Справа № 300/4057/22
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
"06" лютого 2024 р. справа № 300/4057/22
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Григорук О.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) питання встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання до вчинення дій
В С Т А Н О В И В:
13.10.2023 адвокат Щадей Н.В. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2022 р. у справі №300/4057/22 в порядку, встановленому статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України. Заява була мотивована тим, що на підставі рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2022 р. у справі №300/4057/22 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснило перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019, під час перерахунку пенсії позивачу було знято максимальний розмір пенсії, проте не було враховано додаткові види підвищень/надбавки, а також індексації, тим самим орган пенсійного фонду не виконує рішення суду у повному обсязі (а.с.128-131).
Ухвалою суду від 19 жовтня 2023 р. було відмовлено в задоволенні заяви представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 19 грудня 2022 р. у справі №300/4057/22 (а.с.142-144).
Заява також, як і заява від 13.10.2023 мотивована тим, що на підставі рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2022 р. у справі №300/4057/22 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснило перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019, під час перерахунку пенсії позивачу було знято максимальний розмір пенсії, проте не було враховано додаткові види підвищень/надбавки, а також індексації, тим самим орган пенсійного фонду не виконує рішення суду у повному обсязі.
Розглянувши подану суду заяву, дослідивши обставини справи, суд прийшов до наступного висновку.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2022 р. у справі №300/4057/22, з урахуванням ухвали суду про виправлення описки від 29 березня 2023 р., які набрали законної сили, позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 80% до 70% грошового забезпечення та обмеження пенсії максимальним розміром з 01.04.2019. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату, з врахуванням виплачених сум, пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до довідки Управління Служби Безпеки України в Івано-Франківській області від 14.08.2020 №36 в розмірі 80% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, передбаченого статтею 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" (а.с.58-66, 116, 117).

Як зазначено вище, ухвалою суду від 19 жовтня 2023 р. було відмовлено в задоволенні заяви представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 19 грудня 2022 р. у справі №300/4057/22 (а.с.142-144).

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2023 року у справі № 300/4057/22 залишено без руху у зв`язку з невідповідністю апеляційної скарги вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: не додано документа про сплату судового збору та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявлених недоліків (а.с.158-159).

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу суду від 19 жовтня 2023 року у справі № 300/4057/22 повернуто скаржнику, оскільки позивачем у строк, встановлений судом, недоліки апеляційної скарги не усунуто (а.с.164-165).

30.01.2024 адвокат Щадей Н.В. повторно звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2022 р. у справі №300/4057/22 в порядку, встановленому статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно частини 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно частин 4, 7 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.

Відповідно до частин 2, 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 31.07.2018 у справі №235/7638/16-а.

З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних, підтверджених належними і допустимими доказами, підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27 лютого 2020 року у справі № 0640/3719/18 та від 11 червня 2020 року у справі №640/13988/19.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 звертав увагу на те, що застосування статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31 травня 2021 року в справі №200/3958/19-а.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі "Шмалько проти України", заява №60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

В постанові від 3 квітня 2019 року у справі №820/4261/18 Верховний Суд вказав на необхідність з`ясування існування в спірних правовідносинах обставин, з якими стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення та чи не були оскаржувані дії відповідача пов`язані з виконанням судового рішення, чи є самостійним предметом спору.

Згідно частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно змісту листа Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 28.08.2023 №000/0904-5/41524 до Головного державного виконавця, вбачається, що вказаний лист стосувався скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 16.08.2023 ВП № 72544952, постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 16.08.2023 ВП № 72544952 та направлення до органів Казначейства відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845 та боржник просив закінчити виконавче провадження ВП № 72544952 від 16.08.2023 відповідно до частини 9 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", яка передбачає, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (а.с.137, 138).

Суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 19 Закону № 1404-VIII сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

У відповідності до статті 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області скористалося правом заявляти клопотання, встановленим статті 19 Закону № 1404-VIII на подання до Головного державного виконавця заяви, при цьому, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Водночас, суд звертає увагу, що ухвалою суду від 19 жовтня 2023 року про відмову в задоволенні заяви представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 19 грудня 2022 р. у справі №300/4057/22, яка набрала законної сили встановлено, що відповідно до розрахунку на доплату пенсії від 29.03.2023 та перерахунку пенсії від 01.04.2023 за пенсійною справою №-СБУ на виконання рішення суду від 19 грудня 2022 р. у справі №300/4057/22 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснило з 01.04.2019 перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до довідки Управління Служби Безпеки України в Івано-Франківській області від 14.08.2020 №36 в розмірі 80% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, передбаченого статтею 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

З огляду на вищенаведене, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом (частина 1 статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України) та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області вжито конкретні заходи з метою виконання рішення суду.

При цьому суд зазначає, що грошові кошти у вигляді заборгованості по пенсії, які належать стягувачу, не є власністю Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, не знаходяться на його рахунках. Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України та відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845.

Представник позивача повторно подану заяву мотивує тим, що на підставі рішення суду від 19.12.2022 у справі №300/4057/22 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснило перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019, під час перерахунку пенсії позивачу було знято максимальний розмір пенсії, проте не було враховано додаткові види підвищень/надбавки, а також індексації, тим самим орган пенсійного фонду не виконує рішення суду у повному обсязі, проте в ухвалі суду від 19 жовтня 2023 року про відмову в задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 19.12.2022 у справі №300/4057/22, яка набрала законної сили, суд зазначив, що відповідно до перерахунку пенсії за пенсійною справою №-СБУ від 01.04.2023 відповідачем при здійсненні перерахунку пенсії позивача було враховано щомісячні додаткові види грошового забезпечення відповідно до довідки Управління Служби Безпеки України в Івано-Франківській області від 14.08.2020 №36 (а.с.6), які склали 10550,0 грн. При цьому, пенсійним органом при здійсненні перерахунку пенсії позивача на виконання рішення суду від 19 грудня 2022 р. у справі №300/4057/22 не враховано індексації згідно постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" та постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", врахування яких не було предметом розгляду у даній справі та їх врахування є новими правовідносинами, які виникли при здійсненні вказаного перерахунку.

Таким чином, представник позивача не надав суду доказів ймовірного уникнення чи зволікання відповідачем у виконанні даного судового рішення та не довів наявності об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю, як зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

За таких обставин, відсутні підстави для зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області подати у визначений судом строк звіт про виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.12.2022 у справі № 300/4057/22

Відповідно до частин 2, 3, 4 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні заяви представника позивача від 30.01.2024 про зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення у даній справі, а тільки за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення суддя своєю ухвалою може накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф, то відсутні підстави для накладення на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області штрафу. Також, оскільки питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін, то враховуючи вищевикладене відсутні підстави для проведення розгляду заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду з викликом сторін.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що слід відмовити в задоволенні заяви представника позивача від 30.01.2024 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у даній справі.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 243, 248, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника позивача від 30.01.2024 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 19 грудня 2022 р. у справі №300/4057/22 - відмовити.

Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Григорук О.Б.