Справа № 380/27581/23
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2024 рокусправа № 380/27581/23

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (Відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення позивачу основного розміру призначеної пенсії з 80% до 70% сум грошового забезпечення, починаючи з 21 червня 2020 року;

- зобов`язати відповідача здійснити невідкладно перерахунок та виплату одним платежем призначеної пенсії позивачу, виходячи з 80% суми місячного грошового забезпечення, починаючи з 21 червня 2020 року, з урахуванням проведених виплат.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що проходив військову службу в Збройних Силах України. Після звільнення з військової служби позивачу у 2010 році було призначено пенсію за вислугу років у розмірі 80% грошового забезпечення. Надалі позивача повторно прийнято на військову службу до Збройних Сил України та згідно з наказом командира 12 окремої бригади армійської авіації від 22 червня 2020 року № 18-РС (по особовому складу) звільнено з військової служби у запас, а відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20 червня 2020 року № 139 (по стройовій частині) 30 червня 2020 року виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення. Розмір пенсії за вислугу років з 21 червня 2020 року становить 70% грошового забезпечення.

Дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії з 80% до 70% сум грошового забезпечення, починаючи з 21 червня 2020 року, позивач уважає протиправними та такими, що порушують його конституційне право на пенсійне забезпечення, оскільки при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом України від 27 березня 2014 року № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» зміни до частини другої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися виключно при призначенні нових пенсій. Позивач стверджує, що процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом та механізмом їх проведення, а тому відповідач при перерахунку його пенсії протиправно застосував норми Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які стосуються призначення пенсії.

У зв`язку з вищенаведеним, адміністративний позов просить задовольнити повністю.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що позивач пропустив строк звернення до суду, оскільки заявлені ним вимоги стосуються перерахунку пенсії з 21 червня 2020 року, однак з цим позовом до суду звернувся лише у листопаді 2023 року.

По суті спору відповідач зазначає, що Законом України від 27 березня 2014 року № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» внесено зміни до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якими передбачено, що максимальний розмір пенсії за вислугу років з 01 травня 2014 року не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. Тому після 01 травня 2014 року при призначенні (перерахунку) пенсії за вислугу років розмір пенсії за вислугу років обчислюється з урахуванням внесених змін. Оскільки пенсія позивача з 01 липня 2020 року перерахована у зв`язку з уточненням вислуги років на офіцерській посаді, то підстави для здійснення перерахунку пенсії з 21 червня 2020 року з розрахунку 80% сум грошового забезпечення відсутні.

У зв`язку з вищенаведеним у задоволенні позову просить відмовити повністю.

Відповідно до пункту третього частини третьої статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 27 листопада 2023 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін; витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області належним чином засвідчені копії Протоколу про призначення пенсії ОСОБА_1 та Перерахунків його пенсії, починаючи з 01 січня 2018 року.

Витребувані докази відповідач надав суду разом з відзивом на позовну заяву.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

З 25 вересня 2010 року позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 80% грошового забезпечення (вислуга років 30, календарна 26), що підтверджується Протоколом за пенсійною справою ОСОБА_1 за пенсійною справою № (Міноборони) від 25 вересня 2010 року.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснило перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2018 року (грошове забезпечення згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704), однак зменшило її відсотковий розмір з 80% до 70% відповідних сум грошового забезпечення, що підтверджується Перерахунком пенсії за вислугу років ОСОБА_1 за пенсійною справою № (Міноборони).

Також суд встановив, що позивача було повторно прийнято на військову службу до Збройних Сил України, оскільки згідно з наказом командира 12 окремої бригади армійської авіації від 22 червня 2020 року № 18-РС (по особовому складу) його звільнено з військової служби у запас, а відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20 червня 2020 року № 139 (по стройовій частині) 30 червня 2020 року виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення.

З 01 липня 2010 року позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 70% грошового забезпечення (вислуга років 39, календарна 32), що підтверджується Протоколом за пенсійною справою ОСОБА_1 за пенсійною справою № (Міноборони) від 01 липня 2020 року.

02 жовтня 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою, в якій просив повідомити підстави зменшення відсоткового значення основного розміру пенсії з 80% до 70% сум грошового забезпечення та вимагав усунути таке порушення законодавства, продовжувати виплату пенсії у відсотковому розмірі до грошового забезпечення, призначеному при виході на пенсію.

Листом від 01 листопада 2023 року № 29567-30688/Д-52/8-1300/23 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило позивача у відповідь на його заяву про те, що з урахуванням вимог Закону України від 27 березня 2014 року № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», яким внесено зміни до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та передбачено, що максимальний розмір пенсії за вислугу років з 01 травня 2014 року не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення, підстави для розрахунку пенсії у розмірі 80% грошового забезпечення відсутні.

Позивач, уважаючи протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років з 80% до 70% відповідних сум грошового забезпечення, звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі визначає Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ).

Стаття 13 Закону № 2262-ХІІ у редакції, чинній на дату призначення позивачу пенсії, передбачала, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт «б» статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, які звільняються з військової служби на умовах Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» 1763-15 (пункт «в» статті 12): за вислугу 15 років - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 2 проценти за кожний повний рік вислуги понад 15 років, але не більше ніж 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

08 липня 2011 року Верховною Радою України прийнято Закон № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі Закон № 3668-VI), який набрав чинності 01 жовтня 2011 року, підпунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень якого внесено зміни до Закону № 2262-ХІІ, зокрема у частині другій статті 13 цифри « 90» замінено цифрами « 80».

27 березня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі Закон № 1166-VII), який набрав чинності з 01 квітня 2014 року, крім деяких положень, пунктом 23 Розділу ІІ якого внесено зміни до Закону № 2262-ХІІ: у частині другій статті 13 цифри « 80» замінено цифрами « 70». Ці зміни набрали чинності з 01 травня 2014 року.

Статтею 63 Закону № 2262-ХІІ, у редакції, чинній з 01 січня 2017 року, визначено підстави перерахунку раніше призначених пенсій.

Згідно з цією статтею перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, яким присвоєні чергові військові (спеціальні) звання під час перебування їх у запасі або у відставці, раніше призначені їм пенсії з урахуванням нових присвоєних військових (спеціальних) звань не перераховуються.

Аналіз вищенаведених норм права вказує, що стаття 13 Закону № 2262-ХІІ регулює порядок призначення пенсій, а стаття 63 визначає підстави, умови і порядок їх перерахунку. Внесені Законом № 3668-VІ та Законом № 1166-VII зміни до статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону № 2262-ХІІ, яка не зазнала змін у зв`язку з прийняттям Закону № 3668-VІ та Закону № 1166-VII.

Суд встановив, що пенсія за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ призначена позивачу з 25 вересня 2010 року у розмірі 80% грошового забезпечення (вислуга років 30 календарна 26). На момент обчислення пенсії позивача у вказаному розмірі діяла норма частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ, яка визначала, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Водночас, як слідує з матеріалів справи, позивача було повторно прийнято на військову службу до Збройних Сил України та надалі згідно з наказом командира 12 окремої бригади армійської авіації від 22 червня 2020 року № 18-РС (по особовому складу) звільнено з військової служби у запас та відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20 червня 2020 року № 139 (по стройовій частині) 30 червня 2020 року виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення.

Частинами першою, другою статті 2 Закону № 2262-ХІІ визначено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

Отже, пенсії особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби. У разі повторного прийняття таких осіб на військову службу до Збройних Сил України виплата пенсій на час їх служби припиняється, а при наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення. Отже, у такому випадку має місце не призначення пенсії, а поновлення виплати раніше призначеної пенсії, виплату якої припинено у зв`язку з повторним прийняттям особи на військову службу до Збройних Сил України, і така виплата проводиться з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

Суд встановив, що після повторного звільнення позивача з військової служби йому поновлено виплату пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону № 2262-ХІІ, з урахуванням вислуги 39 років (календарна вислуга 32 років), однак у розмірі 70% грошового забезпечення.

