Справа № 500/8282/23
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/8282/23

06 лютого 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільські області №19001-23-1 від 11.12.2023 про відмову в призначенні субсидії;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити субсидію згідно поданої ОСОБА_1 заяви від 08.11.2023 за №377473.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення житлової субсидії для оплати житлово-комунальних послуг по АДРЕСА_1 . Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області №19001-23-1 від 11.12.2023 позивачці відмовлено у призначенні житлової субсидії, з тієї підстави, що у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, які досягли 18-річного віку та не мають доходів.

Позивачка вважає таке рішення необґрунтованим і протиправним з огляду на те, що у поданих документах на призначення субсидії вона зазначала, що дійсно за адресою домогосподарства зареєстрований громадянин ОСОБА_2 , однак фактично там не проживає, оскільки 15.01.2022 виїхав за межі України.

На підтвердження зазначеної обставини позивачка до документів для призначеної субсидії додала інформаційну довідку Державної прикордонної служби України від 08.06.2022 №91-12903/015-22.

Ухвалою суду від 01.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

23.01.2024 на адресу суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що у документах наданих позивачкою для призначення житлової субсидії вказано, що разом з нею по АДРЕСА_1 , на який позивачка просить надати субсидію, проживає ОСОБА_2 . Даний факт позивачем не оспорюється та не оскаржується. У ОСОБА_2 відсутні доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії. Таким чином позивачці відмовлено в призначенні житлової субсидії згідно частини 3 пункту 14 постанови Кабінету Міністрів України №848 від 21 жовтня 1995 року.

23.01.2024 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивачка просить позов задовольнити та вказує, що позивачем не взято до увагу інформацію про те, що ОСОБА_2 фактично не проживає по АДРЕСА_1 , оскільки 15.01.2022 виїхав за межі України.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що позивачка - ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 .

08.11.2023 позивачка звернулась із заявою щодо призначення житлової субсидії для оплати житлово-комунальних послуг по АДРЕСА_1 .

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області №19001-23-1 від 11.12.2023 позивачці відмовлено у призначенні житлової субсидії, підставою для відмови відповідачем вказано, що у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, які досягли 18-річного віку та не мають доходів.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що у документах наданих позивачкою для призначення житлової субсидії вказано, що разом з нею по АДРЕСА_1 , на який позивачка просить надати субсидію, проживає ОСОБА_2 .

У ОСОБА_2 відсутні доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії. Таким чином позивачу відмовлено в призначенні житлової субсидії згідно частини 3 пункту 14 постанови Кабінету Міністрів України №848 від 21 жовтня 1995 року.

Позивачка вважає вказане рішення протиправним і таким, що порушує її права та інтереси, тому звернулася до суду з позовом за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2022 № 1041 Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу Пенсійним фондом України визначено, що з 1 грудня 2022 року призначення житлових субсидій здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Механізм використання коштів, передбачених у Державному бюджеті Мінсоцполітики для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу у грошовій формі, умови призначення та порядок надання громадянам житлових субсидій визначає Положення про порядок призначення житлових субсидій, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848 в редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення житлової субсидії (далі-Положення №848).

Відповідно до пункту 1 Положення №848 це Положення визначає умови призначення та порядок надання громадянам таких житлових субсидій:

щомісячної житлової субсидії на оплату абонентського обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг, а також житлово-комунальних послуг, а саме:

- житлової послуги - послуги з управління багатоквартирним будинком;

- комунальних послуг - послуг з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами;

щомісячної житлової субсидії на оплату абонентського обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг, а також витрат на управління багатоквартирним будинком, в якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельний (житловий) кооператив (далі - об`єднання), та витрат на комунальні послуги в такому будинку;

житлової субсидії на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива один раз на рік.

Пунктом 22 Положення №848 встановлено, що житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства:

які зареєстровані (задекларовані) в житловому приміщенні (будинку);

які не зареєстровані (не задекларовані) в житловому приміщенні (будинку), але фактично проживають у ньому на підставі договору наймання (оренди) житла (далі - орендарі), за рішенням суду, або індивідуальним забудовникам, будинки яких не прийняті в експлуатацію, у разі, коли їм нараховується плата за житлово-комунальні послуги;

які не зареєстровані (не задекларовані) в житловому приміщенні (будинку), але фактично проживають у ньому без укладеного договору наймання (оренди) житла, у разі, коли вони є внутрішньо переміщеними особами.

У випадках, передбачених абзацами третім і четвертим цього пункту, склад домогосподарства декларується заявником під час звернення за призначенням житлової субсидії з додаванням до заяви відповідних документів, що підтверджують проживання за фактичною адресою домогосподарства.

Житлова субсидія не може призначатися одночасно і за зареєстрованим місцем проживання особи, і за її задекларованим місцем проживання, і за місцем її фактичного проживання.

Згідно пункту 14 Положення №848 житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), зокрема якщо:

у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (далі - особи, доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії), і в цьому періоді:

за інформацією ДПС, Пенсійного фонду України, у них взагалі відсутні доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії; або

такі особи перебували за кордоном сукупно більше 60 днів (крім випадків, зазначених в абзацах дев`ятому - одинадцятому цього підпункту). До 60-денного періоду перебування за кордоном не включаються дні службового відрядження, лікування, навчання або догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується відповідними документами, а також дні перебування за кордоном - протягом періоду воєнного стану в Україні та двох місяців після його припинення або скасування. При цьому соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування за адресою домогосподарства на таких осіб в період перебування їх за кордоном не розраховуються.

Згідно з пунктом 24 Положення №848 житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства. До складу домогосподарства включаються всі особи, що зареєстровані та/або задекларовані в житловому приміщенні (будинку) (для орендарів, внутрішньо переміщених осіб - особи, які фактично проживають), крім осіб, які перебувають за кордоном понад 60 днів на день звернення за призначенням житлової субсидії або день призначення житлової субсидії, без звернення громадян. На осіб із складу домогосподарства розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і їх доходи враховуються під час призначення житлової субсидії.

Під час призначення житлової субсидії враховуються також доходи членів сім`ї особи із складу домогосподарства у разі, коли їх зареєстроване/задеклароване або фактичне місце проживання відмінне від адреси домогосподарства (крім доходів одного з подружжя, якщо обом більше 60 років і вони проживають у сільській місцевості або селищах міського типу, доходів батьків у разі призначення субсидії студентам, які зареєстровані у гуртожитку за місцем навчання, та доходів одного з батьків дитини у разі призначення субсидії другому з батьків з дитиною у разі, коли батьки розлучені або не перебували у шлюбі, а також осіб, які перебувають у полоні, що підтверджується відомостями та/або документами, наданими уповноваженими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, державними реєстраторами, суб`єктами державної реєстрації, установами та організаціями в порядку та випадках, визначених законодавством, або вважаються безвісно відсутніми за рішенням суду, або мають правовий статус осіб, зниклих безвісти, або перебувають за кордоном понад 60 днів на день звернення за призначенням житлової субсидії або день призначення житлової субсидії, без звернення громадян). При цьому соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування за адресою домогосподарства на таких осіб не розраховуються.

Під час призначення житлової субсидії соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на членів домогосподарства, які зареєстровані (задекларовані) в житловому приміщенні (будинку), але фактично в ньому не проживають у зв`язку з призовом на строкову військову службу. При цьому фактичні доходи таких осіб не враховуються в сукупний дохід домогосподарства.

Кількість членів домогосподарства визначається на початок місяця, з якого призначається житлова субсидія.

Відповідно до пункту 25 Положення №848 у разі коли у складі домогосподарства кількість фактично проживаючих зареєстрованих та/або задекларованих членів домогосподарства є меншою за кількість членів домогосподарства, зареєстрованих та/або задекларованих у житловому приміщенні (будинку), соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на фактично проживаючих зареєстрованих та/або задекларованих за цією адресою членів домогосподарства.

Доходи членів домогосподарства, які зареєстровані (задекларовані) в житловому приміщенні (будинку), але фактично за цією адресою не проживають, у сукупний дохід домогосподарства не враховуються. Ця норма не поширюється на випадок, визначений в абзаці третьому пункту 24 цього Положення (за винятком осіб, які вважаються безвісно відсутніми за рішенням суду або мають правовий статус осіб, зниклих безвісти, або перебувають за кордоном понад 60 днів на день звернення за призначенням житлової субсидії або день призначення житлової субсидії, без звернення громадян).

Отже з огляду на наведене, а також враховуючи, що аналіз норм Положення №848 дає можливість зробити висновок про те, що до складу домогосподарства включаються всі особи, які зареєстровані та (або) задекларовані в житловому приміщенні (для орендарів, внутрішньо переміщених осіб особи, які фактично проживають). Проте, це не стосується осіб, які перебувають за кордоном понад 60 днів на день звернення по призначення житлової субсидії або на день призначення житлової субсидії, без звернення громадян. Доходи членів домогосподарства, які зареєстровані (задекларовані) в житловому приміщенні (будинку), але фактично за цією адресою не проживають, у сукупний дохід домогосподарства не враховуються.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка при зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області із заявою щодо призначення житлової субсидії, вказала що разом із нею по АДРЕСА_1 , зареєстрований громадянин ОСОБА_2 .

Разом із заявою, позивачка надала відповідачу інформаційну довідку Державної прикордонної служби України від 08.06.2022 №91-12903/015-22, про те що ОСОБА_2 за адресою реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 не проживає, оскільки з 15.01.2022 виїхав за межі України.

Підставою для відмови у призначенні житлової субсидії, відповідачем вказано, що у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, які досягли 18-річного віку та не мають доходів.

Однак, суд не погоджується із таким висновком відповідача, оскільки як зазначалось вище, до складу домогосподарства включаються всі особи, які зареєстровані та (або) задекларовані в житловому приміщенні (для орендарів, внутрішньо переміщених осіб особи, які фактично проживають). Проте, це не стосується осіб, які перебувають за кордоном понад 60 днів на день звернення по призначення житлової субсидії або на день призначення житлової субсидії, без звернення громадян.

Враховуючи, що ОСОБА_2 15.01.2022 виїхав за межі України, відтак дана особа не може включатися до складу домогосподарства, оскільки фактично за цією адресою не проживає, перебуває за кордоном понад 60 днів, відтак його дохід не враховується у сукупний дохід домогосподарства позивачки.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 фактично проживає по АДРЕСА_1 відповідачем не надано.

Також суд зазначає, що Положенням №848 не визначено поняття члена домогосподарства чи члена сім`ї.

Згідно із частиною другою статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Судом не встановлено факту родинних зав`язків між позивачкою та громадянином ОСОБА_2 . Позивачка стосовно цього жодних аргументів не наводить та взагалі не згадує у позовній заяві про такі обставини.

Що стосується визначення домогосподарства, то як вже було зазначено судом його визначення в Положенні №848 відсутнє. Якщо застосувати аналогію з іншими нормативними актами, де міститься його визначення, то домогосподарство - це сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частини, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне домогосподарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Ці особи можуть перебувати у родинних стосунках або стосунках свояцтва, не перебувати у будь-яких з цих стосунків, або бути в тих чи інших стосунках. Домогосподарство може складатися з однієї особи.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що позивачка фактично не проживає з громадянином ОСОБА_2 , не веде з ним спільного господарства, то за таких обставин останнього не можна вважати членом домогосподарства позивачки.

Суд звертає увагу на те, що факт реєстрації місця проживання у відповідному нерухомому майні не є безумовною обставиною для висновку про те, що така особа є членом домогосподарства.

Факт того, що ОСОБА_2 зареєстрований в квартирі позивачки, з урахуванням обставин, встановлених судом, не є безумовною обставиною вважати, що він є членом домогосподарства чи членом сім`ї позивачки.

У зв`язку із установленими обставинами, суд дійшов висновку про недотриманням відповідачем норм Положення №848. Суд звертає увагу, що відповідач не виконав обов`язку щодо урахування усіх обставин, які мали значення для прийняття оскарженого рішення: не встановив кількість фактично проживаючих членів домогосподарства та у даному випадку, різницю між фактично проживаючими і зареєстрованими членами домогосподарства.

Також, при прийнятті зазначеного рішення відповідачем не враховано ту обставину, що позивачка є інвалідом ІІ групи, єдиним джерелом її доходу є пенсія по інвалідності, розмір якої з врахуванням вартості комунальних послуг не дає можливості позивачці належним чином сплачувати їх вартість.

Отже, враховуючи зазначене, у відповідача були відсутні правові підстави для відмови позивачці в призначенні субсидії, а відтак рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області №19001-23-1 від 11.12.2023 про відмову у призначенні позивачці субсидії на оплату житлово-комунальних послуг прийняте всупереч вимогам чинного законодавства, є протиправними та такими що підлягає скасуванню.

Враховуючи, що відповідачем не вчинено дій щодо повної перевірки наявності або відсутності підстав для призначення субсидії, суд вважає неможливим зобов`язувати відповідача призначити позивачці субсидію, а тому наслідком визнання протиправним рішення відповідача про відмову у призначенні субсидії є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву позивачки від 08.11.2023 про призначення та надання житлової субсидії, з урахуванням висновків суду.

За наведених обставин, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, при поданні даного адміністративного позову його не сплачувала, а тому розподіл судового збору на підставі статті 139 КАС України не здійснюється.

У позові позивачка зазначає про вартість витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,0 грн, однак на підтвердження понесених витрат позивачкою не подано до суду жодних доказів, тому підстави для їх відшкодування відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №19001-23-1 від 11.12.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.11.2023 про призначення субсидії на оплату житлово-комунальних послуг та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 06 лютого 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.