Справа № 420/32272/23
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2024-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська,5, м.Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області за результатом якого позивач просить:

визнати протиправними та скасувати винесені Головним управлінням Державної податкової служби в Одеській області податкові повідомлення-рішення про визнання сум податкових зобов`язань відносно ОСОБА_1 з орендної плати за землю, нараховані відповідно до Угоди №1 від 16.03.2011 р. до договору оренди, укладеного між Любашівською районною державною адміністрацією та ПП «СЛАВТИЧ», зареєстрованого у Любашівському районному відділі Одеської регіональної філії Центру ДЗК (запис № 10 від 09.09.2009р а саме:

податкове повідомлення рішення №-1504 від 15.06.2021 року;

податкове повідомлення рішення №37/15-32-20-03 від 15.02.2022 року;

податкове повідомлення рішення №1-1504 від 23.09.2022 року;

податкове повідомлення рішення №1-1504 від 27.04.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення рішення є протиправними, оскільки Угода №1 про внесення змін до договору оренди землі, реєстровий №0 від 09.09.2009 року не була зареєстрована відповідно до законодавства та відомості про неї не вносилися до жодного з державних реєстрів, зміни до відомостей про договір оренди землі від 27.08.2009 р. також не вносилися, тому вона не може створювати для неї жодних прав та обов`язків.

Ухвалою суду від 27 листопада 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст.262 КАС України).

Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк відповідач не подав.

Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

27.08.2009р. між Любашівською районною державною адміністрацією (орендодавець) та ПП «СЛАВТИЧ» (орендар) укладено договір оренди землі, який зареєстровано у Любашівському районному відділі Одеської регіональної філії Центру ДЗК (запис №10 від 09.09.2009р.).

За умовами вказаного договору Любашівською районною державною адміністрацією передано ПП «СЛАВТИЧ» (орендар) у тимчасове користування земельну ділянку, загальною площею 0,4253 га, у т.ч. землі підприємств іншої промисловості (3.1.5) - 0,0768 га, під багаторічними насадженнями - 0,0768 га, під будівлями - 0,3485 га (кадастровий номер земельної ділянки 010030514), що підтверджується копією акту приймання-передавання земельної ділянки в оренду, підписаного між орендарем та орендодавцем.

Пунктом 5 Договору оренди передбачено, що нормативна грошова оцінка під будівлями відсутня, а грошова оцінка за 1 га багаторічних насаджень на території Троїцької сільської ради (КСП ім. Шевченка), становить 11903,65 грн.

Строк дії Договору оренди становить 49 років (п. 8 Договору оренди).

Пунктом 9 Договору оренди сторони погодили розмір орендної плати, який сплачується орендарем у грошовій формі та наступному розмірі: за земельну ділянку під багаторічними насадженнями - 109,70 грн., за земельну ділянку під будівлями - 1265,51 грн. у рік до виготовлення нормативної грошової оцінки, але не більше чим на 1 рік. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетів Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії.

Оренда плата, згідно з п. 11 Договору оренди, сплачується щомісячно.

Положенням п.13 Договору оренди визначено, що розмір орендної плати переглядається 1 раз у рік, у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором, зміни розміру земельного податку підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнту індексації, визначених законодавством, погіршенням стану орендованої ділянки не з вини орендаря, в інших випадках, передбачених законом.

16.03.2011р. Любашівською районною державною адміністрацією (орендодавець), ПП «СЛАВТИЧ» (орендар) та ОСОБА_2 (орендар) підписано Угоду №1 про внесення змін до договору оренди землі (реєстровий № 10 від 09.09.2009р.), якою передбачалось внесення змін до Договору оренди, а саме, сторони договору розпочали заміну первісного орендаря ПП «СЛАВТИЧ» на фізичну особу ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ).

Угодою №1 від 16.03.2011р. також внесено зміни до п.5 Договору оренди, якою сторони змінили розмір нормативно грошової оцінки на 232626,09 грн.

Окрім того, Угодою №1 від 16.03.2011р. внесено зміни до п. 9 Договору оренди, якою сторони встановили новий розмір орендної плати, що сплачується у грошовій формі та в розмірі 3 відсотків від нормативно-грошової оцінки цієї земельної ділянки, що становить 27915,13 грн. у рік, згідно розрахунку, який є невід`ємною частиною цього договору. Також, сторони передбачили, що розмір орендної плати встановлюється на 1 рік до 16.11.2011. Через 1 рік розмір орендної плати підлягає перегляду шляхом укладання додаткової угоди.

Згідно інформаційної довідки Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 12.10.23 р. орендарем земельної ділянки (кадастровий номер 010030514) є колишній директор ПП «СЛАВТИЧ» ОСОБА_4 (первісний орендар).

У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про реєстрацію за позивачем права оренди вищевказаної земельної ділянки, що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №256199575 від 12.05.21р.

Дані про те, що орендарем земельної ділянки є позивач, також відсутні у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Головним управлінням ДПС в Одеській області (надалі- відповідач) були винесені податкові повідомлення-рішення про визнання сум податкових зобов`язань відносно ОСОБА_1 з орендної плати за землю за податкові періоди: 2021р., 2022, 2023 роки, а саме:

- Податкове повідомлення рішення №-1504 від 15.06.2021 року;

- Податкове повідомлення рішення №37/15-32-20-03 від 15.02.2022 року;

- Податкове повідомлення рішення №1-1504 від 23.09.2022 року;

- Податкове повідомлення рішення №1-1504 від 27.04.2023 року.

Позивач вважає зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними та за захистом своїх прав звернулася до суду.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Питання виникнення права користування земельними ділянками, його здійснення та припинення врегульовано Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі», а відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, у тому числі зі сплати орендної плати з фізичних осіб, їх адміністрування, визначення платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства - Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно положень пп.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України, плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності;

Відповідно до статті 1 Законом України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Пунктом 271.1 ст.271 ПК України визначено, що базою оподаткування плати за землю є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Відповідно до п.288.1 ст.288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки (п.288.2 ст. 288 ПК України). Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду (п. 288.3 ст. 288 ПК України). Об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом (ч.5 ст.6 Закону України «Про оренду землі»).

Як встановлено судом з матеріалів справи, 27.08.2009 р. між Любашівською районною державною адміністрацією (орендодавець) та ПП «СЛАВТИЧ» (орендар) укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавцем передано ПП «СЛАВТИЧ» у тимчасове користування земельну ділянку, загальною площею 0,4253 га, у т.ч. землі підприємств іншої промисловості (3.1.5) - 0,0768 га, під багаторічними насадженнями - 0,0768 га, під будівлями - 0, 3485 га (кадастровий номер земельної ділянки 010030514), про що складено акт приймання-передавання земельної ділянки в оренду, підписаний між орендарем та орендодавцем.

Зазначений договір оренди зареєстровано у Любашівському районному відділі Одеської регіональної філії Центру ДЗК (запис № 10 від 09.09.2009р.).

Як встановлено судом з матеріалів справи, а саме з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, щодо земельної ділянки з кадастровим номером 010030514 за позивачем не зареєстровано речових прав.

Крім того, статтею 792 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором найму (оренди) ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Стаття 124 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України) передбачає, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Вимога про те, що право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону, передбачена статтею 126 Земельного кодексу України.

Разом з тим, відповідно до пункту другого частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки підлягають державній реєстрації.

Земельна ділянка за договором оренди землі вважається переданою орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Підставами для державної реєстрації права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення є договір оренди землі, укладений у порядку, встановленому Законом України «Про оренду землі».

Так, спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про оренду землі» від 6.10.98 №161-XIV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі -це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати ділянку відповідно до умов договору та вимог законодавства.

Договір оренди землі укладається в письмовій формі й за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений нотаріально (статті 14 цього закону).

Згідно статті 17 об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до приписів статей 638, 640 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Верховний Суд України у постановах від 19.02.2014 у справі №0426/14068/2012 та від 13.06.2016 у справі №570/3056/15-ц зазначив, що поняття «момент укладення договору» та «момент набрання чинності договором оренди земельної ділянки» різняться змістовим наповненням, а також можуть відрізнятись у часі, що зазначено й у мотивувальних частинах постанов.

Приписами ЦК України передбачено як визначення строку, так і початку перебігу строку та його закінчення.

Так, згідно статті 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Згідно частини першої статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку (частина перша статті 254 ЦК України).

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 16.03.2011р. Любашівською районною державною адміністрацією (орендодавець), ПП «СЛАВТИЧ» (орендар) та ОСОБА_3 (орендар) підписано Угоду №1 про внесення змін до договору оренди землі (реєстровий № 10 від 09.09.2009р.), якою передбачалось внесення змін до Договору оренди, а саме, сторони договору розпочали заміну первісного орендаря ПП «СЛАВТИЧ» на фізичну особу ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ). Проте, зазначена угода не була зареєстрована, відтак не було здійснено державної реєстрації права оренди за позивачем щодо вищевказаної земельної ділянки.

Статтею 288 ПК України передбачено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Згідно п.287.1 ст.287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст.ст.125 та 126 ЗК України, право постійного користування земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав та оформлюються відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Тобто внаслідок проведення таких реєстраційних дій речове право набувається, змінюється або припиняється.

Тобто, для визначення початку перебігу та закінчення строку дії договору має значення не момент його підписання, а момент вчинення реєстраційних дій щодо права, тобто внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як єдиної державної інформаційної системи, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обтяження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план ділянки, а також відомості про правочини, учинені щодо таких об`єктів нерухомого майна.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020р. у справі № 322/1178/17 (провадження №14-338цс19) та постанові Верховного Суду від 12.01.2021р. у справі № 229/5551/18 (провадження №61-2060св20).

Крім того, як встановлено судом, відсутні акти приймання-передачі земельної ділянки згідно Угоди № 1 від 16.03.2011р. про внесення змін до договору оренди землі реєстровий № 10 від 09.09.2009р., що свідчить про те, що фактично орендована земельна ділянка ще не перейшла у користування позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що нарахування позивачу орендної плати згідно податкових повідомлень-рішень №-1504 від 15.06.2021 року, №37/15-32-20-03 від 15.02.2022 року,№1-1504 від 23.09.2022 року, №1-1504 від 27.04.2023 року за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 010030514 є безпідставним, оскільки єдиною підставою для нарахування платнику податків орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення №-1504 від 15.06.2021 року, №37/15-32-20-03 від 15.02.2022 року,№1-1504 від 23.09.2022 року, №1-1504 від 27.04.2023 року винесено необґрунтовано, з порушенням норм податкового законодавства України, що свідчить про наявність підстав для визнання протиправними та скасування останніх.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська,5, м.Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області №-1504 від 15.06.2021 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області №37/15-32-20-03 від 15.02.2022 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області №1-1504 від 23.09.2022 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області №1-1504 від 27.04.2023 року.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська,5, м.Одеса, 65044, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко