 48) зокрема в Додатках до цього Акту перевірки.

Отже, Розрахунок пені у сфері зовнішньоекономічної діяльності за результатами перевірки ДП «ОГХК» () (a/c 53), що є Додатком 3 до Акту перевірки є невірним і не правомірним, а відтак і загальна сума пені внесена до оскаржуваного податкового рішення-повідомлення є неправильною.

Представник додав свій розрахунок та відповідно відмітив, що 16.11.2015 року ДП «ОГХК» отримало 600 000,00 доларів США, а не 150 000,00 доларів США доларів США, як вважає податковий орган; 27.11.2015 року ДП «ОГХК» отримало 228 058,50 доларів США, а не 57 014,62 доларів США доларів США, як вважає податковий орган; 23.12.2015 року ДП «ОГХК» отримало 150 000,00 доларів США, а не 37 500,00 доларів США доларів США, як вважає податковий орган; 29.12.2015 року ДП «ОГХК» отримало 1 597 878,00 доларів США, а не 339 469,50 доларів США, як вважає податковий орган; 11.01.2016 року ДП «ОГХК» отримало 1 500 000,00 доларів США, а не 375 000,00 доларів США, як вважає податковий орган; 15.01.2016 року ДП «ОГХК» отримало 1 421 934,00 доларів США, а не 355 483,50 доларів США, як вважає податковий орган; 19.01.2016 року ДП «ОГХК» отримало 542 900,00 доларів США, а не 135 725,00 доларів США, як вважає податковий орган; 29.01.2016 року ДП «ОГХК» отримало 267 380,00 доларів США, а 01.02.2016 року, як вважає податковий орган; 02.02.2016 року ДП «ОГХК» отримало 350 000,00 доларів США, а не 87 500,00 доларів США, як вважає податковий орган; 03.02.2016 року ДП «ОГХК» отримало 350 000,00 доларів США, а 04.02.2016 року, як вважає податковий орган; 12.02.2016 року ДП «ОГХК» отримало 150 000,00 доларів США, а 15.02.2016 року, як вважає податковий орган; 19.02.2016 року ДП «ОГХК» отримало 169 578,25 доларів США, а не 42 394,56 доларів США, як вважає податковий орган; 23.02.2016 року ДП «ОГХК» отримало 665 573,25 доларів США, а не 166 393,31 доларів США, як вважає податковий орган; 24.02.2016 року ДП «ОГХК» отримало 56 767,50 доларів США, а не 14 191,87 доларів США, як вважає податковий орган; 04.03.2016 року ДП «ОГХК» отримало 506 745,50 доларів США, а 09.03.2016 року, як вважає податковий орган; 12.03.2016 року ДП «ОГХК» отримало 250 000,00 доларів США, а не 62 500,00 доларів США, як вважає податковий орган; 15.03.2016 року ДП «ОГХК» отримало 150 000,00 доларів США, а не 37 500,00 доларів США, як вважає податковий орган.

Відповідно, представник вважає, що загальна сума пені вказана в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні від 05 травня 2016 року не відповідає фактичному розміру пені, оскільки розрахована з огляду на неправомірне визначення періодів прострочення та фактичного отримання грошових коштів в погашення зобов`язань, що виникли з контрактів від 14.09.2015 №13/15-1 та від 27.08.2015 №12/15-1 укладених між «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія) та ДП «ОГХК», просить суд позов задовольнити в повному обсязі, спірне податкове повідомлення рішення визнати неправомірним та скасувати.

ГУ ДПС у м. Києві у поданому до суду відзиві (22.09.2016) зазначив про необґрунтованість заявленого позову позивачем, наполягає на правомірності та законності спірного податкового повідомлення-рішення від 05 травня 2016 року №, вказує, що зафіксоване в Акті перевірки №287/26-15-14-06-03/36716128 від 19 квітня 2016 року порушення ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» є обґрунтованим та підтвердженим дослідженими та перевіреними розрахунками між позивачем ДП «ОГХК» з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія) за експортним контрактом від 14.09.2015 №13/15-1, враховуючи відповідно митні декларації щодо відвантаження товару на загальну суму 11 616 269,00 дол. США, що в еквіваленті складає 261 479 605,69 грн.

Відмічає, що контролюючим органом в ході проведеної перевірки було досліджено граничний термін надходження валютної виручки. Згідно банківських документів, кошти від «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія) на рахунок ДП «ОГХК» надійшли у загальному розмірі 7965 889,00 дол.США (еквівалент - 194 825 384,13 грн.), в т.ч. з порушенням строків розрахунків, визначених ст.1 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» із змінами та доповненнями, на суму 8 169 540,00 дол.США (еквівалент 163 184 015,91 грн.). Відповідно наданих до перевірки документів, станом 12.04.2016 у ДП «ОГХК» за Експортним контрактом від 14.09.2015 №13/15-1 з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія), обліковується прострочена дебіторська заборгованість в сумі 3 650 380,00 дол. США (еквівалент - 93 342 403,18 грн.), що відповідає даним бухгалтерського обліку по рахунку 362.

Посилаючись на норми Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», п.1 Постанови Правління Національного банку України від 03.09.2015 №581; від 04.12.2015 №863 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» зі змінами та доповненнями, зауважив, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-BP «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів та відмітив, що висновок Центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики на продовження термінів розрахунків за контрактом від 14.09.2015 №13/15-1 3 «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія) до перевірки не надано, документ уповноваженого органу країни, що підтверджує виникнення форс-мажорних обставин по вищезазначеному контракту, до перевірки не надано, як і не надано до перевірки документ, що підтверджує прийняття до розгляду Міжнародним комерційним арбітражним судом при ТПП України позовної заяви про стягнення з нерезидента заборгованості за даним контрактом.

Відповідач вважає правомірним нарахування пені та її стягнення посилаючись на положення ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», вказує, що перевіркою встановлено порушення позивачем не податкового, а валютного законодавства, тому позиція позивача з приводу невірного застосування відповідачем діючого законодавства під час нарахування пені є необґрунтованою. Пеня розрахована з урахуванням повноважень та відповідно до положень заданої Постанови Правління Національного банку України від 03.09.2015 №581; від 04.12.2015 №863 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» зі змінами та доповненнями, ст. 1 та ст. 4 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-BP «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та нарахована пеня є грошовим зобов`язанням, а не податковим в силу положень пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України. Враховуючи також положення п. 14.1.157 ст. 14 ПК України, додає, що форма «У» податкового повідомлення-рішення була передбачена наказом Мінфіна України від 28.12.2015 №1204.

Відповідач просить суд в задоволенні позову відмовити.

Обставини по справі встановлені судом.

На підставі наказу ГУ ДФС у м. Києві 25.03.2016 №1733, направлення від 30.03.2016 №507/26-15-14-06-03, виданого Головним управлінням ДФС у м. Києві, Чернишук Мариною Володимирівною - головним державним ревізором-інспектором, радником податкової та митної справи II рангу відділу контролю за операціями у сфері ЗЕД управління фінансового контролю та операцій у сфері ЗЕД Головного управління ДФС у м. Києві, згідно пп.78.1.1. п.78.1. ст.78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями, наказу Головного управління ДФС у м. Києві від 25.03.2016 №1733, проведена документальна позапланова виїзна перевірка Державного підприємства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» (скорочена назва ДП «ОГХК») з питань дотримання вимог валютного законодавства при розрахунках за зовнішньоекономічними експортними контрактами від 27.08.2015 №12/15-1 з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія) та від 14.09.2015 №13/15-13 з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія) відповідно до затвердженого плану перевірки, наведеного у додатку 1 до акта перевірки.

За наслідками перевірки складено Акт №287/26-15-14-06-03/36716128 від 19 квітня 2016 року, в якому зафіксовано про порушення:

ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та на підставі підпункту 54.3.3. пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і згідно зі ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», а саме:

- несвоєчасне надходження на рахунок ДП «ОГХК» коштів по експортному контракту від 14.09.2015 №13/15-1 з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія);

- несвоєчасне надходження на рахунок ДП «ОГХК» коштів по експортному контракту від 27.08.2015 №12/15-1 з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія);

- ненадходження на рахунок ДП «ОГХК» коштів за контрактом від 14.09.2015 №13/15-1 з ADELIS TRADE LLP» (Великобританія) в сумі 3 650 380,00 дол. США (еквівалент 93 342 403,18 грн.).

До Акту перевірки складено:

Додаток 1 План документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог чинного валютного законодавства України;

Додаток 2 - Дані про виконання ДП «ОГХК» зовнішньоекономічних експортних контрактів від 14.09.2015 №13/15-1 та від 27.08.2015 №12/15-1;

Додаток 3 - Розрахунок пені у сфері ЗЕД.».

Зокрема, з акту перевірки вбачається, що за зовнішньоекономічними експортними контрактами укладеними позивачем ДП «ОГХК» від 14.09.2015 №13/15-13 з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія), щодо продажу рутилового концентрату виробництва філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат», в ході перевірки проведення розрахунків y грошовій формі при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності за даним контрактом встановлено, що ДП «ОГХК» (Продавець), згідно митних декларацій відвантажено товар на загальну суму 1616 269,00 дол. США (еквівалент - 261 479 605.69 грн). Граничний термін надходження валютної виручки наведено в додатку №2 до Акта перевірки.

Згідно банківських документів, кошти від «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія) на рахунок ДП «ОГХК» надійшли у загальному розмірі 7 965 889,00 дол. США (еквівалент 194 825 384,13 грн.), в т.ч. з порушенням строків розрахунків, визначених ст.1 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» із змінами та доповненнями, на суму 8 169 540,00 дол.США (еквівалент - 163 184 015,91 грн.), що наведена в Додатку 2 до Акту перевірки та зафіксована дебіторська заборгованість в сумі 3 650 380,00 дол. США (еквівалент - 93 342 403,18 грн.), що відповідає даним бухгалтерського обліку по рахунку 362. Строк погашення дебіторської заборгованості наведено в додатку №2 до Акта перевірки.

Перевіркою своєчасності розрахунків при проведенні експортних операцій встановлено порушення ст.1 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» зі змінами та доповненнями, а саме:

- несвоєчасне надходження на рахунок ДП «ОГХК» коштів по експортному контракту від 14.09.2015 №13/15-1 з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія), наведеним в додатку №2 до акта перевірки ненадходження на рахунок ДП «ОГХК» коштів за контрактом від 14.09.2015 №13/15-1 з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія) в сумі 3 650 380,00 дол. США (еквівалент 93 342 403,18 грн.).

По зовнішньоекономічному експортному контракту від 27.08.2015 №12/15-1 з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія), щодо продажу рутилового концентрату виробництва філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат», в ході перевірки проведення розрахунків y грошовій формі при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності за даним контрактом та митної декларації за експортними контрактами від 27.08.2015 №12/15-1 з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія), регістрами бухгалтерського обліку по рахунках 362, 312, 311, виписок ПАТ «Діамантбанк» з валютного та розрахункового рахунку ДП «ОГХК» встановлено, що ДП «ОГХК» (Продавець) відвантажено товар на загальну суму 2 715 558, 75 дол. США (еквівалент 61 498 754,63 грн.). Граничний термін надходження валютної виручки наведено в додатку №2 до Акта перевірки.

Згідно банківських документів, кошти від «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія) на рахунок ДП «ОГХК» надійшли у загальному розмірі 2715 558,75 дол.США (еквівалент - 67027 175,59 грн.), в т.ч. з порушенням строків розрахунків відносно сум, наведених в додатку №2 до Акта перевірки.

Інформація щодо експортного контракту (№ та дата контракту, нерезидент, країна, відвантаження товару, надходження валютних коштів та аналіз взаєморозрахунків) наведена у додатку 2 до акта перевірки.

Перевіркою своєчасності розрахунків при проведенні експортних операцій встановлено порушення ст.1 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» зі змінами та доповненнями, а саме:

- несвоєчасне надходження на рахунок ДП «ОГХК» коштів за контрактом від 27.08.2015 №12/15-1 з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія), наведеним в додатку №2 до акта перевірки.

Згідно письмового пояснення генерального директора ДП «ОГХК» Журило Р.М. від 12.04.2016 №201/12-04 щодо порушення термінів розрахунків по експортним контрактам від 14.09.2015 №13/15-1 з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія) та від 27.08.2015 №12/15-1 з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія), порушення виникли в зв`язку з несвоєчасним виконанням нерезидентом умов контрактів.

Згідно наданих до перевірки документів, станом 12.04.2016 у ДП «ОГХК» за експортним контрактом від 14.09.2015 №13/15-1 з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія), обліковується прострочена дебіторська заборгованість в сумі 3 650 380,00 дол. США (еквівалент - 93 342 403,18 грн.), що відповідає даним бухгалтерського обліку по рахунку 362.

Перевіркою дотримання вимог ст. 9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» (із змінами та доповненнями) встановлено, що станом на 01.04.2016 року у ДП «ОГХК» обліковується прострочена дебіторська заборгованість в сумі 3 650 380,00 дол.США (еквівалент - 95 706 444,02 грн.) по експортному контракту від 14.09.2015 №13/15-1 з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія), яка підлягає обов`язковому декларуванню.

Також, в Акті зазначено про те, що відповідно до частини 4 ст.1 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» зі змінами та доповненнями Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Згідно з п.1 Постанов Правління Національного банку України від 03.09.2015 №581; від 04.12.2015 №863 розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Висновок Міністерства економічного розвитку та торгівлі України на продовження термінів розрахунків за контрактом від 14.09.2015 №13/15-1 з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія) до перевірки не надано.

Документ уповноваженого органу країни, що підтверджує виникнення форс-мажорних обставин по вищезазначеному контракту, до перевірки не надано.

Відповідно за Додатком №2 до Акту перевірки терміни надходження виручки відображено наступним чином:

- відносно суми 433 161,00 дол. США (еквівалент - 9 297 570,86 грн.) - 24.12.2015;

- відносно суми 208 394,00 дол. США (еквівалент - 4504 642,83 грн.) - 27.12.2015;

- відносно суми 246 906,00 дол. США (еквівалент - 5 315 279,78 грн.) - 29.12.2015;

- відносно суми 983 516,00 дол. США (еквівалент - 20 948 193,49 грн.) - 07.01.2016;

- відносно суми 205 175,00 дол. США (еквівалент - 4410 484,48 грн.) - 10.01.2016;

- відносно суми 178 849,00 дол. США (еквівалент - 3 922 656,48 грн.) - 13.01.2016;

- відносно суми 662 911,00 дол. США (еквівалент - 4504 642,83 грн.) - 14.01.2016;

- відносно суми 332 775,00 дол. США (еквівалент - 7 193 755,54 грн.) - 18.01.2016;

- відносно суми 64 413,00 дол. США (еквівалент - 1535 550,91 грн.) - 18.02.2016;

- відносно суми 373 868,00 дол. США (еквівалент - 8967065,46 грн.) - 21.02.2016;

- відносно суми 83 056,00 дол. США (еквівалент - 1998 627,94 грн.) - 22.02.2016;

- відносно суми 166 489,00 дол. США (еквівалент - 3 937 235,76 грн.) - 06.03.2016;

- відносно суми 279 647,00 дол. США (еквівалент - 6557 917,34 грн.) - 07.03.2016;

- відносно суми 324 278,00 дол. США (еквівалент - 7430 242,45 грн. ) - 08.03.2016;

- відносно суми 368 503,00 дол. США (еквівалент - 8436 845,97 грн.) - 09.03.2016;

- відносно суми 163 473,00 дол. США (еквівалент - 3 820 089,21 грн.) -10.03.2016;

-відносно суми 529 018,00 дол. США (еквівалент - 12 622 419,21 грн.) - 13.03.2016;

- відносно суми 371 461,00 дол. США (еквівалент - 8845 088,18 грн.) - 14.03.2016;

- відносно суми 204 856,00 дол. США (еквівалент - 4 804 140,54 грн.) - 15.03.2016;

- відносно суми 1 326 199,00 дол. США (еквівалент - 31 191 240,31 грн.) - 16.03.2016;

- відносно суми 662 592,00 дол. США (еквівалент - 15 562 745,55 грн.) - 17.03.2016.

В Додатку № 2 відображено відповідно загальне надходження коштів в розмірі 7 965 889,00 дол. США (еквівалент 194 825 384,13 грн.), як наслідок враховуючи граничні терміни надходження коштів, зафіксовано про встановлену дебіторську заборгованість станом на 12.04.2016 3 650 380,00 дол.США (еквівалент - 93 342 403,18 грн.) по експортному контракту від 14.09.2015 №13/15-1 з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія).

Головним управлінням ДФС у м. Києві податковим повідомленням-рішенням від 05 травня 2016 року № нараховано ДП «ОГХК» суму грошового зобов`язання за платежем: пеня за порушення строку розрахунку у сфері ЗЕД у розмірі 9 501 365,37 грн.

За Додатком 3 розрахунок пені за прострочення (0,3 % ) відображено в сумі - 9501 365,37 грн.

Отримавши податкове повідомлення-рішення 05.05.2016 ДП «ОГХК» подано скаргу до ДФС України 13.05.2016.

12 липня 2016 року ДП «ОГХК» отримано рішення про результати розгляду скарги Державною фіскальною службою України від 05 липня 2016 року №14544/6/93-93-11-01- 02-25, яким скаргу позивача залишено без задоволення, а Рішення - без змін.

Суд враховує у справі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.02.2019 у справі № 826/15260/16 про відмову в задоволенні адміністративного позову Державного підприємства «Об`єднана гірничо - хімічна компанія» щодо визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 25.03.2016 № 1733 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.05.2019 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Об`єднана гірничо - хімічна компанія» - залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2019 року - без змін.

Судом першої та апеляційної інстанції зазначено про те, що оскільки допуск до проведення документальної позапланової виїзної перевірки відбувся, а ГУ ДФС у м. Києві фактично реалізовано свою компетенцію на проведення такої перевірки та оформлення її результатів, то Наказ контролюючого органу щодо призначення та проведення розглядуваної перевірки не є таким, що порушує права позивача. При цьому позивач не позбавлений права оскаржити прийняте за результатами документальної виїзної перевірки податкове повідомлення-рішення з підстав його невідповідності закону чи компетенції контролюючого органу.

Відтак, не погоджуючись з вказаним вище податковим повідомленням-рішенням ГУ ДФС у м. Києві, позивач звернувся до суду за захистом порушених прав та інтересів.

Відповідно, позивач наполягає, що датою зарахування резиденту коштів, зокрема, що були перераховані на адресу резидента за експортним договором, є дата зарахування таких коштів саме на розподільчий рахунок, а не на валютний, як вважає контролюючий орган, та нарахування пені згідно податкового законодавства вважає неправомірним, здійснений обрахунок також вважає невірним в силу неправильного врахування сум нарахованих та отриманих за контрактом.

В свою чергу, відповідач вважає, що в силу норм законодавства розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів не повинні перевищувати 90 календарних днів, позивач не надав належних доказів в обґрунтування порушення строків проведення розрахунків, своєчасне надходження таких на валютний рахунок, відповідно порушення зафіксовані в акті є обґрунтованими, пеня розрахована та нарахована правомірно.

Відтак, спірні відносини між сторонами виникли внаслідок прийняття Головним управлінням ДФС у м. Києві податкового повідомлення-рішення від 05 травня 2016 року №, у зв`язку з чим, рішення суб`єкта владних повноважень підлягає перевірці судом на дотримання ч. 2 ст. 2 КАС України із дотриманням судом принципів адміністративного судочинства, визначених в частини тертій згаданої статті процесуального законодавства.

Висновки суду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 КАС України).

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 р. № 185/94-ВР (далі - Закон № 185/94-ВР, у відповідній редакції) виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

У зв`язку з набранням чинності з 17.11.2012 Закону України від 06.11.2012 № 5480-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення інструментів впливу на грошово-кредитний ринок» та постанови Правління Національного банку України від 16.11.2012 №475 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов`язкового продажу надходжень в іноземній валюті» (далі - Постанова № 475), внесені зміни до Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», відповідно до яких, Національному банку України надано право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що встановлені частиною першою статті 1 та 2 Закону № 185/94-ВР.

Відповідно, враховуючи згаданий Закон України від 06.11.2012 № 5480-VI, ч. 4 ст.1 Закону №185/94-ВР визначено, що Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Пунктом 1 Постанов Правління Національного банку України від 03 червня 2015 року №354, від 03 вересня 2015 року №581, від 04 грудня 2015 року №863, від 03 березня 2016 року №140 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», установлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Приписами пункту 2 наведених постанов Правління Національного банку України встановлено вимогу щодо обов`язкового продажу на міжбанківському валютному ринку України надходжень в іноземній валюті із-за кордону на користь юридичних осіб, які не є уповноваженими банками, фізичних осіб - підприємців, іноземних представництв (крім офіційних представництв), на рахунки, відкриті в уповноважених банках для ведення спільної діяльності без створення юридичної особи, а також надходжень в іноземній валюті на рахунки резидентів, відкриті за межами України на підставі індивідуальних ліцензій Національного банку України.

Надходження в іноземній валюті, зазначені в абзаці першому цього пункту, підлягають обов`язковому продажу на міжбанківському валютному ринку України, у тому числі безпосередньо Національному банку України, у розмірі 75 відсотків. Решта надходжень в іноземній валюті залишається в розпорядженні резидентів та нерезидентів і використовується ними відповідно до правил валютного регулювання.

Вимога щодо обов`язкового продажу поширюється на надходження в іноземній валюті 1-ї групи Класифікатора іноземних валют та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.02.1998 №34 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 02.10.2002 №378, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.10.2002 за №841/7129), і в російських рублях.

Уповноважений банк зобов`язаний попередньо зараховувати надходження в іноземній валюті, на які згідно з абзацом першим цього пункту поширюється вимога щодо обов`язкового продажу, на окремий аналітичний рахунок балансового рахунку 2603 «Розподільчі рахунки суб`єктів господарювання» (далі - розподільчий рахунок).

Уповноважений банк зобов`язаний здійснити обов`язковий продаж надходжень в іноземній валюті відповідно до вимог цього пункту: без доручення клієнта; виключно наступного робочого дня після дня зарахування таких надходжень на розподільчий рахунок.

Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ постанови Правління Національного банку України від 10.08.2005 № 281 «Про затвердження нормативно-правових актів Національного банку України» кошти в іноземній валюті, що надійшли на адресу клієнта-резидента (юридичної особи, фізичної особи, яка здійснює підприємницьку діяльність без створення юридичної особи), згідно з нормативно-правовими актами Національного банку підлягають попередньому зарахуванню на розподільчий рахунок (крім випадків, передбачених нормативно-правовими актами Національного банку).

За змістом пункту 1.3 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 № 492 (далі - Інструкція № 492) клієнти мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору, крім випадків, якщо банк не має змоги прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами.

Юридичні особи-резиденти, відокремлені підрозділи юридичних осіб-резидентів, нерезиденти-інвестори, іноземні представництва мають право відкривати рахунки для забезпечення своєї господарської діяльності.

Відповідно до пункту 5.2 Інструкції № 492 поточний рахунок в іноземній валюті відкривається суб`єкту господарювання для зберігання грошей і проведення розрахунків у межах законодавства України в безготівковій та готівковій іноземній валюті, для здійснення поточних операцій, визначених законодавством України, для здійснення інвестицій за кордон, розрахунків за купівлю-продаж облігацій зовнішньої державної позики України, для зарахування, використання і погашення кредитів (позик, фінансової допомоги) в іноземній валюті, для надходження іноземних інвестицій в Україну відповідно до законодавства України, а також для проведення операцій, передбачених генеральною ліцензією Національного банку на здійснення валютних операцій.

Згідно з пунктом 5.3 Інструкції № 492 на поточні рахунки в іноземній валюті юридичних осіб-резидентів кошти, перераховані з-за кордону нерезидентами за зовнішньоекономічними контрактами (договорами, угодами), зараховуються через розподільні рахунки.

Отже, юридичні особи мають право відкривати в банках, як поточні рахунки у національній валюті, так і рахунки для здійснення зовнішньоекономічної діяльності та зарахування на них коштів в іноземній валюті, тобто валютні.

Крім того, згідно вимог пункту 1 розділу II наказу Міністерства фінансів України від 18.08.2015 № 721 Національний банк України, банки та інші фінансові установи у день відкриття/закриття рахунка платника податків подають відомості про це в електронному вигляді з використанням надійних засобів електронного цифрового підпису з посиленими сертифікатами відкритих ключів засобами електронної пошти мережі Інтернет на адресу Інформаційного порталу Державної фіскальної служби України.

Згідно з Планом рахунків бухгалтерського обліку банків України та Інструкцією про його застосування, що затверджені постановою Правління Національного банку України від 17.06.2004 № 280 (далі - Інструкція № 280) розподільчий рахунок є балансовим банківським рахунком IV порядку рахунків класу 2 «Розподільні рахунки суб`єктів господарювання» (2603). Цей рахунок відкривається персонально кожному клієнтові та застосовується для обліку коштів, що підлягають розподілу або додатковому контролю, у тому числі в іноземній валюті, призначеній для обов`язкового продажу.

Розподільчий рахунок є транзитним та використовується банком для обліку платежів на якийсь час до перерахування їх за призначенням згідно з нормативно-правовими актами або договорами (пункт 4 Інструкції № 280).

Режим роботи такого рахунка для клієнта банку обмежений: про зарахування іноземної валюти та її списання з такого рахунка клієнт дізнається з відповідних виписок банку, при цьому самостійно розпоряджатися грошима не може. Проте іноземна валюта, зарахована на розподільчий рахунок, безперечно, належить клієнтові, на користь якого вона зарахована.

Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, вбачається, що розподільчі рахунки відкриваються банківською установою самостійно персонально кожному клієнтові та є транзитними, використовується банком для обліку платежів на якийсь час до перерахування їх за призначенням згідно з нормативно-правовими актами або договорами, клієнт обмежений у використанні такого рахунку, розпоряджатися коштами, що на ньому перебувають не може, хоча є власником таких, згідно діючого законодавства. Відповідно, на поточні рахунки кошти надходять через розподільчі рахунки, які використовуються та контролюються банківськими установами, а поточний рахунок перебуває у повному віданні та користуванні клієнта.

Відтак, враховуючи ланцюг зарахування коштів від нерезидента за зовнішньоекономічними договорами до резидента, суд зазначає, що датою зарахування валютної виручки вважається дата її надходження на відповідний валютний поточний рахунок. Рух коштів на поточний рахунок юридичної особи, у тому числі із застосуванням розподільчого (транзитного) рахунку, свідчить про використання коштів вже на території України та не може вважатись первинним надходженням виручки (коштів) внаслідок виконання зовнішньоекономічних контрактів.

В даній справі спір між сторонами виник саме щодо розуміння коли наступає дата зарахування валютної виручки.

Не є спірним між сторонами у справі, що розрахунки за операціями з експорту товарів, передбачені, зокрема в статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Суд відмічає, що виручка є доходом підприємства, з отримання якої на поточний рахунок у юридичної чи фізичної особи виникають, зокрема, податкові зобов`язання, перебування валютних коштів на розподільчому рахунку не є обставиною та підставою наявності вказаної виручки та виникнення відповідно до законодавства наслідків.

Відтак, суд зазначає, що позиція позивача є хибною щодо розуміння та застосування норм діючого законодавства, суд погоджується із відповідачем, що датою зарахування валютної виручки саме є дата її надходження на відповідний валютний поточний рахунок, розподільчий рахунок виступає, як транзитний рахунок, та рух коштів з використанням останнього свідчить лише про перебування таких валютних коштів на території України та ніяк не вважається первинним надходженням виручки за господарськими операціями з нерезидентами.

Суд також враховує, що під час перевірки в акті також зафіксовано, що згідно письмового пояснення генерального директора ДП «ОГХК» Журило Р.М. від 12.04.2016 №201/12-04 щодо порушення термінів розрахунків по експортним контрактам від 14.09.2015 №13/15-1 3 «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія) та від 27.08.2015 №12/15-1 з ADELIS TRADE LLP» (Великобританія), вбачається, що порушення виникли в зв`язку з несвоєчасним виконанням нерезидентом умов контрактів.

Так, у відповідності до вимог частини 1 статті 4 Закону №185/94-ВР, порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

У разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

У разі прийняття судом рішення про відмову в позові повністю або частково або припинення (закриття) провадження у справі чи залишення позову без розгляду строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, поновлюються і пеня за їх порушення сплачується за кожний день прострочення, включаючи період, на який ці строки було зупинено.

У разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом.

Органи доходів і зборів вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню, передбачену цією статтею.

Відповідно, положення Закону № 185/94-ВР передбачає єдину підставу для звільнення резидента від відповідальності у вигляді пені за порушення строків повернення валютної виручки або поставки товару за імпортними контрактами, а саме: прийняття судом рішення про задоволення позову резидента про стягнення відповідної заборгованості за зовнішньоекономічним договором, але позивачем у справі ні під час перевірки, ні в ході адміністративного оскарження так і в ході розгляду справи судом, не було надано доказів про звернення до суду про стягнення заборгованості з нерезидентів.

Також, як встановлено перевіркою та не спростовано позивачем в ході розгляду справи, висновок Міністерства економічного розвитку та торгівлі України на продовження термінів розрахунків за контрактом від 14.09.2015 №13/15-1 з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія), документу уповноваженого органу країни, що підтверджує виникнення форс-мажорних обставин по вищезазначеному контракту, до перевірки не було надано.

Позивач у справі акцентує увагу на тому, що розрахунок пені проведений невірно, враховуючи свій підхід та розуміння щодо дати зарахування валютної виручки. Та, з наданих до суду розрахунків та звітів по рахунку позивача, судом не встановлено обґрунтованість тверджень останнього, враховуючи вищевказані висновки суду та відомостей за звітами по рахунках, зокрема звіти містять в собі інформацію про надходження коштів на поточний рахунок та списання коштів для обов`язкового продажу, що отримані за зовнішньоекономічними контрактами, яка різниця за датою відповідного надходження та списання, кредитом та дебетом. Відповідач в ході перевірки перевіряв терміни надходження виручки, що відображено в Додатку 2 до акту, з фіксуванням граничного терміну надходження, враховуючи вантажно митні декларації.

Шодо тверджень позивача про те, шо пеня за порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД не є грошовим зобов`язанням, не може стягуватись контролюючим органом за податковим повідомленням-рішенням, суд зазначає, що згідно з пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі ПК України) встановлено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється платником податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України встановлено, що згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до п. 58.1 ст. 58 ПК України у разі коли сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до ст. 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Пунктом 54.5 статті 54 ПК України зазначено, що якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з п. 57.2 ст. 57 ПК України у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в ст. 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплати нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення- рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платних податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Таким чином, пеня за порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД є грошовим зобов`язанням, яке виставляється платнику податковим повідомленням рішенням із наслідками його виконання чи оскарження.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно судом не встановлено протиправність прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення від 05 травня 2016 року №, позивачем не доведено відсутність факту порушення граничних строків розрахунків у сфері ЗЕД за спірними зовнішньоекономічними контрактами, відповідачем доведено факти зафіксовані перевіркою та законність спірного рішення щодо нарахування пені.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно з вимогами пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню та як наслідок, у справі відсутні процесуальні підстави для розподілу судових витрат.

Інші доводи не спростовують висновки суду, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І.І.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення суд - 05 лютого 2024 р.