Справа № 235/651/24
Суддя: Назаренко Г. В.
Дата ухвалення: 2024-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 235/651/24
Провадження № 2-а/235/10/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2024 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.

за участю секретаря судового засідання Леонової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Павлова Олена Олександрівна, до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Павлова О.О., звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 7 січня 2024 року о 6 годині 35 хвилин поліцейським СРПП ВП № 2 СРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції Братусем Б.Ю. стосовно ОСОБА_1 винесено постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП, якою застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн.

В постанові зазначено, що 07.01.2024 о 5:30 годині в с. Андріївка на автодорозі М30 Стрий Ізварине водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом TOYOTA CAMRY державний номерний знак НОМЕР_1 , при цьому 14.09.2023 Ленінським районним судом м. Запоріжжя був позбавлений права керування транспортним засобом строком на 1 рік, чим порушив вимоги п.2.1 а ПДР.

Вважав зазначену постанову протиправною, винесеною з порушенням норм процесуального та адміністративного права, а тому такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, 14 вересня 2023 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя по справі № 334/4316/23 (провадження № 3/334/1875/23) винесено постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Разом з тим, не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, стороною захисту було подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду, яким було відкрито апеляційне провадження. Станом на 17.01.2024 остаточного рішення по справі не прийнято. Таким чином, станом на 07.01.2024 (дата складання оскаржуваної постанови) будь-яке рішення суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_1 , яке набрало законної сили, було відсутнє. В свою чергу відповідач всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України не надав доказів про порушення позивачем ПДР України, що в свою чергу свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним оскаржуваної постанови.

З матеріалів справи, яка була розглянута поліцейським на місці зупинки, вбачається, що належних та допустимих доказів, на підставі яких можливо достовірно встановити порушення ОСОБА_1 ПДР України, не надано.

Крім того, постанову було винесено на місці вчинення правопорушення, у зв`язку з чим ОСОБА_1 не мав часу та фізичної можливості скористатися своїми правами, зокрема, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правової допомогою тощо. Отже, поліцейський діяв в порушення рішення Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015.

На підставі наведеного просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 898291 від 07.01.2024, якою його було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн, закрити провадження у справі (а.с.2-5).

У встановлений судом строк відповідач відзив не надав, у зв`язку з чим на підставі ч.6 ст.162 КАС України судом вирішено справу за наявними матеріалами.

Позивач та його представник адвокат Павлова О.О. в судове засідання не з`явилися, надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали, просили задовольнити.

Відповідач про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не прибув, не повідомив про причини неявки.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши письмові докази і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд доходить наступних висновків.

Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідний зміст спірних правовідносин.

7 січня 2024 року поліцейським СРПП ВП № 2 СРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції Братусем Б.Ю. винесено постанову серії БАД № 898291 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 ч.4 ст.126 КУпАП про те, що 7 січня 2024 року о 5 годині 30 хвилин у с. Андріївка на автодорозі М30 Стрий - Ізварине водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , при цьому 14.09.2023 Ленінським районним судом м. Запоріжжя строком на 1 рік був позбавлений права керування транспортним засобом, чим порушив вимоги п.2.1 а ПДР України. На позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн (а.с.8).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.2.1.а Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частина 4 статті 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 24 КУпАП містить у собі види адміністративних стягнень, зокрема, позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання) (п.5 ч.1).

Положеннями ст.317-1 КУпАП передбачено, що виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія.

Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 цього Кодексу, особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції.

У разі виявлення в особи посвідчення водія, яке підлягає здачі, його вилучення здійснюється поліцейським.

Після закінчення строку позбавлення права керування транспортним засобом посвідчення водія повертається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.4 ст.291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

У відповідності до ст.289 КУпАП с каргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Судом встановлено, що постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2023 року по справі № 334/4316/23 (провадження № 3/334/1875/23) ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

У встановлений законом строк ОСОБА_1 подано скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення. Справа призначена до розгляду в Запорізькому апеляційному суді на 19 лютого 2024 року о 9:30 годині.

Отже, станом на дату винесення постанови поліцейським СРПП ВП № 2 СРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції Братусем Б.Ю. відносно ОСОБА_1 постанови про адміністративне правопорушення постанова Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2023 року по справі № 334/4316/23 (провадження № 3/334/1875/23) відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП не набрала законної сили.

Тобто у посадової особи, рішення якої наразі оскаржується, були відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, був позбавлений права керування транспортними засобами.

На підставі наведеного, суд доходить висновку про те, що в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, відсутній, оскільки факт порушення ним вимог 2.1.а ПДР не підтверджується належними та зібраними у справі доказами.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що оскаржувана постанова за таких обставин підлягає скасуванню як незаконна, а позовна заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Суд зазначає, що положення частини першої статті 276 КУпАП було предметом офіційного тлумачення Конституційним Судом України за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в аспекті того, чи можна словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в цьому положенні, розуміти як таке, що дозволяє здійснювати розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення одразу після складання протоколу про таке правопорушення.

Так, за результатами розгляду справи Конституційний Суд України ухвалив рішення від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 (справа № 1-11/2015), яким вирішив, що положення частини першої статті 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.133 Конституції України систему адміністративно-територіального устрою України складають: Автономна Республіка Крим, області, райони, міста, райони в містах, селища і села.

Застосовуючи зазначене рішення Конституційного Суду України до спірних правовідносин, суд доходить висновку про те, що відповідачем суб`єктом владних повноважень не було допущено порушень ч.1 ст.276 КУпАП, оскільки справа розглянута, за результатами якої винесена постанова про накладення адміністративного стягнення на позивача, в межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється юрисдикція СРУП ГУНП в Дніпропетровській області, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. З цих же підстав суд знаходить позицію позивача з цього питання неспроможною.

На підставі наведеного, позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 грн необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, на користь позивача (а.с.1).

Відповідно до ст.19, 62 Конституції України, ст.ст.9, 24, 126, 245, 251, 258, 276, 280, 289, 291, 317-1 КУпАП, п.2.1а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, керуючись ст.ст.72, 73, 77, 139, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову поліцейського СРПП ВП № 2 СРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Братуся Богдана Юрійовича від 7 січня 2024 року серія БАД № 898291 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 20 400 гривень, справу про адміністративне правопорушення закрити.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шестисот п`яти) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції за правилами ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя Г.В. Назаренко