Справа № 200/1209/23
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року справа №200/1209/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року (головуючий суддя в І інстанції Кошкош О.О.), складене у повному обсязі 11 травня 2023 року, у справі № 200/1209/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся через підсистему Електронний суд Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про:

визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову в призначенні пенсії від 07.02.2023 №05,

зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 30.01.2023 із зарахуванням до страхового стажу періоду навчання в Красноармійському філіалі Донецького державного технічного університету з 01.09.1995 по 24.06.2000 та до пільгового стажу роботи періоду роботи у ШБУ № 9 ТОВ Шахтобудівельна компанія Донецькшахтопроходка з 18.11.2008 по 27.11.2014, прийняття рішення про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п."а" ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 р. № 213-VІІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року та Рішення Верховного Суду від 21.04.2021 року у зразковій справі №360/3611/20-а, відповідно до заяви про призначення пенсії за віком від 30.01.2023.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 07 лютого 2023 року № 05 про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із зарахуванням до страхового стажу періодів навчання в Красноармійському філіалі Донецького державного технічного університету з 01.09.1995 по 01.07.1998, з 24.08.1998 по 11.07.1999, з 01.09.1999 по 24.06.2000, а до пільгового стажу (Список №1, ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування) періоду роботи з 18.11.2008 по 27.11.2014, з дня звернення за пенсією, тобто з 30.01.2023.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року у справі № 200/1209/23 та відмовити у задоволені позовних.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що за результатом розгляду заяви позивача страховий стаж складав 44 роки 04 місяці 23 дні, з урахуванням стажу роботи за ст. 114 22 роки 02 місяці 18 днів.

До страхового стажу не зараховано період з 01.09.1995 по 24.06.2000, оскільки період навчання, зазначений в дипломі серії НОМЕР_1 перетинається з періодом роботи, що потребує уточнення.

До пільгового стажу неможливо зарахувати період роботи з 18.11.2008 по 27.11.2014, оскільки довідка про підтвердження страхового стажу від 18.01.2022 № 02/005Д5 не містить підписи головного бухгалтера та начальнику відділу кадрів, первинні документи підприємства знаходяться на непідконтрольній українській владі території.

Вважає рішення пенсійного органу правомірним та таким, що не підлягає скасуванню.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу № 200/1209/23, однак листом суд першої інстанції повідомив, що справу в паперовому вигляді надати неможливо. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».

Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

30 січня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії.

07 лютого 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення №05 про відмову в призначенні пенсії за віком. З рішення вбачається, що страховий стаж особи становить 44 роки 4 місяці 23 дні, з урахуванням стажу роботи за статтею 114 22 роки 2 місяці 18 днів. До страхового стажу не зараховано період з 01.09.1995 по 24.06.2000, оскільки період навчання, зазначений в дипломі серії НОМЕР_1 перетинається з періодом роботи, що потребує уточнення. До пільгового стажу неможливо зарахувати період роботи з 18.11.2008 по 27.11.2014, оскільки довідка про підтвердження страхового стажу від 18.01.2022 № 02/005Д5 не містить підписи головного бухгалтера та начальнику відділу кадрів, первинні документи підприємства знаходяться на непідконтрольній українській владі території. У зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, передбаченого статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Спірним питанням даної справи є правомірність відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Приймаючи спірне рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача у призначенні пенсії є протиправною, а рішення пенсійного органу таким, що підлягає скасуванню з зобов`язанням прийняти рішення про призначення пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання ст. 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердив Порядок № 637.

Трудовий стаж позивача підтверджується даними трудової книжки.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації вимагається в двох випадках:

1) відсутність трудової книжки;

2) відсутність в трудовій книжці відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що, коли йдеться про підтвердження роботи в особливо шкідливих і шкідливих умовах праці за Списками №№ 1 та 2, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників не є необхідними, якщо відповідний стаж підтверджується відомостями, зазначеними у трудовій книжці.

Такий висновок суду кореспондує позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній в постанові від 20.01.2021 року по справі №311/2865/13-а.

Щодо періоду навчання з 01.09.1995 по 24.06.2000, який перетинається з періодом роботи суд зазначає таке.

ОСОБА_1 у 1995 році вступив до Красноармійського філіалу Донецького державного технічного університету і у 1999 році (рішення Державної екзаменаційної комісії від 24.06.1999) закінчив повний курс за освітньо-професійною програмою з професійним спрямуванням «інженерна механіка», про що свідчить диплом бакалавра НОМЕР_2 . Рішенням державної екзаменаційної комісії від 24.06.2000 присвоєно кваліфікацію спеціаліста «гірничого інженера електромеханіка», про що свідчить диплом НОМЕР_3 від 27.06.2000.

Під час розгляду справи судом встановлено, що в трудовій книжці позивача НОМЕР_4 наявні, зокрема, наступні записи:

№1 02.07.1998 про прийняття на роботу учнем гірничого підземним на період практики в «Краснолиманська»,

№2 23.08.1998 про звільнення,

№3 12.07.1999 про прийняття учнем прохідника підземного з повним робочим днем в шахті на період практики,

№4 31.08.1999 про звільнення,

№5 10.02.2000 про прийняття на роботу гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті на період практики,

№ 6 28.03.2000 про звільнення,

№7 18.04.2000 про прийняття учнем гірничого очисного забою підземного з повним робочим днем в шахті на період практики в «Краснолиманська»,

№8 30.06.2000 про звільнення.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно розрахунку стажу, управлінням зараховано до страхового стажу позивача період навчання з 02.07.1998 по 23.08.1998, з 12.07.1999 по 31.08.1999, з 25.06.2000 по 30.06.2000. У вказані періоди позивач працював у «Краснолиманська» в період проходження виробничої практики. Періоди навчання з 01.09.1995 по 01.07.1998, з 24.08.1998 по 11.07.1999, з 01.09.1999 по 24.06.2000 до стажу позивача не зараховані.

Аналізуючи підстави відмови відповідача в зарахуванні періоду навчання до страхового стажу, а саме перетинання періодів навчання та роботи, суд вважає що вказана підстава не ґрунтується на нормах законодавства.

Таким чином до загального страхового стажу має бути зараховано період навчання позивача з 01.09.1995 по 01.07.1998, з 24.08.1998 по 11.07.1999, з 01.09.1999 по 24.06.2000, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо періоду роботи з 18.11.2008 по 27.11.2014 суд зазначає наступне.

В трудовій книжці позивача НОМЕР_4 наявні, зокрема, наступні записи:

18.11.2008 про прийняття підземним електрослюсарем 5 р. з повним робочим днем під землею ТОВ «Шахтобудівельна компанія Донецькшахтопроходка»,

11.04.2013 про переведення механіком підземної дільниці з повним робочим днем під землею,

27.11.2014 про звільнення.

Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Позивачем додатково до заяви про призначення пенсії подана довідка ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка» від 18.01.2022 № 02/005Д5, про те що ОСОБА_1 працював у ВП «Шахтопрохідне будівельне управління №9» ТОВ «ШКБ «Донецькшахтопроходка», виконував роботи зі шкідливими та важкими умовами праці повний робочий день під землею, а саме з 18.11.2008 по 31.12.2012 підземним електрослюсарем на д.ш. «Красноармейская Западная». Вказана професія, посада передбачена Списком №1 розділу 1 підрозділу 1.1а постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36. З 01.01.2013 по 11.04.2013 працював по 11.04.2013 підземним електрослюсарем з повним робочим днем під землею на ПАТ «ШУ «Покровське». З 11.04.2013 по 27.11.2014 механіком підземної дільниці з повним робочим днем під землею. Вказана професія, посада передбачена Списком №1 розділу 1 підрозділу 1.1а, 1.1б постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36. Також у довідках вказано, що атестація робочих місць підтверджена відповідними наказами.

Подана позивачем довідка від 18.01.2022 № 02/005Д5 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, або відповідних записів в ній, які видані ТОВ Шахтобудівельна компанія Донецькшахтопроходка, засвідчені печаткою підприємства та підписом директора, містить обов`язкові відомості про періоди роботи, характер виконуваної роботи у спірний період та підстави видачі довідок з посиланням на первинні документи. Записи про роботу ідентичні тим, що зазначені у трудовій книжці.

Та обставина, що архівні документи ТОВ Шахтобудівельна компанія Донецькшахтопроходка знаходяться на непідконтрольній українській владі території, у зв`язку з чим відповідач не має можливості перевірити достовірність видачі ним уточнюючих довідок про пільговий характер роботи позивача, не спростовує наявність у позивача пільгового стажу, що дає йому право на пенсію на пільгових умовах.

У справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» Європейський Суд з прав людини встановив обов`язок держави, навіть за відсутності належного ефективного контролю над частиною власної території, вжити заходів у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Таким чином, суд вважає, що позивачем надано необхідні документи, які підтверджують роботу у період з 18.11.2008 по 27.11.2014 на посаді підземного гірничого в ШБУ № 9 ТОВ Шахтобудівельна компанія Донецькшахтопроходка.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що наявні в матеріалах справи документи в повній мірі підтверджують факт роботи позивача у період з 18.11.2008 по 27.11.2014 на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для зарахування періоду роботи з 18.11.2008 по 27.11.2014 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до ст.114 Закону №1058. Противоправна відмова у зарахуванні періоду роботи до пільгового стажу у спірному рішенні, є підставою для його скасування, у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Щодо правових підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п."а" ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 100 вказаного Закону особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону №1788 (з врахуванням пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Згідно зі ст. 26 Закону №1788 право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

З аналізу наведених норм вбачається, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають чоловіки після досягнення 50 років, за умови наявного стажу роботи 20 років, з них не менше 10 років на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці (Список №1). При цьому, після досягнення 50 років при наявному пільговому стажі більше 5 років, мають право на пенсію зі зниженням віку передбаченого статтею 26 (тобто 60 років).

В свою чергу, ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років.

З рішення про відмову в призначенні пенсії вбачається, що стаж роботи позивача за статтею 114 складає 22 роки 2 місяці 18 днів. При цьому, до пільгового стажу протиправно не зараховано період роботи з 18.11.2008 по 27.11.2014. Отже, позивач був зайнятий на роботах, що дають право на призначення пенсії незалежно від віку, більше 25 років, що є підставою для призначення пенсії відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно вимог частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Враховуючи наведене, а також те, що станом на день звернення із заявою про призначення пенсії у позивача наявний стаж, передбачений ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання управління призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня звернення за пенсією, тобто з 30.01.2023.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Решта доводів та заперечень скаржника висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року у справі № 200/1209/23 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року у справі № 200/1209/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 лютого 2024 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць