Справа № 380/2582/22
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2024-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 380/2582/22 пров. № А/857/19512/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Шевчук С. М.;

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2022 року у справі № 380/2582/22 (головуючий суддя Мартинюк В.Я., м. Львів) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2022 року Львівським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850; зобов`язання виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, передбачену Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у п.14 Порядку №850 і підстави, з якої виходив відповідач вказана норма не містить. Оскільки право позивача на отримання одноразової грошової допомоги підтверджено наявними у нього та поданими відповідачу разом з відповідною заявою доказами, протиправність відмови посадових осіб відповідача у призначенні одноразової грошової допомоги очевидна. На думку позивача, посадовими особами відповідача штучно створюються умови, за яких унеможливлюється реалізація громадянами своїх законних прав. Покликання відповідача на незалучення до складу комісії представників закладів охорони здоров`я МВС при проведенні МСЕК не може бути підставою для відмови у прийнятті рішення про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2022 року позов задоволено повністю. Визнано протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, передбачену Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем Міністерством внутрішніх справ України, подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою в позові відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції не враховано практику Верховного Суду при вирішенні спору в даній справі. Обов`язок щодо виплати спірної допомоги необхідно покласти на ГУ МВС України у Львівській області, а не на МВС України, адже позивач проходив службу саме у ГУ МВС України у Львівській області. Крім того, вказано, що Положення №1317 передбачає участь представників закладів охорони здоров`я МВС при проведенні медико-соціальної експертизи колишнім працівникам міліції.

Судом апеляційної інстанції поновлено апелянту строк звернення до суду з апеляційною скаргою, адже відповідно до ст.299 КАС України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки.

Як видно з матеріалів справи про розгляд справи Міністерство внутрішніх справ України було повідомлено на електронну пошту.

Пунктом 5.8 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року №1845/0/15-21 (далі - Положення), встановлено, що офіційна електронна адреса - це сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.

Отже, у розумінні Положення офіційною електронною адресою є адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 28 червня 2022 року у справі № 761/21436/20 та від 07 липня 2022 року у справі № 120/4298/21-а.

Натомість, апелянт був повідомлений про розгляд справи не через Електронний кабінет ЄСІТС.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено у справі незначної складності, суд апеляційної інстанції в порядку ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а оскаржуване рішення змінити з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що відповідно до наказу Управління МВС України на Львівській залізниці (по особовому складу) №70 о/с від 03.09.2015 року позивача згідно Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за ст.63 п. «з» (через скорочення штатів) з 06.09.2015 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.05.2020 року у справі №380/2693/20 зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення за зверненням ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, передбаченої ст. 23 Закону України «Про міліцію», у відповідності до Постанови Кабінету міністрів України від 21.10.2015 № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Згідно із довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках Серія 12ААА №011281, виданої Міністерством охорони здоров`я України, позивачу встановлено 45% втрати професійної працездатності.

Як вбачається з виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААБ №333184 позивачу встановлено третю групу інвалідності у заявку із захворюванням пов`язаним із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Вказана інформація підтверджується також довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №354577 від 15.12.2020 року.

Відповідно до висновку про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.05.2021 року по справі №380/2693/20 складеного на підставі матеріалів працівника міліції ОСОБА_2 у зв`язку з інвалідністю з 12.12.2019 року на підставі п.3.2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті, інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року одноразову грошову допомогу йому призначено у розмірі 315 300 грн.

Листом №46968/15-2021 від 12.10.2021 року Міністерство внутрішніх справ України повідомило Ліквідаційну комісію ГУ МВС України у Львівській області за результатами розгляду матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу Департаментом охорони здоров`я та реабілітації МВС України, що при огляді позивача медико-соціальною експертною комісією допущено порушення п.10 Положення про медико-соціальну експертизу, відповідно до якого МСЕК колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС. При проведенні експертизи позивача представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучались. Лікарсько-консультативною комісією лікарні ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» документи на позивача для подання на МСЕК не оформлялися. Невідповідність надісланих матеріалів вимогам Положення унеможливила прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги позивачу. Враховуючи викладене, прийнято рішення про відмову позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції частково погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII, з наступними змінами та доповненнями (далі Закон №580-VIII), право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

До набрання чинності Законом №580-VIII порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано Законом України «Про міліцію» від 20.12.1990 року №565-ХІІ (далі Закон №565-ХІІ).

Відповідно до ч.6 ст.23 Закону №565-ХІІ у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначає Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року, з наступними змінами та доповненнями (далі Порядок №850).

Відповідно до п.2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 2 п.3 Порядку №850 передбачено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Пункт 7 Порядку №850 передбачає, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цього Порядку; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Відповідно до п. 8 Порядку №850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Згідно із п.9 Порядку №850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Як передбачено пунктом 14 Порядку №850 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Отже, перелік підстав для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, визначений пунктом 14 Порядку №850, є вичерпним.

Зазначену відповідачем підставу для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги (незалучення працівників закладів охорони здоров`я МВС України при проведенні медико-соціальної експертизи під час встановлення інвалідності працівнику міліції) пункт 14 Порядку №850 не містить.

За таких обставин, відмова відповідача у затвердженні висновку про призначення одноразової грошової допомоги позивачу, викладена у листі №46968/15-2021 від 12.10.2021 року, є протиправною.

Щодо задоволення позову в частині зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України виплатити одноразову грошову допомогу позивачу та доводів апеляційної скарги в цій частині, колегія суддів зазначає наступне.

Приписами частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що захист прав у сфері публічно-правових відносин можливий у спосіб зобов`язання відповідача прийняти певне рішення чи зобов`язання вчинити певні дії.

Як видно з наведених вище норм, повноваження щодо прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги належать МВС.

Згідно п. 10 Порядку № 850 грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС.

Відповідно до п. 11 Порядку № 850 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ.

Отже, з аналізу вищевказаних приписів Порядку № 850 слідує, що повноваження щодо прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги належать МВС, при цьому, повноваженнями щодо виплати такої допомоги працівникам міліції, які звернулися за нею далеговані органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції.

Згідно матеріалів справи, позивач проходив службу в УМВС України у Львівській області, а не безпосередньо в МВС України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про покладення обов`язку на Міністерство внутрішніх справ України виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, оскільки такі повноваження належать органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушеного права, є саме зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України призначити одноразову грошову допомогу позивачу відповідно до «Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 та вчинити дії щодо її виплати.

При цьому, слід зазначити, що якщо відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а іншого варіанту поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, то суд має право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист прав і свобод позивача. Отже, застосування судом зазначеного способу захисту права в контексті спірних правовідносин не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження Міністерства внутрішніх справ України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29 січня 2019 року у справі № 336/2660/17, 23 жовтня 2019 у справі №324/187/17, від 10.04.2020 року у справі № 751/9773/16-а.

Враховуючи вищезазначене, колегія судів дійшла висновку про наявність підстав для зміни рішення суду першої інстанції.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч. 4 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 241, 250, 308, 311, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2022 року у справі № 380/2582/22 змінити виклавши абзац другий резолютивної частини в такій редакції: «Визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850».

Викласти абзац третій резолютивної частини рішення в такій редакції: «Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України призначити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, передбачену Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 та вчинити дії щодо її виплати».

В іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2022 року у справі № 380/2582/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук