Справа № 400/4417/23
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 р. № 400/4417/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови від 01.02.2022 № 336047,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до адміністративного суду з позовною заявою до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (далі - відповідач), в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 01.02.2022 № 336047 про застосування адміністративно - господарського штрафу у сумі 17 000 грн до ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не була перевізником на транспортному засобі, перевірку якого провели посадові особи відповідача, тому не може нести відповідальність за статтею 60 Закону України від 05.04.2001 № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-III).

Ухвалою від 08.05.2023 суд відкрив провадження у справі та постановив розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач заявляла клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, за яким суд не приймав процесуальних рішень, ураховуючи, що відповідний строк позивачем дотриманий. Зокрема, суд урахував, що оскаржувану постанову позивач поштою не отримувала і дізналася про неї після отримання представником ОСОБА_1 відповіді на адвокатський запит від 18.04.2023.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в позові, зазначаючи, що дотримався процедури притягнення позивача до відповідальності. Відповідач звертає увагу на те, що позивач ані під час перевірки транспортного засобу, ані під час розгляду справи про порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом, не надала жодного доказу того, що транспортний засіб, власником якого є позивач, було передано в користування іншому перевізнику.

У зв`язку з відсутністю заяв сторін про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін, суд розглянув справу в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

01.12.2021 посадові особи Укртрансбезпеки провели перевірку належного позивачу транспортного засобу MAN НОМЕР_1 , за результатами якої склали акт № 325234 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

В акті зазначено, що власником транспортного засобу є позивач, водієм зазначений ОСОБА_2 .

В акті зазначено, серед іншого, про перевезення вантажів за відсутності на момент перевезення документів, визначених статтею 48 Закону № 2344-III, а саме: товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж.

Зазначене діяння кваліфіковане як правопорушення, передбачене абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-III.

ОСОБА_2 надав під час перевірки письмові пояснення, зазначивши в акті перевірки у відповідній графі: «Зерно закуплене для власних нужд у багатьох осіб, ТТН не обов`язкові у приватному користуванні з актом не згоден».

Постановою від 01.02.2022 № 336047 відповідач застосував до позивача адміністративно-господарський штраф в сумі 17 000 грн відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-III за перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 цього Закону, а саме: товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж.

Ухвалюючи рішення по суті спору між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 60 Закону № 2344-III, адміністративно-господарські санкції накладаються на перевізника.

Накладення адміністративно-господарських санкцій на власника транспортного засобу, який не є перевізником, чинне законодавство не передбачає.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 та Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879, не визначають поняття перевізника.

Таке визначення міститься у статті 1 Закону № 2344-III, зокрема, автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

У справі відсутні будь-які докази того, що позивач була перевізником на транспортному засобі MAN НОМЕР_1 .

Акт складений за участю ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом та надав пояснення, що перевезення здійснюється «для власних нужд», тобто для власних потреб ОСОБА_2 .

Жодний із документів, що були в розпорядженні відповідача, не підтверджує того, що 01.12.2021 позивач була перевізником на транспортному засобі MAN НОМЕР_1 , а, отже, що вона вчинила порушення, передбачене абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ.

За нормами частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідач не подав до суду жодного доказу на підтвердження того, що 01.12.2021 позивач була перевізником на транспортному засобі MAN НОМЕР_1 .

Відповідач не спростував наведені в акті перевірки пояснення ОСОБА_2 про те, що перевезення здійснюється для його особистих потреб, і протиправно притягнув до відповідальності за виявлене порушення позивача як власника транспортного засобу.

Суд відхилив доводи відповідача про те, що позивач має нести відповідальність за зазначене в акті перевірки порушення, оскільки позивач як власник транспортного засобу несе цивільно-правову відповідальність, а господарсько-правову відповідальність у формі адміністративно-господарського штрафу несе саме перевізник.

Отже, відповідач прийняв оскаржувану постанову необгрунтовано, у зв`язку з чим її належить визнати протиправною та скасувати.

Судові витрати у справі становить судовий збір у сумі 1 073,60 грн, сплачений позивачем за звернення до адміністративного суду з позовною заявою.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з пунктом 10 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення, є одним із основних засад (принципів) адміністративного судочинства.

Задля забезпечення реального виконання рішення суду в частині стягнення судових витрат відшкодувати сплачений позивачем судовий збір належить за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті, яка, на відміну від відповідача, має статус юридичної особи, шляхом його стягнення за рахунок бюджетних асигнувань цього суб`єкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 19, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) до Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056, ідентифікаційний код відсутній) задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 01.02.2022 № 336047 про застосування адміністративно - господарського штрафу у сумі 17 000 грн до ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (пр-т Перемоги, 14, м. Київ, 01135, ідентифікаційний код - 39816845) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1 073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безспосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна