Справа № 380/2389/23
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/2389/23 пров. № А/857/18613/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Літовченко Л.Р.,

представника відповідача Лисої Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2023 року, прийняте суддею Качур Р.П. о 15 годині 03 хвилині у м. Львові, повний текст складено 22 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування актів,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (надалі ГУ Нацполіції у Львівській області, відповідач) про визнання протиправним і скасування акта Форми Н-5 комісії Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області «Розслідування нещасного випадку від 15 грудня 2020, що стався внаслідок ДТП 25.08.2020 06.30 год. ранку за адресою: м. Львів вул. Личаківська 16 в м. Львові»; визнання протиправним і скасування акта Форми НТ № 27 комісії Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області «Про нещасний випадок невиробничого характеру від 15 грудня 2020, що стався внаслідок ДТП 25.08.2020 06.30 ранку за адресою: м. Львів вул. Личаківська 16 в м. Львові»; зобов`язання повторно провести службове розслідування за фактом травми, отриманої внаслідок ДТП 25.08.2020 майором поліції ОСОБА_1 , старшим дільничним офіцером поліції відділу превенції патрульної поліції Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області та оформити його результати відповідно до вимог «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України», який затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 № 1346 з урахуванням висновків суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2023 позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що підставою звернення ОСОБА_1 до суду є його незгода з висновками комісії щодо отримання ним травми внаслідок ДТП, яке трапилося 25.08.2020.

Матеріалами справи підтверджується факт ДТП, яке мало місце 25.08.2020 по вул. Личаківській 16 м. Львова, у якому позивач, а також його сестра та мати отримали травми, та після 25.08.2020 проходили лікування.

Водночас, судом встановлено, що наказом Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області від 18.11.2020 № 301 «Про призначення службового розслідування та створення дисциплінарної комісії» призначено службове розслідування у зв`язку з перебуванням старшого дільничного офіцера поліції відділу превенції патрульної поліції Залізничного відділу поліції ГУ НП майора поліції ОСОБА_1 на лікуванні через отримання травми в побуті внаслідок ДТП; створено дисциплінарну комісію.

Такі дії, щодо реагування на подію, що сталася, зі спливом майже 3 місяців з дня ДТП, суд вважав протиправними, оскільки керівником (посадовою особою), в розумінні п. 3.2 Порядку № 1346 не вчинено визначених цим пунктом дій, зокрема щодо збереження до прибуття комісії з розслідування обстановку в тому стані, у якому вона була на момент події (якщо це не загрожує життю і здоров`ю інших працівників), а також ужити заходів до недопущення подібних випадків.

Суд зазначив, що факт створення комісії з розслідування нещасного випадку 18.11.2020 унеможливлює виконання п. 3.2 Порядку № 1346.

Як вже встановлено судом, за приписами п. 3.8 Порядку № 1346 Комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо.

Разом з тим, за спірних правовідносин, комісією опитано ОСОБА_1 , проаналізовано довідки про тимчасову непрацездатність позивача, виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого.

Жодних дій щодо обстеження місця події, опитування свідків, отримання пояснень потерпілих (окрім позивача) комісією не вчинено, що свідчить про те, що під час проведення розслідування відповідачем залишено поза увагою певний обсяг дій, вчинення яких необхідне для об`єктивного та всебічного проведення розслідування нещасного випадку.

Відтак, суд визнав висновки проведеного розслідування такими, що ґрунтуються на неповно встановлених обставинах нещасного випадку.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ГУ Нацполіції у Львівській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлено місячний строк і цей строк обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Вказаний висновок викладений і в постанові КАС ВС від 23 лютого 2023 у справі № 560/4529/22.

Спірні правовідносини у розглядуваній справі пов`язані з правовим статусом особи, яка перебувала на публічній службі, а тому суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про поширення на них вимог частини другої статті 122 КАС України, а саме шестимісячного строку звернення до суду.

Позивач звернувся до суду із цим позовом про оскарження акту розслідування нещасного випадку від 15.12.2020 Форми Н-5 та акту про нещасний випадок невиробничого характеру № 27 від 15.12.2020 (вказані акти позивач отримав 17.12.2020 року, що підтверджується власноручно вчиненим записом позивача у журналі реєстрації потерпілих від нещасних випадків (у тому числі поранень) Залізничного ВП ГУНП у Львівській області), в лютому 2023, тобто зі спливом двох років, при встановленому частиною п`ятою статті 122 КАС України місячному строку звернення до суду.

Апелянт зазначає, що маючи відповідну освіту та досвід професійної діяльності, позивач не міг не усвідомлювати, що таке тривале зволікання із зверненням до суду із позовною заявою, невчинення ним дій, спрямованих на оскарження актів, призведе до порушення дотримання строків, встановлених частиною п`ятою статті 122 КАС України, як і настання у зв`язку із цим негативних наслідків пропуску строку звернення до суду.

Також апелянт звертає увагу на те, що Порядок № 1346 не встановлює конкретних строків протягом яких необхідно провести службове розслідування у зв`язку із нещасним випадком, який трапився із працівником МВС.

Суд першої інстанції дійшов передчасного висновку, зазначаючи, що «такі дії, щодо реагування на подію, що сталася, зі спливом майже 3 місяців з дня ДТП, суд вважає протиправними», оскільки не врахував того, що 18.11.2020 на ім`я начальника Залізничного ВП ГУНП у Львівській області надійшов рапорт начальника СКЗ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області Людмили Ліб, у якому остання доповіла про те, що позивач потрапив у дорожньо-транспорту пригоду внаслідок чого отримав «закритий кососпіральний перелом середньої третини плечової кістки, забійні садна обличчя, у зв`язку із чим просила призначити службове розслідування».

18.11.2020 на вказаний рапорт було накладено резолюцію «прошу організувати і провести службове розслідування».

В матеріалах справи не має жодних рапортів, заяв, звернень позивача, в яких би останній повідомив про нещасний випадок.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу наводить обставини справи, а також підстави причин пропуску строку звернення до суду.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.02.2021 № 72 о/с, майора поліції ОСОБА_1 , старшого дільничного офіцера поліції відділу превенції патрульної поліції Залізничного відділу поліції ГУ НП, звільнено з 11 лютого 2021 відповідно до пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до рапорта від 25.08.2020 про виявлення кримінального правопорушення слідчого ВРЗуСТ СУ ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції 25.08.2020 близько 06 год 30 хв по вулиці Личаківській у м. Львові відбулось ДТП, внаслідок якого пасажири ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження.

За фактом вказаного ДТП зареєстровано кримінальне провадження № 0001147.

У зв`язку із зазначеним ДТП, позивач з 25.08.2020 по 22.12.2020 був тимчасово не працездатний, що підтверджується наявними в матеріалах справи медичними документами, та проходив лікування, зокрема, ОСОБА_1 здійснено операційне втручання.

Наказом Залізничного відділу поліції ГУ Нацполіції у Львівській області від 18.11.2020 № 301 «Про призначення службового розслідування та створення дисциплінарної комісії» призначено службове розслідування у зв`язку з перебуванням старшого дільничного офіцера поліції відділу превенції патрульної поліції Залізничного відділу поліції ГУ НП майора поліції ОСОБА_1 на лікуванні через отримання травми в побуті внаслідок ДТП; створено дисциплінарну комісію.

Вказаною комісією опитано ОСОБА_1 , проаналізовано довідки про тимчасову непрацездатність позивача, виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого та встановлено, що старший дільничний офіцер поліції відділу превенції патрульної поліції Залізничного відділу поліції ГУ НП ОСОБА_1 25.08.2020 близько 06 год 30 хв внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав травму «перелом тіла плечової кістки, відкрита рана голови не уточненої локалізації, удар грудної клітки». Даний нещасний випадок стався у період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Так, комісією складено акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 25.08.2020 о 06 год 30 хв Форми Н-5 від 15.12.2020 про те, що з 14.12.2020 по 15.12.2020 вказаною комісією проведено розслідування нещасного випадку, який стався по АДРЕСА_1 . За висновком такого акта, майор поліції ОСОБА_1 одержав травму в період проходження служби і не пов`язану з виконанням службових обов`язків.

Відповідно до акта № 27 про нещасний випадок невиробничого характеру від 15.12.2020, нещасний випадок з ОСОБА_1 (25.08.2020) трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

За результатом проходження МСЕК 08.06.2021 позивачу за наслідками отримання трав внаслідок ДТП, яке мало місце 25.08.2020 встановлено 3 групу інвалідності інвалідність армії з втратою ступеня професійної працездатності 45 % з протипоказанням роботи з навантаженням на правий плечовий пояс.

Позивач, пов`язує травму, яку отримав внаслідок ДТП, що сталося 25.08.2020 із виконанням службових обов`язків, тому не погоджується з оскаржуваними актами, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, відтак звернувся до суду із цим позовом.

Кожна особа має право в порядку, встановленому КАС України, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (стаття 5 цього Кодексу).

Статтею 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

За змістом статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Згідно з частиною першою, п`ятою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Верховний Суд у постанові від 20 квітня 2021 у справі № 640/17351/19 зазначав про те, що визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Судом у спірних правовідносинах встановлено, що позивач у судовому порядку оскаржує акт Форми Н-5 комісії Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області «Розслідування нещасного випадку від 15 грудня 2020, що стався внаслідок ДТП 25.08.2020 06.30 год. ранку за адресою: м. Львів вул. Личаківська 16 в м. Львові» та акт Форми НТ № 27 комісії Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області «Про нещасний випадок невиробничого характеру від 15 грудня 2020, що стався внаслідок ДТП 25.08.2020 06.30 ранку за адресою: м. Львів вул. Личаківська 16 в м. Львові».

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ і цей адміністративний позов подав до ГУ Нацполіції у Львівській області, тобто до суб`єкта владних повноважень.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 у справі № 1640/3010/18 (позовними вимогами в якій було визнання протиправними та скасування акту Форми Н-5* розслідування нещасного випадку, акту № 6 Форми НТ* про нещасний випадок невиробничого характеру) дійшла висновку, що спори, пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема й оскарження акта про нещасний випадок під час проходження публічної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

У постанові від 24 лютого 2021 у справі № 580/2538/19 Верховний Суд прийшов до висновку про те, що на вимоги про визнання протиправними дій щодо повторного складання актів за Формою НТ* і Н-5*; визнання протиправними та скасування складених актів поширюється місячний строк звернення до адміністративного суду, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України для спорів щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, оскільки нещасний випадок стався з позивачем під час проходження ним служби у поліції і спірні правовідносини пов`язані з питаннями реалізації його правового статусу як поліцейського.

Такий висновок узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду у справі №1640/3010/18 та полягає у віднесенні спорів щодо оскарження актів за результатами розслідування нещасного випадку, що стався з особою під час проходження нею публічної служби, до публічно-правових спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (пункт 2 частини першої статті 19 КАС України).

Спірні правовідносини у розглядуваній справі пов`язані з правовим статусом особи, яка перебуває на публічній службі, а тому приходить до висновку про поширення на них вимог частини п`ятої статті 122 КАС України.

Зазначене відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.02.2023 у справі № 560/4529/22.

До суду позивач звернуся у лютому 2023, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України.

У обґрунтування позовної заяви, а в подальшому - заяви про поновлення строку звернення до суду, поданої на виконання вимог ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху, позивач покликався на тривале лікування та реабілітацію з 25.08.2020 по день звернення до суду із позовною заявою; необхідністю догляду за матір`ю та сестрою; відкриттям кримінального провадження № 0001867 (досудове розслідування на час звернення до суду з даним позовом триває) та введенням воєнного стану.

Колегія суддів зазначає, що інститут строків в адміністративному процесі, як було зазначено вище, сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними можуть бути визнані лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом або заявою про перегляд судового рішення, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Доводи позивача про те, що він не мав реальної можливості звернутися у зв`язку з лікуванням в умовах денного стаціонару, амбулаторного лікування та реабілітації ГУНП у Львівській області вважає суд необґрунтованими, оскільки лікування на умовах денного стаціонару не позбавляє можливості звернутися до суду за захистом свого порушеного права у встановлений КАС України строк.

Відповідно до офіційного визначення амбулаторне лікування - організація медичної допомоги в медичному закладі хворим, що приходять у медичний заклад.

Амбулаторне лікування - лікування, проведене на дому або при відвідуванні самими хворими лікувального закладу (на відміну від стаціонарного лікування, здійснюваного з поміщенням пацієнта в лікарню).

Виписка із медичної карти амбулаторного хворого носить інформаційний характер щодо діагнозу основного захворювання, супутніх захворювань, короткий анамнез, діагностичні дослідження, перебіг хвороби, проведене лікування, лікувальні і трудові рекомендації та не засвідчує тимчасову непрацездатність особи

При цьому, як зазначив сам позивач та вбачається зі справи, останній не перебував протягом двох років на стаціонарному лікуванні, тобто не знаходився у стані, який дійсно не дозволяв йому звернутися до суду за захистом свого порушеного права у встановлені процесуальним законом строки.

Таким чином вказані доводи не є об`єктивними перешкодами чи труднощами пропуску строку звернення до суду, оскільки амбулаторне лікування, або знаходження на лікарняному не перешкоджало позивачу звернутися до суду в установлений законом строк.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицію Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 20.06.2019, Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 815/1175/17, від 20.02.2020 у справі № 560/3070/19, від 26.03.2020 у справі № 805/2688/18-а, від 27.08.2021 у справі № 520/17941/2020 щодо критеріїв оцінки поважності пропуску звернення до суду у зв`язку із перебуванням особи на амбулаторному лікуванні.

Так, колегія суддів звертає увагу і на те, що позивачем вчинялися активні дії, зокрема, проходження обстеження, подання позовів у справах № 380/10130/22; № 380/10420/22; № 380/11468/22; № 380/2948/23; № 380/10745/22; № 380/17904/22; та № 380/12608/22, однак строк, пропущений позивачем для звернення до суду є занадто великим проміжком часу, зокрема, понад 2 роки.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач не був позбавлений можливості протягом двох років звернутися за правовою допомогою з метою захисту його порушених прав у суді, якою він скористався лише в лютому 2023.

Відповідач зауважує, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтованою пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», пункт 53 рішення ЄСПЛ від 08.04.2010 у справі «Меньшакова проти України»).

У рішенні від 18.10.2005 у справі «МШ «Голуб» проти України» ЄСПЛ зазначив, що право на звернення до суду, є одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Отже, за практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду. І навпаки, безпідставне поновлення таких строків свідчить про порушення принципу правової визначеності.

Колегія суддів звертає увагу на сформульований Верховним Судом у постанові від 18.01.2023 у справі №160/6211/21 правовий висновок, відповідно до якого встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого законом або судом проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) суб`єкта владних повноважень або судове рішення отримують додаткову легітимність (стабільність) та не передбачатимуть можливості перегляду (скасування), а правові наслідки їх прийняття (вчинення) не будуть відмінені. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, а також судового рішення. Забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а також строків на оскарження судових рішень, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності та об`єктивності, поведінки сторін, значимості справи та її впливу на суспільні відносини і національну безпеку, наявності фундаментальної судової помилки, а також непереборності обставин, що спричинили пропуск строку.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення та ухвалення постанови про залишення позовної заяви без розгляду. Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволеню.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 319, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2023 року у справі № 380/2389/23 скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування актів залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 05.02.2024.