Справа № 344/2008/24
Суддя: Польська М. В.
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/2008/24
Провадження № 2-а/344/65/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Польської М.В.

секретаря Мациборки С.Я.

за участі

представників позивача Чупірчук М.І., Думенко В.П.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представників відповідача Помазановська А.І., Кальонов Д.Г., Тонкошкура І.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеконферцзв`язку в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про його затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, -

В С Т А Н О В И В:

Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області звернулося 05.02.2024р. з позовом до уродженця та громадянина російської федерації ОСОБА_1 про його затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 6 (шість) місяців.

Позов обґрунтовано тим, що 03.02.2024р. до УДМС в Івано-Франківській області надійшло інформування від ДБР (лист від 02.02.2024р.) про те, що громадянин рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 нелегально перетнув у січні 2019р. російсько-український кордон і на даний час знаходиться на території Івано-Франківської області, його діяльність становить загрозу національній безпеці України. 03.02.2024р. працівниками позивача виявлено та доставлено відповідача з метою з`ясування правових підстав перебування його на території України та встановлено, що стосовно даної особи інформація в системі «Аркан» відсутня. За рішенням ДМС від 27.12.2019р., громадянина російської федерації ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано особою, яка потребує додаткового захисту в Україні. Однак, 14.12.2023 року рішенням ДМС України на підставі подання ДБР від 27.11.2023 громадянина російської федерації ОСОБА_1 позбавлено додаткового захисту. 02.02.2024 року працівниками управління міграційного контролю ГУДМС в Одеській області проведено профілактичний захід у вигляді перевірки місця перебування (проживання) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якої встановлено факт надання недостовірних відомостей або переховування від органів влади України, так як по даному місці він був відсутній.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у адміністративному позові, просили задовольнити в повному обсязі. Додатково на запитання сторони позивача пояснили, що на час затримання з метою ідентифікації всі дані щодо особи будуть перевірятись, видворення за законом може відбуватись не тільки в країну, в якій є громадянином, а й у треті країни, у встановленому порядку.

Відповідач та його три представника у судовому засіданні вказали, що позов необґрунтований та не підлягає до задоволення. Так, відповідача незаконно затримали о 11год, однак протокол складено о 15год, затримано особами, які не представились але показали на відстані посвідчення, яке не можна було прочитати. Розгляд адміністративної справи не відбувався. Жодні належні докази щодо перевірки за 02.02.2024р. в Одеській області про відсутність відповідача за даною адресою місця проживання не надано. В незрозуміло стислий строк було перевірено місце проживання відповідача та реагування позивача на лист ДБР. В рішенні та позові не зазначено куди саме має відбутись видворення, зважаючи на активну громадську позицію на території України під час війни, видворення до країни громадянства є небезпечним для життя відповідача. Просили звернути увагу, що ОСОБА_1 проживав в Україні з 2010 року, має сім`ю, дітей, місце роботи, є платником податку з 2013 року. Перетин ним кордону у 2019 році є голослівним та непідтвердженим доказом такого. Рішення про скасування додаткового захисту в Україні на даний час оскаржується ОСОБА_1 в судовому порядку, а тому йому видано довідку про звернення за захистом 23.01.2024р. строком до 23.04.2024р.

Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та усне заперечення на нього, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

03.02.2024 до УДМС в Івано-Франківській області надійшло інформування від Державного бюро розслідувань (лист №10-3-04-01-2964 від 02.02.2024 року) в якому вказано, що громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у січні 2019 року нелегально перетнув російсько-український кордон і потрапив до України і на даний час фактично знаходиться на території Івано-Франківської області. Також в вказаному інформуванні зазначено, що діяльність громадянина російської федерації ОСОБА_1 становить загрозу національній безпеці України та негативно впливає на міжнародний імідж України. В листі вказується, що 14.12.2023 року рішенням ДМС України на підставі подання ДБР від 27.11.2023 громадянина російської федерації ОСОБА_1 було позбавлено додаткового захисту. Даний лист, як вбачається з його змісту був адресований також і Голові Державної міграційної служби України.

03.02.2024 працівниками УДМС в Івано-Франківській області спільно зі співробітниками ДБР України виявлено в Івано-Франківській області в с.Поляниця Надвірнянського району та доставлено до УДМС в Івано-Франківській області в м.Івано-Франківську громадянина російської федерації ОСОБА_1 / ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою з`ясування правових підстав його перебування на території України та проведення відповідної перевірки.

Так, згідно протоколу про адмінзатримання від 03.02.2024р. о 15.44год та протоколу про адмінправопорушення від 03.02.2024р. ОСОБА_1 порушив законодавство про статус іноземців та осіб без громадянства, а саме недодержання вимог декларування чи реєстрації місця проживання, вказано час та місце розгляду адмінсправи. Дані документи складалися і в присутності як ОСОБА_1 , так і перекладача, а тому доводи представників відповідача про те, що жодних документів не складалось у вказаний час, спростовується даними доказами. Також, в протоколі про адмінправопорушення ОСОБА_4 надавав письмові пояснення. Як зазначено в позові, постановою від 03.02.2024р. відповідача було притягнуто до адмінвідповідальності передбаченгої за ч.2 ст.203 КУпАП та накладено штраф у розмірі 3400грн. Від підпису у протоколі та постанові ОСОБА_1 відмовився, що підтверджується складеним актом про відмову від підпису, долученим стороною позивача.

Адвокатами відповідача було зазначено зауваження до протоколу, як вони пояснили після прибуття їх за адресою розгляду адмінсправи, однак такі зауваження не впливають на сам факт виявлення та фіксації вчинення ОСОБА_1 правопорушення. Окрім того, предметом доведення у даній справі, що розглядається, не є оскарження постанови про притягнення особи до адмінвідповідальності.

В ході перевірки було також встановлено, що відповідно до інформації, яка міститься в інтегрованій міжвідомчій інформаційно-телекомунікаційній системі щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон "Аркан" інформація стосовно особи з установчими даними « ОСОБА_1 / ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » - відсутня.

Документ, що посвідчує особу та дає право перетину державного кордону у ОСОБА_1 - відсутній.

Згідно даних ЄІАС УМП в підсистемі «Іноземці та біженці» наявна інформація щодо звернення громадянина російської федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за захистом в Україні.

В ході опитування ОСОБА_1 представниками позивача він пред`явив фотокопію в телефоні довідки про звернення особи за додатковим захистом в Україні, видану ГУ ДМС в Одеській області 23.01.2024 №014120.

З метою перевірки даної інформації було надіслано запит до ГУДМС в Одеській області щодо стадії розгляду процедури звернення за захистом в Україні громадянина російської федерації ОСОБА_1 / ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно інформації ГУДМС в Одеській області встановлено, що відповідно до рішення ДМС від 27.12.2019р. №472-19, громадянина російської федерації ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

14.12.2023 року рішенням ДМС України на підставі подання ДБР від 27.11.2023р. громадянина російської федерації ОСОБА_1 позбавлено додаткового захисту.

02.02.2024 року працівниками управління міграційного контролю ГУДМС в Одеській області проведено профілактичний захід у вигляді перевірки місця перебування (проживання) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами перевірки було встановлено, факт надання недостовірних відомостей або переховування від органів влади України.

Доводи сторони відповідача про те, що під час перевірки не надано належні докази його відсутності за даною адресою у м.Одесі, спростовуються тим, що відповідача було виявлено представниками позивача в с.Поляниця Надвірнянського району Івано-Франківської області, жодного пояснення його місця перебування в Івано-Франківській області сторона відповідача не надавала.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до пункту 16 частини першої статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» паспортний документ іноземця це документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що підтверджує громадянство іноземця, посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, надає право на в`їзд або виїзд з держави і визнається Україною.

Пунктом 1 розділу VI Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом МВС, Адміністрації Держприкордонслужби та Служби безпеки України 23.04.2012 № 353/271/150, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.05.2012 за № 806/21119, визначено, що якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

Відповідно до п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

У частині 3 статті 3 розділу 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» зазначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

03.02.2024р. було прийнято рішення про поміщення ОСОБА_1 до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України та рішення про примусове видворення з України даного громадянина рф, які долучені до матеріалів позову. Дані рішення не оскаржені на час розгляду даної адміністративної справи та є чинними.

Окрім того, стороною відповідача надано докази про оскарження рішення ДМС України від 14.12.2023 року щодо громадянина російської федерації ОСОБА_1 якого позбавлено додаткового захисту, ухвалою судді Одеського адміністративного суду від 24.01.2024р. відкрито провадження у даній адміністративній справі. Разом з тим, до результатів розгляду даної адміністративної справи та за наявності довідки від 23.01.2024р. діючої на 3 місяці, відповідач вправі перебувати у пункті тимчасового перебування, у який за вимогою позову, позивач й просить помістити ОСОБА_1 строком на 6 місяців.

Згідно ч.1,3,4 ст.30 даного закону центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Враховуючи дані норми, суд зауважує, що оскільки суд вирішує питання саме затримання з метою ідентифікації та поміщення відповідача до пункту тимчасово перебування для забезпечення видворення строком на 6 місяців, ОСОБА_1 вправі під час його перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, звернутись із відповідною заявою, в т.ч. і щодо факту наявності розгляду судової справи про оскарження рішення у справі №420/373/23.

Частина 1 статті 289 КАС України визначає що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Прохання представника відповідача визначити заставу на переконання суду не підлягає до задоволення, враховуючи встановлені судом обставини даної справи.

Згідно ч.11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до абз. 2 п. 7 Розділу III Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 29.02.2016 року № 141, у разі надходження від іноземців або осіб без громадянства звернень щодо надання ними сприяння в забезпеченні їх ідентифікації та (або) видворення (реадмісії) чи придбання іноземцями або особами без громадянства проїзних квитків для виїзду з України адміністрація ПТПІ невідкладно інформує про це відповідний заінтересований орган.

Згідно вимог ст. ст. 13,14 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» свобода пересування та вільний вибір місця проживання обмежується щодо іноземців та осіб без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України.

Як роз`яснено в п. 26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України з підстав та в порядку, що визначені ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.13 Закону України «Про імміграцію».

У підпункті "f" п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Отже, на момент затримання відповідач не надав позивачу паспортного або іншого документа, що б посвідчували його особу та/або давали йому право на перетин державного кордону України, доказів права на законне перебування на території України, документів щодо вїзду на територію України, а також не надано доказів того, що відповідач відноситься до осіб, яким надано статус біженця або тих, які потребують додаткового захисту, з врахуванням скасованого вже рішення у грудні 2023р.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також беручи до уваги, що відповідач порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову.

Стосовно доводів сторони відповідача про те, що відповідач має сім`ю, дітей та місце роботи на території України, то такі долучені про те, що у відповідача є дитина 2012р.н., яка народилась в Україні, матір`ю якої є з громадянка рф, підтвердження що він зазначений батьком дитини 2017 р.н., громадянки України, яка на даний час як ФОП з грудня 2022р. працевлаштувала відповідача у 2023р. та видала довідку про його доходи за 2023 рік. Проте, ці докази не впливають на недотримання відповідачем вимог законодавства про перебування в Україні. Інші доводи сторони відповідача не спростовують висновку суду про задоволення позовних вимог, як доведені перед судом.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 6, 7, 9, 72-77, 241-246, 289, 371 Кодексу адміністративного судочинства України , суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Затримати ОСОБА_1 / ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на шість місяців.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Належним чином завірену копію рішення суду невідкладно видати особам, які беруть участь у справі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Мирослава ПОЛЬСЬКА