Справа № 420/23180/23
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження справу за позовом Підприємства з іноземним капіталом "ІНДРАЯНІ ОВЕРСІЗ" до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Підприємства з іноземним капіталом "ІНДРАЯНІ ОВЕРСІЗ" до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення, в якій позивач просить суд визнати протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 28.02.2023 №UA500500/2023/000194/2, від 28.02.2023 №UА500500/2023/000195/2, від 04.03.2023 №UА500500/2023/000212/2, від 07.03.2023 №UА500500/2023/000219/2, від 07.03.2023 № UА500500/2023/000220/2.

Ухвалою суду від 11.09.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 20.10.2023 року здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Підготовче судове засідання, призначене на 31.10.2023 року перенесено на 14.11.2023 року у зв`язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті по іншій справі.

Підготовче судове засідання, призначене на 14.11.2023 року відкладено на 28.11.2023 року у зв`язку з необхідністю виклику свідків.

Підготовче судове засідання, призначене на 28.11.2023 року відкладено на 12.12.2023 року у зв`язку з необхідністю повторного виклику свідків.

Ухвалою суду від 12.12.2023 року продовжено підготовче провадження на тридцять днів.

Підготовче судове засідання, призначене на 12.12.2023 року відкладено на 16.01.2024 року.

У судовому засіданні 16.01.2024 року, протокольною ухвалою закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 30.01.2024 року.

У судове засідання, призначене на 30.01.2024 року, сторони не з`явились.

За приписами ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 29.04.2022 року між Підприємством "Індраяні Оверсіз" та Компанією "SAFE AGRITRADE PVT LTD" укладено Контракт № SA/IO/04/22, за умовами якого Продавець зобов`язується продати, а покупець сплатити та прийняти рис, сорт та номенклатура якого зазначаються в додатках до цього контракту. Митним брокером ТОВ «ЕВЕРТРАНС ЛОГІСТІК» за договором від 05.02.2019 №FRW-19/05 до відцілу митного оформлення №2 м/л «Одеса-внутрішній» Одеської митниці для митного оформлення разом з первісними ЕМД №23UA85U6 від 28.02.2023, №23UA86U5 від 28.02.2023, №23UA48U7 від 04.03.2023, №23UA89U9 від 07.03.2023 та №23UA90U1 від 07.03.2023 для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом, надано документи, що містять відомості щодо ціни товару та дають можливість її обрахувати. Митна вартість товару декларантом у всіх випадках визначена за основним методом (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) на рівні 470 дол. США за тону товару з додаванням транспортних витрат до кордону України відповідно до умов поставки. П одані з митною декларацією документи містять дані щодо вартості товару, не містять розбіжностей та повністю відображають всі складові митної вартості товару. Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів та витребувати від декларанта додаткові документи, є наявність обґрунтованих сумнів пов`язаних із тим, що надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є не підтвердженими, чому з поданих документів не можливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Зазначених вимог чинного законодавства України відповідачем не дотримано. Окрім того, контролюючим органом не дотримано встановленого порядку визначення митної вартості товару, передбаченого статтею 57 Митним кодексом України.

27.09.2023 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов відзив, в якому відповідач не погоджується із заявленими вимогами, оскільки під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарів за митними деклараціями (МД) №23UA85U6 від 28.02.2023, № 23UA86U5 від 28.02.2023, № 23UA48U7 від 04.03.2023, № 23UA89U9 від 07.03.2023, № 23UA90U1 від 07.03.2023 встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені обставини були підставою для прийняття рішень про коригування митної вартості товарів та відмови у митному оформленні товарів за заявленою вартістю. Так, у наданих декларантом документах відсутні комерційні пропозиції, дані на підтвердження витрат на транспортування, у наданій до митного оформлення копії митній декларації країни відправлення не зазначено одержувача товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості товару. Одеська митниця зазначає, що обов`язок доведення митної ціни товару покладається на позивача. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

14.11.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що у відзиві митниця посилається на те, що декларант повинен обґрунтовувати числове значення митної вартості, не зважаючи на те, що декларант в повному обсязі виконав вимоги митниці, надав документи (як обов`язкові, так і додаткові наявні) та вірно здійснив розрахунок. Зворотне митницею не доведене, всі доводи базуються на припущеннях, а відмова носить формальний характер та не стосується обрахунку числових значень.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши свідків, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

У ході здійснення господарської діяльності позивача між Підприємством "Індраяні Оверсіз", Україна (Покупець) та Компанією "SAFE AGRITRADE PVT LTD", Індія (Продавець) 29.04.2022 року було укладено Контракт №SA/IO/04/22 (далі - Контракт), відповідно до якого останній зобов`язується продати, а покупець сплатити та прийняти рис, сорт та номенклатура якого зазначаються в додатках до цього контракту (п. 1.1. Контракту).

Виробником та вантажовідправником товару є SAFE AGRITRADE PVT LTD. Ціни на товар встановлюються відповідно до умов поставки та включають вартість пакування, маркування та морської доставки (п.1.4 Контракту), умови поставки товару CIF Константа, Румунія або FOB (порт відвантаження) Індія зазначаються в додатках до контракту та інвойсах на кожну партію (п.п. 1.5., 3.2. Контракту).

Відповідно до п. 1.1 контракту сторонами був підписаний Додаток №6 до контракту від 29.04.2022 №SA/IO/04/22 на відвантаження «індійського довгозернового білого рису, 5% битих зерен, врожаю 2021 року», країна походження Індія, на умовах поставки CIF Константа, Румунія. Загальна кількість товару, що поставляється, за додатком №6 від 09.11.2022 складає 130,0 метричних тон. Вартість 1 метричної тони (вага нетто) рису складає 470,0 доларів США на умовах поставки CIF Константа, Румунія, загальною вартістю 61100,00 доларів США.

11.11.2022 продавцем виставлений позивачу рахунок-фактура (invoice) №SAEX/2223/420 на товар «індійський довгозерновий білий рис, 5% битих зерен» в кількості та за вартістю, обумовленими в Додатку №6 від 09.11.2022 до контракту від 29.04.2022 №SA/IO/04/22. Вантаж поставлявся у 5 (п?яти) контейнерах в кожному 1040 п/п мішків по 25кг кожний, загальною кількістю 5200 п/п мішків, загальною вагою 130 тон, вартістю 470 дол.США за тону, загальною вартістю 61 100,00 дол. США.

Платіжним дорученням від 04.01.23 №2 позивачем на рахунок продавця була здійснена передоплата у розмірі 100% за поставлений товар на загальну суму 61 100,00 дол. США.

Товар прибув у порт Константа, Румунія, за єдиним коносаментом (Bill of Lading) №1KT745680 від 02.12.22 у 5200 п/п мішках та 5 (п?яти) контейнерах №: MRKU8233173, MRKU6864312, MSKU5716539, HASU1179704, MRKU6702902.

З метою митного оформлення імпортованого товару декларантом позивача до Одеської митниці подано електронні митні декларації ЕМД №23UA85U6 від 28.02.2023, №23UA86U5 від 28.02.2023, №23UA48U7 від 04.03.2023, №23UA89U9 від 07.03.2023 та №23UA90U1 від 07.03.2023

Митну вартість товару визначено за основним (першим) методом - ціною договору.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з митними деклараціями наступні документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) з додатками; інвойс; платіжне доручення; рахунок-фактура експедитора; довідка про транспортні витрати; страховий документ; висновок ДП "Держзовнішінформ" від 24.01.2023 №111/21; митна декларація країни відправлення.

Посадовими особами митного органу за поданими ЕМД були надіслані запити про подання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);4) виписку з бухгалтерської документації;5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;6) згідно п.8 ч.2 ст.53 МКУ страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;7) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Додатково декларанта повідомлено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів.

На виконання запитів декларантом були надані рахунок-комерційна пропозиція, розрахунок собівартості та лист ТОВ "Евертранс Логістік" з поясненнями та проханням звершити митне оформлення.

Одеською митницею були прийняті рішення про коригування митної вартості товару: від 28.02.2023 №UA500500/2023/000194/2, від 28.02.2023 №UА500500/2023/000195/2, від 04.03.2023 №UА500500/2023/000212/2, від 07.03.2023 №UА500500/2023/000219/2, від 07.03.2023 № UА500500/2023/000220/2.

У всіх рішеннях заявлена декларантом митна вартість скоригована відповідачем за резервним методом. Митна вартість визначена на підставі бази даних АСМО Інспектор та ЄАІС Держмитслужби України на рівні 1,02 дол. США/кг (МД від 02.02.2023 №UA403030/2023/002706, від 06.02.2023 №UA500420/2023/000547, від 06.02.2023 №UA408020/2023/009076, від 06.02.2023 №UA408020/2023/009077, від 10.02.2023 №UA408020/2023/010344), що більше ніж заявлено декларантом - 0,547 дол. США/кг.

Рішення №UA500500/2023/000194/2 від 28.02.2023, №UА500500/2023/000195/2 від 28.02.2023, №UА500500/2023/000212/2 від 04.03.2023, №UА500500/2023/000219/2 від 07.03.2023, № UА500500/2023/000220/2 від 07.03.2023 про коригування митної вартості товарів обґрунтовані наступним:

1) згідно п.5.1.контракту від 29.04.2022 № SA/IO/04/22 продавець зобов`язаний надати покупцеві комерційну пропозицію. Проте, даний документ до митного оформлення не надавався;

2) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 до зазначених документів можуть належати:- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка фактури;- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Проте, до митного оформлення жоден з наведених документів не надано, а надано лист ТОВ «Евертранс Логістік» від 28.02.2023 № 28/02-001. При цьому, у наданому транспортному документі (CMR) наведене підприємство не значиться. Перевезення здійснювалось ТОВ «Тріміда» та ТОВ «Галаксі Транс»;

3) у наданій до митного оформлення копії митній декларації країни відправлення від 14.11.2022 № 5447202 не зазначено одержувача товару, зазначено лише «to order». Крім того, покупцем товару вказано «Ind Over». Згідно наданих до митного оформлення МД документів, покупцем та одержувачем товару є Підприємство з іноземним капіталом «Індраяні Оверсіз».

Вважаючи протиправними та необґрунтованими Рішення про коригування митної вартості, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що правовідносини, що виникли між сторонами у даній адміністративній справі, врегульовано нормами Митного кодексу України (далі - МК України).

Згідно ст. 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною першою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на митні органи.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п. 23, п. 24 ст.4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст. 49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з частиною 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 3 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Частиною першою статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною дев`ятою статті 58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, а отже, враховуючи вищевикладені обставини не було можливим застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору.

Частиною 8 статті 57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, органи доходів і зборів мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Відповідач в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості зазначив, що подані до митного контролю та оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. Декларантом не подано достатнього обсягу додаткових документів, які б спростували сумніви митниці у правильності визначення декларантом митної вартості товару, тому митну вартість товару визначено відповідачем за другорядним методом.

Проте суд не погоджується з зазначеними висновками відповідача.

Однією з підстав, яка зазначена у всіх оскаржуваних рішеннях, є те, що згідно п.5.1.контракту від 29.04.2022 № SA/IO/04/22 продавець зобов`язаний надати покупцеві комерційну пропозицію, проте даний документ до митного оформлення не надавався.

Згідно з частинами другою, п`ятою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Комерційна пропозиція не входить до обов`язкового переліку документів, які підтверджують митну вартість товару у відповідності до ч.2 ст.53 МК України.

Крім того, комерційна пропозиція має бути орієнтована на конкретного покупця, оскільки умови поставки товару, в тому числі, його вартість, визначаються у кожному випадку індивідуально, з урахуванням обсягів поставки, умов перевезення та інших чинників. Тому, у комерційній пропозиції ідентифікується один конкретний покупець.

При цьому, комерційна пропозиція є документом, який містить лише пропозицію щодо укладення договору або узгодження чергової поставки партії товару. Відповідно, надсилається така пропозиція на етапі переговорів між контрагентами (чинними або потенційними), до укладення договору або до підписання наступної специфікації.

Таким чином, комерційна пропозиція не підтверджує заявлену митну вартість, а є лише пропозицією щодо вартості товару, водночас конкретна його ціна визначається саме інвойсом.

Чинним законодавством України не встановлено обов`язкових реквізитів для комерційної пропозиції, оскільки вона не є первинним документом чи правочином, а тому не є обов`язковим документом, який надається на підтвердження митної вартості товару.

Вказане, у тому числі, узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, який у постанові від 05.03.2019 у справі №815/5791/17 звернув увагу на те, що основними документами які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53), заборонено.

Однак, декларантом разом з листами від 28.02.2023, 04.03.2023 та від 07.03.2023 все одно було надано митному органу комерційну пропозицію від 09.11.2022 року.

У оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості відповідач також зазначає, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 до зазначених документів можуть належати:- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка фактури;- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Проте, до митного оформлення жоден з наведених документів не надано, а надано лист ТОВ «Евертранс Логістік» від 28.02.2023 № 28/02-001. При цьому, у наданому транспортному документі (CMR) наведене підприємство не значиться. Перевезення здійснювалось ТОВ «Тріміда» та ТОВ «Галаксі Транс».

Згідно з Додатком № 6 до Контракту № SA/IO/04/22 від 29.04.2022 року сторони домовились, що вантаж "рис" поставлявся на умовах CIF порт Константа, Румунія.

Згідно з офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010 поставка товару на умовах CIF - розшифровка "Cost, Insurance and Freight" named port of destination перекладається як "Вартість, страхування і фрахт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення.

З урахуванням п. А.4., А.6. умов поставки CIF за правила Інкотермс 2010 Продавець зобов`язаний здійснити завантаження товару на борт судна в порту відвантаження та нести всі витрати, пов`язані з товаром, до цього моменту.

Також, поставка товару на умовах CIF за правила Інкотермс 2010 покладає на продавця обов`язок оплатити фрахт, необхідний для доставки товару в зазначений порт призначення, та обов`язок за свій рахунок здійснити витрати на страхування товару, тоді як у покупця відсутній обов`язок на укладення договору перевезення та страхування (пункти А.3, Б.3 умов поставки CIF за Інкотермс 2010).

Отже, транспортні витрати від порту Константа, Румунія, до митного кордону України включаються до митної вартості товару.

До митного контролю та митного оформлення за кожною з поданої ЕМД були додані транспортні витрати відповідно до довідки Експедитора ТОВ "ЕВЕРТРАНС ЛОГІСТІК", а саме, від 28.02.2023 № 28/02-001.

У довідці міститься посилання на єдиний транспортний документ коносамент (Bill of Lading) № 1КТ745680 від 02.12.22 та контейнери, в яких переміщувався товар MRKU8233173, MRKU6864312, MSKU5716539, HASU1179704, MRKU6702902.

Частиною 2 статті.53 МК України визначено перелік документів, що підтверджують митну вартість товарів. При цьому вказана норма не встановлює конкретних вимог щодо виду таких документів. А тому, надана декларантом довідка про транспортні документи є таким документом, що містить відомості про вартість перевезення товарів.

Відповідно до позиції ВС КАС викладеної у Постанові від 31.05.2019 р. по справі №804/16553/14, суд зазначив, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат па перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів. Тому суд вважає безпідставним коригування заявленої декларантом ціни у цьому спорі з підстави відсутності документів підтверджуючих вартість перевезення.

Відносно окреслених у спірних рішеннях зауважень відповідача щодо того, що у наданій до митного оформлення копії митній декларації країни відправлення від 14.11.2022 № 5447202 не зазначено одержувача товару, зазначено лише «to order», покупцем товару вказано «Ind Over», а згідно наданих до митного оформлення МД документів, покупцем та одержувачем товару є Підприємство з іноземним капіталом «Індраяні Оверсіз», суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що митна декларація країни відправлення передбачена як додатковий документ, що надається (за його наявності) на запит митниці, якщо надані документи, передбачені ч.2 ст.53 МКУ містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Верховний Суд, в постанові від 19.03.2019 у справі №810/4116/17 висловив наступну правову позиції щодо ненадання декларації країни відправлення в цілому: «Крім того, ненадання позивачем митної декларації країн відправлення також не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки така (вартість) повністю підтверджувалася поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами, а надання такої митної декларації не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару».

Таким чином, відповідно статті 335 Митного кодексу України, експортна декларація країни відправлення не входить до переліку документів, що є обов`язковими для здійснення митного контролю та митного оформлення, в зв`язку з чим не є документом, необхідним для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 28.09.2022 року у справі №280/8548/21, від 20.09.2022 року у справі №280/7457/21.

Однак суд звертає увагу, що в додатково наданій митній декларації країни відправлення від 14.11.22 № 5447202 містяться всі необхідні дані для ідентифікації товару та додаткового підтвердження числових значень митної вартості, а саме: посилання на інвойс, вагу, номери контейнерів, порт завантаження та порт доставки, загальну вартість товару згідно інвойсу.

Суд погоджується з доводами позивача, що зазначення у графі 7 експортної митної декларації назви отримувача Ind Over є скороченим від найменування Indrayani Overseas, та не може слугувати підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Крім того, назва декларанта додатково міститься у графі 6, адреса декларанта та всі інші дані співпадають, що дає змогу здійснити ідентифікацію товару та отримувача.

Отже, сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що декларантом надані не всі документи є необґрунтованими. Крім того, будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої Підприємством "ІНДРАЯНІ ОВЕРСІЗ" митної вартості товару судом не встановлено.

Поряд з цим, митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані декларантом для митного оформлення товару. При цьому надані митному органу документи є належними та в повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів, однак останні не тільки не спростовані митним органом, але й взагалі залишені без уваги.

Суд зазначає, що встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 20.02.2018 у справі №809/1884/16.

Суд звертає увагу, що лише у разі встановлення митним органом невідповідності числових значень складових митної вартості товару в документах, які підтверджують митну вартість товарів, митний орган має право вимагати від декларанта надання додаткових документів для встановлення дійсної митної вартості товару.

При цьому, окремі недоліки в оформленні документів не є підставою для не прийняття зазначених документів для підтвердження митної вартості товарів.

Суд зазначає, що в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган зазначає докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598).

У даному випадку Одеська митниця, приймаючи рішення про коригування митної вартості товару за резервним методом, не вказала, яким чином митна вартість товарів визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навела порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем частини другої статті 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Отже, судом встановлено, що спірні рішення про коригування митної вартості товарів від 28.02.2023 №UA500500/2023/000194/2, від 28.02.2023 №UА500500/2023/000195/2, від 04.03.2023 №UА500500/2023/000212/2, від 07.03.2023 №UА500500/2023/000219/2, від 07.03.2023 № UА500500/2023/000220/2 прийняті відповідачем необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З огляду на зазначене, дослідивши письмові докази, враховуючи приписи діючого законодавства та вищенаведені обґрунтування, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд вважає необхідним у відповідності до вимог ст.139 КАС України стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір в розмірі 8756,72 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 139, 242-246, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Підприємства з іноземним капіталом "ІНДРАЯНІ ОВЕРСІЗ" (03164, м. Київ, вул. Академіка Єфремова, буд. 8-А, офіс 55, ) до Одеської митниці (65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21 А, код ЄДРПОУ ВП 44005631) про визнання протиправними та скасування рішення, задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів: від 28.02.2023 №UA500500/2023/000194/2; від 28.02.2023 №UА500500/2023/000195/2; від 04.03.2023 №UА500500/2023/000212/2; від 07.03.2023 №UА500500/2023/000219/2; від 07.03.2023 № UА500500/2023/000220/2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21 А, код ЄДРПОУ ВП 44005631) на користь Підприємства з іноземним капіталом "ІНДРАЯНІ ОВЕРСІЗ" (03164, м. Київ, вул. Академіка Єфремова, буд. 8-А, офіс 55, ) судовий збір у розмірі 8756 грн.72 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя Токмілова Л.М.