Справа № 461/10772/23
Суддя: Юрків О. Р.
Дата ухвалення: 2024-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2024 року м.Львів.

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

за участю:

секретаря судового засідання Пахолко Д.О.,

представника позивача Романка В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, за участю третьої особи: приватного виконавця Білецького Ігоря Мироновича про визнання дій протиправними, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, за участю третьої особи: приватного виконавця Білецького Ігоря Мироновича про визнання дій протиправними, відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що постановою інспектора з паркування управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради від 05.07.2022 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладеного на нього штраф у розмірі 340,00 грн. за порушення Правил дорожнього руху України. Інспектором з паркування управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради була винесена постанова РАП № 667331599 від 05.07.2022 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. без евакуації транспортного засобу за порушення паркування. Позивач стверджує, що відповідно до повідомлення ЛВ № 00066607 від 18 червня 2022 року він 24.06.2022 сплатив штраф у розмірі 340,00 грн. на рахунок відповідача UА0013933 за призначенням платежу «сплата штрафу з паркування», вказаний у повідомленні, фактично у розмірі більшому ніж це вимагалося чинним законодавством, що підтверджується квитанцією про сплату № 60ВВ-АКТА-АР1М-04ХС від 24.06.2022. Однак, за заявою Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, яка надійшла до примусового виконання 17.02.2023 р., приватний виконавець Білецький І.М. виніс постанову від 22.02.2023 р. про відкриття виконавчого провадження ВП № 7108252 про стягнення з позивача адміністративного штрафу у розмірі 680,00 грн. та виконавчого збору у розмірі 68,00 грн. Також на позивача покладено витрати виконавчого провадження у розмірі 394,74 грн.

ОСОБА_1 вважає, що за таких обставин, направлення відповідачем постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення вимог Правил дорожнього руху РАП №667331599 від 05.07.2022 для примусового виконання до приватного виконавця ОСОБА_2 всупереч фактичної сплати штрафу є неправомірним. Відкриття виконавчого провадження стало внаслідок протиправних дій (недобросовісності, помилки (необережності) чи службового недбальства працівників відповідача. Відповідач направив постанову на примусове виконання не перевіривши належним чином факту отримання коштів (штрафу).

Позивач зазначає, що отримавши від приватного виконавця постанову від 22.02.2023 р. про відкриття виконавчого провадження ВП № 7108252 про стягнення адміністративного штрафу за порушення правил паркування він звернувся за правовою допомогою. З метою надання правової допомоги та вияснення дійсних обставин справи, а також у зв`язку із збором відомостей про факти, які можуть бути використані як докази до відповідача було направлено адвокатський запит №10/211 від 25.03.2023 про надання відомостей щодо зарахування сплаченого штрафу. До приватного виконавця було направлено заяву №11/210 від 25.03.202 щодо наявності об`єктивних підстав, які виникли із недобросовісних дій відповідача, постанову від 22.02.2023 р. про відкриття виконавчого провадження, винесену у виконавчому провадженні №71082352 скасувати та закінчити виконавче провадження. Однакі дані звернення були залишені відповідачем та приватним виконавцем без відповіді.

22.08.2023 року в межах відкритого виконавчого провадження №7108252 приватним виконавцем накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів позивача.

Позивач звернувся до відповідача із скаргою на дії працівників Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради від 14.09.2023 в якій просив вжити необхідних заходів щодо закриття виконавчого провадження.

ОСОБА_1 зазначає, що листом від 21.09.2023 за №3701-вих-116356 відповідач не заперечив факт зарахування сплаченого штрафу. Натомість вказав, що при здійсненні оплати штрафу слід вказувати державний номерний знак транспортного засобу, серію та номер повідомлення або постанови. При цьому формально послався на неможливість ідентифікації квитанції про сплату штрафу та відмовив вжити заходів із закриття виконавчого провадження. При цьому, позивач вважає, що отримавши грошові кошти від невідомої особи та призначення платежу, відповідач зобов`язаний був негайно повернути грошові кошти платнику. Станом на день пред`явлення позову відповідач грошових коштів сплаченого штрафу у розмірі 340,00 грн. не повернув, з чого вбачається, на думку позивача, що грошові кошти (штраф) відповідачем зараховано на своєму рахунку, який призначено для сплати штрафів. За таких обставин позивач зазначає, що він 07.12.2023 року в межах виконавчого провадження за реквізитами приватного виконавця, сплатив 1142,74 грн. боргу, з урахуванням адміністративного штрафу 680,00 грн.; основної винагороди приватному виконавцю 68,00 грн., витрат виконавчого провадження 394,74 грн. Примусове стягнення в межах виконавчого провадження ВП №7108252 позивачем виконано, сплачено приватному виконавцю 1142,74 грн. за цим виконавчим провадженням. Про що приватним виконавцем Білецьким І.М. винесено постанову від 07.12.2023 про закінчення виконавчого провадження за фактичним його виконанням, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Таким чином, позивач вважає, що відповідачем було безпідставно скеровано на виконання постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 зазначає, що у зв`язку з незаконним спрямуванням постанови для примусового виконання, керівництво відповідача не надало належної оцінки обставинам і відмовилося від вчинення дій направлених на припинення порушення його прав. Позивач стверджує, що він зазнав необґрунтованого втручання в приватне життя шляхом арешту його грошових коштів. ОСОБА_1 вважає, що неправомірне втручання в його приватне життя безпосередньо має наслідком завдання йому моральної шкоди від душевних страждань, розчарування в діяльності посадових осіб відповідача, несправедливості, власного безсилля, тривалої правової невизначеності, неможливості відчути себе захищеним від свавілля посадових осіб відповідача. Протиправне втручання в його приватне життя призвело до порушення ділового та сімейного укладу, яке тривало декілька місяців з моменту притягнення до адміністративної відповідальності до закінчення виконавчого провадження. Позивач зазначає, що він змушений був направляти запити та скарги відповідачу, заяви приватному виконавцю, звертатись за правничою допомогою. Такі душевні страждання відповідно до ст. 23 ЦК України також підлягають відшкодуванню відповідачем, а, враховуючи їх тривалість, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи ступінь вини, позивач вважає, що розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди повинен становити 5000,00 грн.

Тому враховуючи наведене просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 01.01.2024 року відкрито провадження у справі.

26.01.2024 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

30.01.2024 року представник позивача подав до суду додаткові письмові пояснення.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав надав суду пояснення аналогічні викладеним у мотивах позову та просить позов задовольнити.

Представник відповідача Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради у судове засідання не з`явився, однак подав до суду відзив на позовну заяву з якого вбачається, що розгляд справи просить здійснювати у його відсутності, позовні вимоги заперечує та просить відмовити в задоволенні позову. Вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності як власника, за яким, згідно з Єдиним державним реєстром транспортних засобів, на дату винесення постанови, зареєстровано транспортний засіб VOLVO, державний номерний знак НОМЕР_1 , який було зафіксовано в момент вчинення правопорушення - зупинка в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» за адресою: м. Львів, вул. Листопадового Чину, в районі будинку під номером 12, 18 червня 2022 року о 17:11 год. Внаслідок цього інспектором з паркування управління безпеки Департаменту складено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності ЛВ00066607, яке було залишене на лобовому склі вищевказаного транспортного засобу, та, відповідно, проінформовано його водія про вчинення ним адміністративного правопорушення. Після отримання інформації з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, інспектором з паркування управління безпеки Департаменту 05.07.2022 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення РАП №667331599 щодо позивача - ОСОБА_1 . Оскільки штраф за повідомленням ЛВ00066607 не був сплачений, постанова про накладення адміністративного стягнення РАП №667331599 від 05.07.2022 до повідомлення ЛВ00066607 була надіслана позивачу, за яким зареєстрований транспортний засіб VOLVO, державний номерний знак НОМЕР_1 , на адресу реєстрації його місця проживання, що наведена в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів та збігається із зазначеною у позовній заяві ( АДРЕСА_1 ). Постанова РАП N від 05.07.2022 була надіслана ОСОБА_1 , рекомендованим листом. При цьому, відправленню було присвоєно трек-номер «142», що підтверджується фотокопією повідомлення про вручення. Конверт із казаною постановою був отриманий особисто позивачем 18.07.2022, що також підтверджується копією повідомлення про вручення із проставленою датою отримання та підписом отримувача. Таким чином, постанова про накладення адміністративного стягнення РАП №667331599 від 05.07.2022 набрала законної сили 18 липня 2022. Тому, позивача слід вважати таким, що належно був повідомлений про притягнення його до адміністративної відповідальності, а Департаментом було дотримано встановлених чинним законодавством вимог щодо інформування правопорушника про застосування щодо нього заходу адміністративного впливу. Постанову про накладення адміністративного стягнення РАП №667331599 від 05.07.2022 була звернена до виконання в межах трьохмісячного строку, який визначений ч.1 ст.303 КУпАП. Строк пред`явлення постанови про накладення адміністративного стягнення РАП №667331599 (3 місяці) почав спливати 19 липня 2022, тобто з наступного дня після дня набрання законної сили такою постановою, та тривав до19 жовтня 2022 року. Департаментом було пред`явлено до примусового виконання постанову про накладення адміністративного стягнення РАП №667331599 шляхом надіслання на адресу приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І. М. заяви про прийняття до примусового виконання від 18.10.2022 №3701-10356. Представник відповідача зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення РАП №667331599 є такою, що правомірно винесена інспектором з паркування, на момент пред`явлення до примусового виконання не оскаржувалась у встановленому законом порядку та не була скасованою.

Щодо посилань позивача на те, що штраф за повідомленням про притягнення до адміністративної відповідальності ЛВ00066607 був оплачений, представник відповідача зазначає наступне. Відомості, які потрібно вказати при оплаті штрафу, а також реквізити одержувача відображені в повідомлені про притягнення до адміністративної відповідальності, яке залишено на лобовому склі транспортного засобу, та постанові про накладення адміністративного стягнення, яка надіслана на адресу місця реєстрації транспортного засобу. Зокрема, при здійсненні оплати потрібно вказати державний номерний знак транспортного засобу, серію та номер повідомлення про або серію та номер постанови, на виконання яких здійснюється платіжна операція. Як зазначає сам позивач, у квитанції про сплату штрафу вказується платник та призначення платежу. Але реквізит квитанції «Призначення платежу»: «сплата штрафу з паркування» не є належним і достатнім для отримання повноти інформації про суть платіжної операції, оскільки штраф за паркування має свої ідентифікуючі ознаки, які є обов`язковими для зазначення у платіжній інструкції, а код КДБ: «21081100» вказує на те, що кошти справляються на сплату адміністративних штрафів. Завданням реквізиту квитанції «Призначення платежу» є саме ідентифікація адміністративного штрафу, на виконання якого здійснюється оплата. З долученої до позовної заяви копії квитанції № 60ВВ-АКТА- АР1М-04ХС від 24.06.2022, при оплаті штрафу, позивачем неправильно заповнено реквізит квитанції - «Призначення платежу». ОСОБА_1 у реквізиті квитанції - «Призначення платежу» зазначив: «Сплата штрафу з паркування». Таким чином, такі кошти не могли бути зараховані за штраф за повідомленням про притягнення до адміністративної відповідальності ЛВ00066607. Станом на день розгляду справи, в Автоматизованій системі обробки адміністративних правопорушень - КП «Інспектор» є відмітка про оплату штрафу в примусовому порядку в розмірі 680, 00 грн.

Щодо твердження про неповернення коштів у розмірі 340, 00 грн., які зараховані на бюджетному рахунку UА0013933 представник відповідача зазначив наступне. Питання повернення коштів платнику регулюється Порядком повернення (перерахування) коштів, помилково, або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, що затверджений наказами Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 №787 (далі - Порядок №787). Повернення помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів коштів здійснюється виключно на підставі подання, яке готується органом, що контролює справляння надходжень бюджету до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету. Позивач із заявою про повернення коштів не звертався, а тому підстав для оформлення подання органом, що контролює справляння надходжень бюджету не було.

Крім того, представник відповідача вважає, що позивачем не доведено вмотивованості та підставності заявлення вимоги про стягнення моральної шкоди, не доведено, як самого факту спричинення моральної шкоди та не обґрунтовано її належними доказами, а також не доведено мотивованості заявлення розміру такої.

Приватний виконавець та його представник у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомив, хоча були повідомлені належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання.

Відповідно до ст.205 КАС України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін, оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судом встановлено, що постановою інспектора з паркування управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради серії РАП № 667331599 від 05.07.2022 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП і накладено штраф у розмірі 340, 00 грн. за те, що 18.06.2022 року о 17 год. 11 хв. водієм транспортного засобу VOLVO V50, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснено зупинку за адресою: м. Львів, вул. вул. Листопадового Чину, 12, чим порушено, вимоги пункту 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306 в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» /а. с. 27/.

18.10.2022 року Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. з заявою про прийняття постанови серії РАП № 667331599 від 05.07.2022 року до примусового виконання /а. с. 26/.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. від 22.02.2023 року відкрито виконавче провадження №71082352 на виконання постанови серії РАП № 667331599 від 05.07.2022 року /а. с. 28-29/.

Постановами приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. від 22.02.2023 року та від 22.08.2023 року в межах виконавчого провадження №71082352 постановлено стягувати з боржника основну винагороду у розмірі 68, 00 грн. та накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1 /а. с. 32-35/.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. від 07.12.2023 року закінчено виконавче провадження №71082352 з виконання постанови серії РАП № 667331599 від 05.07.2022 року /а. с. 36-37/.

14.09.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради з скаргою на дії працівників Департаменту /а. с. 44-45/.

З відповіді Управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на адвокатський запит від 21.09.2023 року вбачається, що відомості, які потрібно вказати при оплаті штрафу в призначенні платежу, а також реквізити відображені в повідомлені про притягнення до адміністративної відповідальності, яке залишено на лобовому склі транспортного засобу, або постанові про накладення адміністративного стягнення, яка надіслана на адресу місця реєстрації транспортного засобу. Зокрема, при здійсненні оплати потрібно вказати державний номерний знак транспортного засобу, серію та номер повідомлення або серію та номер постанови. У зв`язку з неможливістю ідентифікувати квитанцію, де не вказано серії та номера повідомлення чи постанови, не було підстав для зарахування оплати штрафу. З огляду на наведене, фактичної оплати за транспортний засіб з державним номерним знаком НОМЕР_1 не було. Отже, враховуючи наведене, підстав для закриття провадження за повідомленням серії ЛВ №00066607 не вбачається /а с. 40-41/.

З копії квитанції № 60ВВ-АКТА- АР1М-04ХС від 24.06.2022 вбачається, що ОСОБА_1 здійснив платіж, у реквізиті призначення платежу зазначено «сплата штрафу за паркування» /а. с. 21/.

Згідно з ч. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

У відповідності до ч.1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Відповідно до ч. 2 ст. 279-1 КУпАП за запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції, інспекторів з паркування у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних».

Відповідно до ст. 300-1 КУпАП у разі сплати відповідальною особою, зазначеною у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або громадянином (резидентом) України, який ввіз на територію України транспортний засіб, зареєстрований за межами України, 50 відсотків розміру штрафу за постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), до вручення такої постанови або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили така постанова вважається виконаною. Постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення зупинки, стоянки та паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), також вважається виконаною у разі сплати штрафу за повідомленням про притягнення до адміністративної відповідальності, залишеним уповноваженою посадовою особою на місці вчинення правопорушення на лобовому склі транспортного засобу, у тому числі шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня вчинення відповідного правопорушення.

Відповідно до ч. 7 ст. 279-1 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення, що не була виконана шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня її винесення, надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи). За зверненням особи постанова про накладення адміністративного стягнення, що вважається виконаною, надсилається рекомендованим листом на її адресу протягом п`яти днів з моменту отримання звернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Поряд з цим, відповідно до ч. 2 ст.301-1 КУпАП, у разі несплати штрафу особами, зазначеними у частинах першій та другій статті 14-2 цього Кодексу, протягом 30 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів така постанова підлягає примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 87 ЗУ «Про платіжні послуги», платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним у платіжній інструкції, суті платіжної операції.

Згідно з вимогами п. 41 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої постановою Правління Національного банку України 29.07.2022 № 163, платник заповнює реквізит «Призначення платежу» платіжної інструкції так, щоб надавати отримувачу коштів повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється платіжна операція. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Відомості, які потрібно вказати при оплаті штрафу, а також реквізити одержувача відображені в повідомлені про притягнення до адміністративної відповідальності, яке залишено на лобовому склі транспортного засобу, та постанові про накладення адміністративного стягнення, яка надіслана на адресу місця реєстрації транспортного засобу.

Зокрема, при здійсненні оплати потрібно вказати державний номерний знак транспортного засобу, серію та номер повідомлення про або серію та номер постанови, на виконання яких здійснюється платіжна операція.

Відповідно до статті 29 Бюджетного Кодексу України кошти від санкцій (штрафи, пеня тощо) належать до доходів загального фонду Державного бюджету України. Рахунки для зарахування коштів від санкцій (штрафи, пеня тощо), код класифікації доходів бюджету 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції», відкриваються в органах Державної казначейської служби України.

Кошти за сплату штрафів, що накладаються інспекторами з паркування, справляються на бюджетний рахунок Львівської міської ТГ «UА0013933» (отримувач: ГУКЛьвів/Львівськатг/2108110; код отримувача ; код КДБ: 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції»).

Після отримання виписки по рахунку UА0013933 з ГУДКСУ у Львівській області (після її оброблення відповідальними посадовими особами департаменту фінансової політики Львівської міської ради), до Автоматизованої системи обробки адміністративних правопорушень - КП «Інспектор» вноситься інформація про оплату, яка автоматично ідентифікується та зараховується, тільки якщо вказано на виконання якого штрафу здійснено платіж.

Однак з долученої до матеріалів справи квитанції про сплату штрафу на яку посилається позивач вказується платник та призначення платежу, однак реквізит квитанції «призначення платежу» заповнено невірно, оскільки в такому вказано «сплата штрафу з паркування», що не є належним і достатнім для отримання повноти інформації про суть платіжної операції, адже штраф за паркування має свої ідентифікуючі ознаки, які є обов`язковими для зазначення у платіжній інструкції, а код КДБ: «21081100» вказує на те, що кошти справляються на сплату адміністративних штрафів. Завданням реквізиту квитанції «призначення платежу» є саме ідентифікація адміністративного штрафу, на виконання якого здійснюється оплата.

Таким чином, із долученої до позовної заяви копії квитанції № 60ВВ-АКТА- АР1М-04ХС від 24.06.2022 вбачається, що при оплаті штрафу, позивачем неправильно заповнено реквізит квитанції - «призначення платежу», тому такі кошти не могли бути зараховані за штраф за повідомленням про притягнення до адміністративної відповідальності ЛВ00066607, оскільки згідно жданої квитанції не можливо ідентифікувати за що саме здійснив оплату ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що постанова про накладення адміністративного стягнення РАП №667331599 від 05.07.2022 набрала законної сили.

Відтак, постанову про накладення адміністративного стягнення РАП №667331599 від 05.07.2022 була звернена до виконання в межах трьохмісячного строку, який визначений ч.1 ст. 303 КУпАП.

Департаментом було правомірно пред`явлено до примусового виконання постанову про накладення адміністративного стягнення РАП №667331599 шляхом надіслання на адресу приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І. М. заяви про прийняття до примусового виконання від 18.10.2022 №3701-10356 .

Окрім цього, позивач стверджує, що йому не повернуто кошти у розмірі 340, 00 грн., які зараховані на бюджетний рахунок UА0013933, однак питання повернення коштів платнику регулюється Порядком повернення (перерахування) коштів, помилково, або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, що затверджений наказами Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №787.

Повернення помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів коштів здійснюється виключно на підставі подання, яке готується органом, що контролює справляння надходжень бюджету до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету.

Відповідно до п.5 Порядку №787, для повернення коштів, платник подає заяву до органу, що контролює справляння надходжень бюджету із обов`язковим зазначенням інформації в такій послідовності: найменування платника, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону (за згодою), причина повернення (перерахування) коштів з бюджету, найменування банку або небанківського надавача платіжних послуг, місцезнаходження банку (у разі повернення коштів в іноземній валюті (латиницею)), в якому відкрито рахунок отримувача коштів, та реквізити такого рахунка (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), номер карткового рахунка отримувача коштів (за наявності).

Однак, позивачем не долучено до матеріалів справи доказів того, що він звертався з заявою про повернення коштів, а тому підстав для оформлення подання органом, що контролює справляння надходжень бюджету не було.

Таким чином суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди та визнання дій відповідача неправомірними слід відмовити, оскільки позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог. Позивачем не оскаржено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, тому така набрала законної сили та була правомірно скерована на примусове виконання. Долучена до матеріалів справи квитанція на яку позивач посилається як на підтвердження добровільної сплати ним штрафу за постановою від 05.07.2022 року не є належним та допустимим доказом такої оплати, адже у даній квитанції відсутні конкретні ідентифікуючі ознаки, що вказують на сплату штрафу за конкретною постановою. Крім того, позивач не звертався з завою про повернення коштів сплачених за даною квитанцією.

Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювачу, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього її заподіянні. Перераховані складові фактичної підстави для відповідальності з заподіяння моральної шкоди є колом тих обставин, які повинні бути встановлені судом. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду.

За таких обставин, при вирішенні спору щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд обов`язково повинен з`ясувати наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів, що підтверджують звернення позивача до відповідача з приводу досліджуваних судом обставин, наявність завданої йому шкоди, відповідного розміру, обґрунтованої моральної шкоди, не доведено протиправність у діяннях відповідача, відсутнє рішення відповідного органу про протиправність дій відповідача, відсутні також докази про причинний зв`язок між шкодою і діями відповідача, заподіювача шкоди. Тобто, суду не представлено доказів на підтвердження вини Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради у заподіянні моральної шкоди, як і наявність такої шкоди загалом.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди слід відмовити за безпідставністю вимог.

Згідно з ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати залишаються за позивачем та не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 10, 77, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.279-1, 291, 301-1 КУпАП, ст. ст. 23,1167 ЦК України, Законом України «Про платіжні послуги» суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, за участю третьої особи: приватного виконавця Білецького Ігоря Мироновича про визнання дій протиправними, відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 05.02.2024 року.

Суддя О.Р.Юрків.