Справа № 620/2106/23
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2024-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2106/23 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Непочатих В.О., Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Бужак Н.П., Костюк Л.О.,

при секретарі: Литвин С.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Філімоненка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2023 року про залишення заяви без розгляду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) (далі по тексту - відповідач) в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність начальника 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби щодо ненадання ОСОБА_1 відпустки, у зв`язку із хворобою для лікування із збереженням грошового забезпечення, починаючи з 12.01.2023 по 16.02.2023 включно;

- зобов`язати начальника 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби надати ОСОБА_1 відпустку, у зв`язку із хворобою для лікування із збереженням грошового забезпечення, починаючи з 12.01.2023 по 16.02.2023 включно;

- зобов`язати начальника 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за весь час відпустки у зв`язку з хворобою для лікування, починаючи з 12.01.2023 по 16.02.2023 включно.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року зазначений позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність 105 Прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо нерозгляду рапортів ОСОБА_1 від 12.01.2023, 20.01.2023, 30.01.2023.

Зобов`язано 105 Прикордонний загін імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) розглянути рапорти ОСОБА_1 від 12.01.2023, 20.01.2023, 30.01.2023, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В решті позову відмовлено.

29.08.2023 до суду першої інстанції надійшла заява ОСОБА_1 від 28.08.2023 року про стягнення судових витрат, в якій останній просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. (далі по тексту - Заява)(а.с.196-201 з додатками).

Обґрунтовуючи подану заяву позивача зазначив, що у позовній заяві, що ним понесені витрати на професійну правничу допомогу, докази про отримання якої будуть надані пізніше.

До вищевказаної заяви від 28.08.2023 року позивачем додано копії Договору від 21.02.2023 про надання правової допомоги; копію акту виконаних робіт від 07.06.2023; копії квитанцій, копію товарного чеку від 24.05.2023 року (а.с.196-201).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2023 року заяву позивача про ухвалення додаткового рішення - залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору по суті, просить скасувати оскаржувану ухвалу, прийняти нову, якою заяву позивача задовольнити і стягнути з відповідача судові витратив розмірі 10 000 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з такою позицією суду першої інстанції, і зазначає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, зважаючи на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частинами першою та третьою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно із частинами другої-п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, відповідно до частини третьої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Аналіз частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та частини третьої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України свідчить, що вирішити питання про судові витрати після прийняття рішення можливо лише за умови заявлення або подання особою заяви про неможливість подання таких доказів до закінчення судових дебатів, тобто, до прийняття судового рішення, у випадку якщо судові дебати не проводяться під час розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. При цьому, причини, з яких сторона не може надати докази про понесені витрати до ухвалення рішення суду, мають бути поважними.

Дослідивши матеріали справи та доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що в позовній заяві позивачем було зазначено про судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

Суд звертає увагу, що імперативними приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи судом першої інстанції рішення прийнято 22.08.2023 року, натомість матеріали справи не містять доказів коли саме позивачем отримано повний текст рішення по справи, а п`ятий день після ухвалення рішення суду припадав на неділю - 27.08.2023 року, тобто вихідний день.

У свою чергу, позивачем заяву про стягнення судових витрат подано в понеділок - 28.08.2023 року, тобто перший робочий день, і зареєстровано судом першої інстанції 29.08.2023 року (а.с.196).

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що позивачем заяву про розподіл судових витрат подано протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, як це передбачено нормами адміністративного судочинства.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд уважає, що позивачем були виконані вимоги частин 3, 4 статті 134, частини 7 статті 139 КАС України щодо підтвердження відповідними доказами розміру витрат на професійну правничу допомогу, які позивач має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Дослідивши матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що заява про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правничу допомогу відповідає нормам адміністративного судочинства.

Водночас, судом першої інстанції не надано правову оцінку заяві позивача та не ухвалення судове рішення щодо відшкодування витрат на правничу допомогу після вирішення справи, а тому існує необхідність направити дану справу до суду першої інстанції для продовження розгляду саме в частині питання про наявність або відсутність законних підстав для відшкодування ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. за наслідками розгляду справи по суті.

Беручи до уваги вищевикладене суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення без розгляду заяви позивача про відшкодування на користь позивача витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи апелянта про порушення судом першої інстанції процесуальних норм права.

Аналіз наведених правових положень та обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушенням норм процесуального права.

У зв`язку з вищезазначеним, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст.ст. 123, 169, 242, 308, 310, 315, 320, 321, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2023 року про залишення без розгляду заяви про стягнення судових витрат - скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Н.П. Бужак

Л.О. Костюк

Повний текст виготовлено 05.02.2024 року