Ураховуючи те, що пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ позивачу призначено ще у 2010 році в розмірі 80% грошового забезпечення, у відповідача були відсутні правові підстави для обмеження її розміру 70-ма процентами грошового забезпечення, з посиланням на частину другу статті 13 Закону № 2262-ХІІ (у редакції Закону № 1166-VII), оскільки у спірному випадку позивачу не призначено пенсію за Законом № 2262-ХІІ вперше, а поновлено її виплату після звільнення з військової служби з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення, що передбачено частиною другою статті 2 Закону № 2262-ХІІ.

До того ж, варто зауважити, що Верховний Суд у рішенні від 04 лютого 2019 року, залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у зразковій справі № 240/5401/18, дійшов висновку про відсутність підстав для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії, вказавши, що при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у пенсіонера вислуги років, є незмінним.

Суд також ураховує, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини по їхньому пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Беручи до уваги викладене у сукупності, суд доходить висновку, що дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років позивача з 80% до 70% відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з 01 липня 2020 року, є протиправними.

Водночас суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Суд уважає, що в цьому випадку ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , починаючи з 01 липня 2020 року, виходячи з розміру 80% сум грошового забезпечення.

Позовна вимога позивача в частині визнання протиправними дій та зобов`язання відповідача здійснити відповідний перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 21 червня 2020 року, задоволенню не підлягає, оскільки виплату пенсії за вислугу років позивачу поновлено з 01 липня 2020 року, тому саме з цієї дати порушене право позивача підлягає судовому захисту.

Щодо позовної вимоги в частині невідкладного проведення перерахунку пенсії позивача суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про: 1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; 2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; 3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби; 4) припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності; 5) уточнення списку виборців; 6) усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань; 7) включення фізичних осіб, юридичних осіб та організацій до переліку осіб, пов`язаних з провадженням терористичної діяльності або стосовно яких застосовано міжнародні санкції, виключення фізичних осіб, юридичних осіб та організацій з такого переліку та надання доступу до активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням.

Негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1-4 частини першої статті 283 цього Кодексу.

Отже, рішення суду про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії та її виплату з урахуванням виплачених сум в контексті норм статті 371 КАС України не підлягає негайному виконанню, оскільки в цьому випадку судом не присуджена конкретна сума пенсії, яка підлягає стягненню з державного бюджету, а лише зобов`язано відповідача здійснити її перерахунок та виплату з урахуванням виплачених сум.

З урахуванням цього у задоволенні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача невідкладно здійснити перерахунок пенсії належить відмовити.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити виплату пенсії однією сумою суд зазначає, що така вимога також не підлягає задоволенню, оскільки є передчасною та фактично стосується порядку виконання судового рішення у цій справі. Крім того, зазначена позовна вимога може бути реалізована лише після здійснення перерахунку пенсії позивача та чіткого визначення відповідних сум, які були йому недоплачені.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.

Стосовно доводів відповідача про пропуск позивачем встановленого КАС України строку звернення до суду суд зазначає про те, що відповідно до частини третьої статті 51 Закону № 2262-ХІІ перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Зважаючи на предмет позову у цій справі, яким є вимоги позивача про перерахунок пенсії, призначеної відповідно до норм Закону № 2262-ХІІ, та, беручи до уваги те, що перерахунок пенсії позивача не проведений з вини Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яке виступало відповідачем у цій справі, суд уважає, що строк звернення до суду з цим адміністративним позовом позивачем не пропущений. Тому доводи відповідача в цій частині суд відхиляє.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пунктів 8, 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» та при зверненні до суду з цим адміністративним позовом його не сплачував, а тому розподіл судового збору на підставі статті 139 КАС України не здійснюється.

Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, у матеріалах справи відсутні.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 80% до 70% відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з 01 липня 2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , починаючи з 01 липня 2020 року, виходячи з розміру 80% сум грошового забезпечення.

В решті позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 02 лютого 2024 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна