Справа № 360/1511/23
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2024-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

05 лютого 2024 рокум. ДніпроСправа № 360/1511/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби судової охорони про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

23.12.2023 до Луганського окружного адміністративного суду через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Служби судової охорони (далі відповідач, ССО) в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Служби судової охорони, яка виразилась у не зарахуванні ОСОБА_1 до стажу служби у Службі судової охорони часу попередньої роботи: в Управлінні податкової міліції Державної податкової адміністрації в Луганській області з 11.09.2002 до 15.08.2005 (2 роки 11 місяців 5 днів); в Державній податковій інспекції у м. Лисичанську з 16.08.2005 до 15.05.2008 (2 роки 9 місяців); в Лисичанському міському відділі Головного управління МВС України в Луганській області з 16.05.2008 до 06.11.2015 (7 років 5 місяців 21 день); в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області з 07.11.2015 до 24.01.2020 (4 роки 2 місяці 18 днів), а разом 17 років 4 місяці 14 днів;

- зобов`язати Службу судової охорони зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби у Службі судової охорони час попередньої роботи: в Управлінні податкової міліції Державної податкової адміністрації в Луганській області з 11.09.2002 до 15.08.2005 (2 роки 11 місяців 5 днів); в Державній податковій інспекції у м. Лисичанську з 16.08.2005 до 15.05.2008 (2 роки 9 місяців); в Лисичанському міському відділі Головного управління МВС України в Луганській області з 16.05.2008 до 06.11.2015 (7 років 5 місяців 21 день); в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області з 07.11.2015 до 24.01.2020 (4 роки 2 місяці 18 днів), а разом 17 років 4 місяці 14 днів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що наказом Служби судової охорони від 18.03.2020 № 116 о/с позивача, як переможця конкурсу, прийнято на службу до Служби судової охорони та призначено на посаду начальника (головного бухгалтера) фінансово - економічного відділу територіального управління Служби судової охорони у Луганській області.

Наказом Служби судової охорони від 03.03.2023 № 104 о/с позивача призначено з 14.03.2023 на посаду головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та звітності фінансового управління центрального органу управління Служби судової охорони, звільнивши її з посади начальника (головного бухгалтера) фінансово-економічного відділу територіального управління Служби судової охорони у Луганській області. На вказаній посаді позивач проходжу служби по цей час.

17.11.2023 позивач звернулась до керівництва Служби судової охорони з рапортом щодо зарахування до стажу служби у Службі судової охорони стаж (час) роботи в державних органах, зокрема: в Управлінні податкової міліції Державної податкової адміністрації в Луганській області з 11.09.2002 до 15.08.2005 (2 роки 11 місяців 5 днів); в Державній податковій інспекції у м. Лисичанську з 16.08.2005 до 15.05.2008 (2 роки 9 місяців); в Лисичанському міському відділі Головного управління МВС України в Луганській області з 16.05.2008 до 06.11.2015 (7 років 5 місяців 21 день); в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області з 07.11.2015 до 24.01.2020 (4 роки 2 місяці 18 днів), а разом 17 років 4 місяці 14 днів.

Листом Служби судової охорони № 01.30-01.1-2307/вн від 28.11.2023 «Про надання відповіді», за підписом Голови Служби судової охорони, мене поінформовано про те, що наказом Служби судової охорони від 24.10.2022 (із змінами, внесеними наказом Служби судової охорони від 05.12.2022 № 519) затверджено Перелік посад співробітників Служби судової охорони середнього та вищого складу, на яких, у разі переходу на службу до Служби судової охорони, до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах.

Оскільки посада начальника відділу територіального управління Служби судової охорони у Переліку не міститься, підстави для зарахування до стажу служби у Службі судової охорони часу попередньої роботи в державних органах відсутні.

Відмову суб`єкта владних повноважень вважає незаконною.

Відповідач позов не визнав про що подав відзив на позовну заяву проти задоволення позовних вимог.

В обґрунтування відзиву зазначено, що 20.03.2020 позивача прийнято на службу до Служби судової охорони та відповідно до наказу Служби судової охорони від 18.03.2020 № 116 о/с призначено на посаду начальника (головного бухгалтера) фінансово-економічного відділу територіального управління Служби судової охорони у Луганській області.

З 14.03.2023 наказом Служби судової охорони від 03.03.2023 № 104 о/с позивача призначено на посаду головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та звітності фінансового управління центрального органу управління Служби судової охорони, звільнивши її з посади начальника (головного бухгалтера) фінансово-економічного відділу територіального управління Служби судової охорони у Луганській області.

З 01.06.2023 наказом Служби судової охорони від 01.06.2023 №273 о/с позивача призначено на посаду заступника начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності фінансового управління центрального органу управління Служби судової охорони, звільнивши її з посади головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та звітності фінансового управління центрального органу управління Служби судової охорони.

17.11.2023 позивач звернулася з рапортом до керівництва Служби судової охорони з рапортом щодо зарахування до стажу служби у Службі судової охорони час попередньої роботи в Державній податковій інспекції у м. Лисичанську Луганської області з 11.09.2002 по 15.05.2008, в Лисичанському MB ГУМВСУ в Луганській області з 16.05.2008 по 06.11.2015 та в Головному управлінні Національної поліції у Луганській області з 07.11.2015 по 24.01.2020.

Зауважує, що в позовній заяві є певні неузгодженості стосовно вищевказаного рапорту, оскільки позивач стверджує, що зазначений рапорт стосувався щодо зарахування до стажу служби у Службі судової охорони стаж (час) роботи в державних органах, зокрема: Управління податкової міліції Державної податкової адміністрації в Луганській області з 11.09.2002 по 15.08.2005 (2 роки 11 місяців 5 днів), Державна податкова інспекція у м. Лисичанську з 16.08.2005 по 15.05.2008 (2 роки 9 місяців), Лисичанський міський відділ Головного управління МВС України в Луганській області з 16.05.2008 по 06.11.2015 (7 років 5 місяців 21 день), Головне управління Національної поліції в Луганській області з 07.11.2015 по 24.01.2020 (4 роки 2 місяці 18 днів).

28.11.2023 Служба листом вих. № 01.30-01.1-2307/вн від 28.11.2023 надала відповідь та повідомила, що згідно записів трудової книжки 19.03.2020 її було звільнено з посади провідного бухгалтера (з дипломом спеціаліста) фінансово-економічного відділу територіального управління Служби судової охорони у Луганській області за власним бажанням на підставі частини першої статті 38 Кодексу законів про працю України (наказ територіального управління Служби судової охорони у Луганській області від 19.03.2020 № 29 о/с), а 20.03.2020 - прийнята на службу до Служби судової охорони та призначена як переможець конкурсу на посаду начальника (головного бухгалтера) фінансово- економічного відділу територіального управління Служби судової охорони у Луганській області (наказ територіального управління Служби судової охорони у Луганській області від 18.03.2020 № 116 о/с). Наказом Служби судової охорони від 24.10.2022 № 454 (із змінами, внесеними наказом Служби судової охорони від 05.12.2022 № 519) затверджено Перелік посад співробітників Служби судової охорони середнього та вищого складу, на яких, у разі переходу на службу до Служби судової охорони, до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах (далі - Перелік). Оскільки посада начальника відділу територіального управління Служби судової охорони у Переліку не міститься, підстави для зарахування Позивачу до стажу служби у Службі судової охорони часу попередньої роботи в державних органах, відсутні.

Зазначає, що даний перелік включає лише керівні посади центрального органу управління Служби судової охорони. Зауважуємо, що аналогічні переліки затверджені і в інших державних органах, зокрема и? в Національній поліції України.

Позивач 20.03.2020 - прийнята на службу до Служби судової охорони та призначена як переможець конкурсу на посаду начальника (головного бухгалтера) фінансово- економічного відділу територіального управління Служби судової охорони у Луганській області (наказ територіального управління Служби судової охорони у Луганській області від 18.03.2020 № 116 о/с). Оскільки посада начальника відділу територіального управління Служби судової охорони у Переліку не міститься, підстави для зарахування Позивачу до стажу служби у Службі судової охорони часу попередньої роботи в державних органах, відсутні.

Враховуючи викладене вище посилання позивача на протиправну бездіяльність Служби судової охорони щодо не зарахування до стажу служби у Службі судової охорони часу попередньої роботи є необґрунтованими та безпідставними. Отже, Служба судової охорони жодним чином не порушила права та законні інтереси позивача, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Виходячи з аналізу конкретно пункту «и» статті 17 Закону та абзацу 12 пункту 1 Постанови, для здійснення зарахування цього виду служби законодавець визначив умови, а саме: 1) ПЕРЕХІД, 2) Затверджений перелік посад.

Будь-які інші правові норми щодо переведення чи переходу співробітників на службу до Служби судової охорони відсутні.

Прийняття на службу до Служби судової охорони здійснюється виключно за результатами конкурсу, а переведення (перехід) з інших державних органів до Служби судової охорони не врегульовано жодним нормативним документом, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Як вбачається із матеріалів справи, з 18.03.2020 позивачеві було відомо про не зарахування їй до стажу служби у Службі судової охорони часу попередньої роботи.

Проте жодних доказів, про те, що Позивач звертався до Служби судової охорони протягом місячного або іншого терміну матеріали справи не містять. Слід зазначити, що позивач звернувся до суду аж 23.12.2023, тобто через 3 роки та 9 місяців після того, як йому стало відомо, що його право порушене. Заяви про поновлення пропущеного строку, з обґрунтуванням поважних причин Позивачем до суду надано не було.

Таким чином, Служба вважає, що позивачем було пропущено строк звернення до суду, причому жодного підтвердження поважності причин пропуску звернення до адміністративного суду та заяви про поновлення цього строку ним не надано.

Позивачем 21.01.2024 до Луганського окружного адміністративного суду через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» подано відповідь на відзив в якій зазначено про необґрунтованість доводів відповідача у відзиві оскільки на службу до Служби судової охорони позивач прийнята з 20.03.2020, а не зарахування відповідачем зазначених періодів до стажу служби у Службі судової охорони суперечить приписам закону. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 28.12.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку строщеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України(далі - КАС України), суд встановив таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) наказом Служби судової охорони від 18.03.2020 № 116 о/с, як переможця конкурсу, прийнята на службу до Служби судової охорони та призначено на посаду начальника (головного бухгалтера) фінансово - економічного відділу територіального управління Служби судової охорони у Луганській області та присвоєно спеціальне звання лейтенант Служби судової охорони.

Відповідно до витягу з наказу від 31.12.2020 № 385 о/с «По особовому складу» оголошено та введено в дію штат Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області та призначено з 01.01.2021 лейтенанта Служби судової охорони ОСОБА_1 на посаду начальника (головного бухгалтера) фінансово економічного відділу територіального управління Служби судової охорони у Луганській області.

Наказом Служби судової охорони від 03.03.2023 № 104 о/с позивача призначено з 14.03.2023 на посаду головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та звітності фінансового управління центрального органу управління Служби судової охорони, звільнивши її з посади начальника (головного бухгалтера) фінансово-економічного відділу територіального управління Служби судової охорони у Луганській області. Вислуга станом на 14.03.2023 становить 02 роки 11 місяців 24 дні.

Відповідно до наказу від 01.06.2023 № 273 о/с «По особовому складу» позивача призначено на посаду заступника начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності фінансового управління центрального органу управління Служби судової охорони, звільнивши її з посади головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та звітності фінансового управління центрального органу управління Служби судової охорони.

17.11.2023 позивач звернулась до керівництва Служби судової охорони з рапортом щодо зарахування до стажу служби у Службі судової охорони стаж (час) роботи в державних органах, зокрема: в Управлінні податкової міліції Державної податкової адміністрації в Луганській області з 11.09.2002 до 15.08.2005 (2 роки 11 місяців 5 днів); в Державній податковій інспекції у м. Лисичанську з 16.08.2005 до 15.05.2008 (2 роки 9 місяців); в Лисичанському міському відділі Головного управління МВС України в Луганській області з 16.05.2008 до 06.11.2015 (7 років 5 місяців 21 день); в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області з 07.11.2015 до 24.01.2020 (4 роки 2 місяці 18 днів), а разом 17 років 4 місяці 14 днів.

Листом Служби судової охорони №01.30-01.1-2307/вн від 28.11.2023 «Про надання відповіді», позивача поінформовано про те, що наказом Служби судової охорони від 24.10.2022 (із змінами, внесеними наказом Служби судової охорони від 05.12.2022 №519) затверджено Перелік посад співробітників Служби судової охорони середнього та вищого складу, на яких, у разі переходу на службу до Служби судової охорони, до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах. Оскільки посада начальника відділу територіального управління Служби судової охорони у Переліку не міститься, підстави для зарахування до стажу служби у Службі судової охорони часу попередньої роботи в державних органах відсутні.

Згідно з записами трудової книжки НОМЕР_2 , дата заповнення 12.09.1990, позивач працювала (у межах спірних правовідносинах):

Державна податкова адміністрація в Луганській області, державна податкова інспекція у м. Лисичанську Луганської області:

запис 9. 11.09.2002 призначена на посаду старшого державного податкового ревізора інспектора відділу дослідчих перевірок міжрайонного головного відділу податкової міліції ДПІ в м. Лисичанську на підставі конкурсу з випробувальним терміном 6 місяців;

запис 10. 11.03.2003 прийнята Присяга державного службовця;

запис 11. 11.03.2003 присвоєно спеціальне звання інспектор податкової службу 2 рангу;

запис 12. 01.04.2004 переведена на посаду головного державного податкового ревізора інспектора відділу дослідчих перевірок МГВПМ ДПІ у м. Лисичанську (з кадрового резерву);

запис 13. 15.03.2005 присвоєно спеціальне звання інспектор податкової служби 1 рангу;

запис 14. 16.08.2005 переведена на посаду головного державного податкового ревізора інспектора сектору документальних перевірок відділу контрольно перевірочної роботи ДПІ у м. Лисичанську;

запис 15. 09.01.2007 у зв`язку зі змінами в організаційній структурі відділ контрольно перевірочної роботи сектор документальних перевірок перейменовано у відділ аудиту юридичних осіб сектор документальних перевірок суб`єктів господарювання юридичних осіб;

запис 16. 25.10.2007 у зв`язку зі змінами в організаційній структурі переведена на посаду головного державного податкового ревізора інспектора відділу документальних перевірок суб`єктів господарювання юридичних осіб управління аудиту юридичних осіб;

запис 17. 14.01.2008 переведена на посаду головного державного податкового ревізора інспектора сектору планування перевірок та взаємодії із структурними підрозділами управління аудиту юридичних осіб;

запис 18. 17.03.2008 переведена на посаду головного державного податкового ревізора інспектора сектору організації податкового аудиту, відбору платників та аналізу їх діяльності управління податкового контролю юридичних осіб;

запис 19. 15.05.2008 звільнена з займаної посади по п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін;

Лисичанський МВ УМВСУ в Луганській області:

запис 20. 16.05.2008 призначена на посаду завідувача фінансового сектору (керівника) встановивши 15 ранг держслужбовця;

запис 21. 30.12.2008 призначено на посаду завідувача фінансового сектора (керівника) Лисичанського міського відділу Головного управління МВС України в Луганській області, з урахуванням 15 рангу державного службовця (у зв`язку з реорганізацією штатів);

запис 22. 30.04.2010 призначена на посаду завідувача фінансового сектора Лисичанського міського відділу Управління МВС України в області з урахуванням 15 рангу держслужбовця (у зв`язку з реорганізацією штатів);

запис 23. 16.05.2010 присвоєно 14 ранг держслужбовця;

запис 24. 08.02.2012 призначена на посаду завідувача фінансового сектору Лисичанського міського відділу Головного управління МВС України в Луганській області з урахуванням 14 рангу державного службовця (у зв`язку з реорганізацією штатів);

запис 25. 16.03.2012 призначена на посаду завідувача сектору головного бухгалтера фінансового сектору Лисичанського міського, з урахуванням 14 рангу державного службовця (у зв`язку з реорганізацією штатів);

запис 26. 16.05.2012 присвоєно 13 ранг держслужбовця;

запис 27. 19.06.2013 призначено на посаду завідувача сектору головного бухгалтера сектору фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Лисичанського міського, з урахуванням 143рангу державного службовця (у зв`язку з реорганізацією штатів);

запис 28. 06.11.2015 звільнена за ст. 36 п. 5 КЗпП України (переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію);

Головне управління Національної поліції в Луганській області:

запис 29. призначена на посаду провідного спеціаліста Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку, з урахуванням 13 го рангу державного службовця;

запис 30. призначена на посаду начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку;

запис 31. 28.04.2016 згідно ст. 26 Закону України «Про державну службу» присвоєно черговий 12 ранг державного службовця;

запис 32. 01.05.2016 згідно ст. 39 Закону України «Про державну службу» та ПКМУ № 306 присвоєно 9 ранг державного службовця;

запис 33. 01.05.2016 присвоєно 6 ранг державного службовця;

запис 34. 07.02.2017 призначена на посаду начальника відділу організації фінансового забезпечення підпорядкованих підрозділів Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у зв`язку з організаційно штатними змінами;

запис 35. 13.04.2019 присвоєно черговий 5 ранг державного службовця;

запис 36. 24.01.2020 звільнена за п. 1 ст. 36 (за згодою сторін) КЗпП України.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII) визначено, що Служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах. Керівництво діяльністю Служби судової охорони здійснює Голова Служби судової охорони, який призначається на посаду за результатами відкритого конкурсу і звільняється з посади Вищою радою правосуддя. Служба судової охорони складається з центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби. Структуру та штатну чисельність центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби судової охорони затверджує Голова Служби за погодженням з Державною судовою адміністрацією України. Територіальні підрозділи Служби судової охорони утворюються як юридичні особи (стаття 161 Закону).

Частиною четвертою статті 163 Закону 1402-VIII (в редакції Закону від 05.08.2018) передбачено, що до стажу служби у Службі судової охорони зараховується стаж служби в поліції, органах внутрішніх справ, військова служба в Збройних Силах України, Службі безпеки України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону.

З метою вдосконалення існуючого порядку зарахування до стажу служби у Службі судової охорони окремих періодів військової служби та служби в правоохоронних та інших державних органах, який дозволяє встановлювати співробітникам надбавки за стаж служби, а також надання їм додаткової оплачуваної відпустки Верховною Радою України прийнято Закон України № 1417-IX від 27.04.2021 «Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо врегулювання окремих питань правового статусу працівників Служби судової охорони», яким Закон України "Про судоустрій і статус суддів" доповнено статтею 162-1 такого змісту:

"Стаття 162-1. Правовий статус працівників Служби судової охорони

1. До працівників Служби судової охорони належать особи, яким присвоєно спеціальні звання співробітників Служби судової охорони, державні службовці та особи, які уклали трудовий договір із Службою судової охорони.

2. Порядок проходження служби співробітниками Служби судової охорони регулюється цим Законом та положенням, яке затверджується Вищою радою правосуддя за поданням Голови Служби судової охорони, погодженим з Державною судовою адміністрацією України.

3. На державних службовців Служби судової охорони поширюється дія Закону України "Про державну службу". Посади державних службовців Служби судової охорони відносяться до відповідних категорій посад державної служби в порядку, встановленому законодавством.

4. Повноваження керівника державної служби у Службі судової охорони здійснюють Голова Служби судової охорони та керівники територіальних підрозділів Служби судової охорони.

5. Трудові відносини працівників, які уклали трудовий договір із Службою судової охорони, регулюються законодавством України про працю.

6. Для захисту своїх прав та законних інтересів працівники Служби судової охорони можуть утворювати професійні об`єднання та професійні спілки відповідно до Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності". Професійним спілкам співробітників Служби судової охорони та їх членам заборонено організовувати страйки або брати в них участь".

Водночас статтю 163 Закону після частини третьої доповнено новою частиною такого змісту:

"4. На співробітників Служби судової охорони поширюється дія Дисциплінарного статуту Національної поліції України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Порядок проведення службового розслідування стосовно співробітників Служби судової охорони та утворення дисциплінарних комісій, їх повноваження встановлюються Головою Служби судової охорони".

У зв`язку з цим частини четверту - восьму вважати відповідно частинами п`ятою - дев`ятою;

При цьому абзац другий частини п`ятої та частину сьому Закону виключено.

Рішенням Вищої ради правосуддя 04.04.2019 № 1052/0/15-19 «Про затвердження Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони», затверджено Положення, яке визначення порядок проходження громадянами України служби в Службі судової охорони (далі Положення)

Час проходження служби у Службі зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби, стажу служби в поліції, інших правоохоронних органах. Стаж служби у Службі дає право на встановлення співробітнику надбавки за стаж служби, надання додаткової оплачуваної відпустки. До стажу служби у Службі (у календарному обчисленні) зараховуються періоди, визначені Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їх сімей" (пункт 5 Положення).

Пункт 5 Положення містить бланкетну норму до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1999 № 2262-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їх сімей".

Пунктом «и» частини першої статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1999 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ), визначено, що особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «з» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, Національне антикорупційне бюро України, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію, Бюро економічної безпеки України або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національним антикорупційним бюро України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики, а також у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, що затверджується Головою Служби судової охорони.

Абзацом 12 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі - Постанова № 393 в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах б-д, ж і з статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються:

час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки, Управління державної охорони, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, Національне антикорупційне бюро, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, органи і підрозділи цивільного захисту, державну пожежну охорону, податкову міліцію, Бюро економічної безпеки або Державну кримінально-виконавчу службу на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затвердженими відповідно Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Міністерством внутрішніх справ, Національною поліцією, Національним антикорупційним бюро, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики, виконання кримінальних покарань, а також у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, затвердженим Головою Служби судової охорони.

Механізм виплати грошового забезпечення працівникам Служби судової охорони, визначено Порядком виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України від 26.08.2020 № 384 (далі - Порядок №384).

До щомісячних основних видів грошового забезпечення працівників ССО, серед іншого, належить надбавка за вислугу років (підпункт 3 пункту 5 розділу І Порядку № 384).

Грошове забезпечення виплачується співробітникам, які призначені на штатні посади, серед іншого, в територіальних орган Служби судової охорони. Підставою для виплати грошового забезпечення є наказ Служби або територіального управління Служби про призначення на посаду співробітника в Службі, територіальному управлінні Служби та встановлення розмірів посадового окладу, надбавок, доплат (пункти 8, 9 розділу І Порядку № 384).

Надбавка за стаж служби співробітникам виплачується у відсотках до посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням у розмірах згідно з додатком 5 до Постанови № 289. Обчислення вислуги років для виплати надбавки за стаж служби співробітникам проводиться підрозділами кадрового забезпечення за матеріалами особової справи співробітника та оголошується відповідним наказом Служби або територіального управління Служби в разі призначення (переміщення) на посаду та щороку станом на 1 січня. До вислуги років для виплати співробітникам надбавки за стаж служби зараховуються періоди, які визначені Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Постановою № 393 (пункти 17-19 розділу ІІ Порядку № 384).

Аналіз пункту 5 Положення, пунктів 17-19 Порядку № 384, пункту "и" частини першої статті 17 Закону № 2262-XII та абзацу 12 пункту 1 Постанови № 393 дає підстави суду дійти висновку, що даними нормами права визначено за особою право на зарахування до стажу в Службі судової охорони, стажу (часу) роботи в державних органах. При цьому, таке право закріплене в Законі № 2262-XII, порядок його підтвердження - Постановою № 393, а порядок його реалізації - Порядком № 384 та Положенням.

Щодо відсутності переліку посад середнього і вищого складу, у разі переходу на які зараховується час роботи в державних органах.

Наказом Служби судової охорони від 05.12.2022 № 519 до вказаного вище Переліку внесено зміни, у зв`язку з чим останній викладено у новій редакції, а саме:

«1. Перший заступник Голови Служби судової охорони, заступники Голови Служби судової охорони;

2. Начальники управлінь, відділів, служб, секторів та їх заступники центрального органу управління Служби судової охорони.».

Таким чином, суд погоджується з твердженнями відповідача про те, що перелік, затверджений наказом Служби судової охорони від 24.10.2022 № 454 (зі змінами), включає лише керівні посади центрального органу управління Служби судової охорони.

У той же час, суд зауважує, що перелік посад середнього і вищого складу територіальних управлінь Служби судової охорони, на яких, у разі переходу на службу до Служби судової охорони, до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах, станом на час виникнення спірних правовідносин, Головою Служби судової охорони не затверджено.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду сформував сталу судову практику під час вирішення питання щодо незатвердження державним органом списку посад, які зараховуються до стажу для обчислення вислуги років (постанови від 18.11.2019 у справі № 813/5876/15, від 20.09.2019 у справі № 813/904/15, від 04.10.2018 у справі № 819/1695/16 тощо). Зокрема, суд касаційної інстанції вказав, що Закон № 2262-XII для окремих категорій осіб передбачає гарантії формування вислуги років, необхідної для призначення та нарахування пенсії. Реалізація зазначеної гарантії не повинна залежати від невиконання державними органами, покладених на них обов`язків, зокрема, щодо створення та затвердження списку посад. Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на встановлену державою гарантію для окремих категорій осіб як складової їхнього правового статусу, будуються на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Крім того, принцип юридичної визначеності, закріплений у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності - в даному випадку відсутність визначеного переліку посад середнього і вищого складу територіальних управлінь Служби судової охорони для обрахунку стажу.

Суд зазначає, що якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в даному випадку це надання для співробітників Служби судової охорони певних гарантій, а саме права на зарахування до вислуги років для призначення пенсії часу роботи в державних органах у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, що затверджується Головою Служби судової охорони за правилами, встановленими пунктом «и» частини першої статті 17 Закону № 2262-ХІІ, держава, у даному випадку в особі відповідача, безпідставно, відступаючи від гарантованих позивачу прав та правомірних сподівань, не зарахувала до її стажу службу в державних органах, як особі, на яку поширюється дія Закону № 2262-ХІІ.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував у своїх рішеннях про те, що принцип верховенства права зобов`язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя.

На думку суду, реалізація зазначеної гарантії не повинна залежати від невиконання державними органами, покладених на них обов`язків, зокрема, щодо створення і затвердження списку посад.

Отже, суд вважає неправомірним посилання відповідача на відсутність затвердженого переліку посад, як на підставу відмови позивачу у зарахуванні до вислуги років для призначення пенсії часу попередньої роботи в державних органах.

На переконання суду, доводи відповідача жодним чином не впливають на право позивача щодо зарахування вказаного періоду трудового стажу до вислуги років держаного службовця.

Як встановлено судом, до вислуги років для виплати співробітникам Служби судової охорони надбавки за стаж служби зараховуються періоди визначені Законом №2262-ХІІ та Постановою № 393 (пункт 19 розділу II Порядку № 384).

Відповідно до пункту «и» частини першої статті 17 Закону № 2262-XII та абзацу 12 пункту 1 Постанови № 393, до стажу служби у Службі судової охорони зараховується час роботи в державних органах.

Водночас, статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що періоди роботи позивача в Управлінні податкової міліції Державної податкової адміністрації в Луганській області з 11.09.2002 до 15.08.2005, в Державній податковій інспекції у м. Лисичанську з 16.08.2005 до 15.05.2008, в Лисичанському міському відділі Головного управління МВС України в Луганській області з 16.05.2008 до 06.11.2015, а також в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області з 07.11.2015 до 24.01.2020, підтверджується записами у трудовій книжці позивача.

Крім цього, та обставина, що позивач у спірні періоди працювала саме в державних органах, відповідачем не оспорюється.

Суд вважає безпідставними посилання відповідача на наказ Служби судової охорони від 24.10.2022 № 454 про затвердження Переліку посад співробітників Служби судової охорони середнього і вищого складу, на яких, у разі переходу на службу до Служби судової охорони, до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах, відповідно до якого позивач не обіймала посад за таким переліком, як на підставу для відмови у зарахуванні спірних періодів до стажу служби позивача у Службі судової охорони, та зазначає.

Пунктом «и» частини першої статті 17 Закону № 2262-ХІІ передбачено зарахування часу попередньої роботи особи в державних органах до стажу її служби (вислуги) у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу, тобто як у територіальних управліннях, так і в центральному органі управління Служби.

Статтею 164 Закону №1402-VIII установлено спеціальні звання співробітників Служби судової охорони.

Зокрема, спеціальними званнями середнього складу є: підполковник Служби судової охорони (пункт 2 частини першої вказаної статті).

Частиною другою вказаної статті установлюються такі строки вислуги в спеціальних званнях співробітників Служби судової охорони, зокрема, лейтенант Служби судової охорони - 2 роки; підполковник Служби судової охорони - 5 років.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, наказом Служби судової охорони від 18.03.2020 № 116 о/с позивача призначено на посаду начальника (головного бухгалтера) фінансово - економічного відділу територіального управління Служби судової охорони у Луганській області та присвоєно спеціальне звання лейтенант Служби судової охорони, а на момент подання рапорту позивач обіймала посаду заступника начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності фінансового управління центрального органу управління Служби судової охорони з діючим спеціальним званням підполковник Служби судової охорони (вислуга не менше 5 років), що додатково підтверджує перебування позивача на посаді у Службі судової охорони визначену наказом Служби судової охорони від 24.10.2022 № 454, у разі переходу на яку підлягає зарахуванню попередній час (період) роботи в державних органах.

З огляду на викладене позивач має право на зарахування до стажу служби у Службі судової охорони часу періоди роботи в: Управлінні податкової міліції Державної податкової адміністрації в Луганській області з 11.09.2002 до 15.08.2005; Державній податковій інспекції у м. Лисичанську з 16.08.2005 до 15.05.2008; Лисичанському міському відділі Головного управління МВС України в Луганській області з 16.05.2008 до 06.11.2015; Головному управлінні Національної поліції в Луганській області з 07.11.2015 до 24.01.2020.

Суд зазначає, що повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії, і якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Згідно Рекомендації № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.05.1980 на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Отже, під дискреційними повноваженнями розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення

Тобто, дискреційним є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації можливу поведінку (дії, бездіяльність) між альтернативами варіантами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Водночас суб`єкт владних повноважень за даних, конкретних фактичних обставин не наділений повноваженнями діяти не за законом, а на власний розсуд.

Крім цього, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Отже з огляду на викладене, належним способом захисту порушених прав позивача, на переконання суду, є зобов`язання відповідача зарахувати відповідні періоди її роботи на державній службі до служби у Службі судової охорони.

Суд зауважує, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти, як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

З матеріалів справи слідує, що 17.11.2023 позивач звернулась з рапортом до відповідача про зарахування до стажу служби у Службі судової охорони часу роботи в державних органах.

За результатом розгляду позивач отримала лист вих. № 01.30-01.1-2307/вн від 28.11.2023, у якому зазначені нормативні акти, які регламентують порядок зарахування стажу у Службі судової охорони (Положення, Закон № 2262-XII, Постанова № 393), та передбачають можливість зарахування до стажу часу роботи в державних органах у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, що затверджується Головою Служби судової охорони. Одночасно заявниці роз`яснено, що на день звернення перелік посад середнього і вищого складу, у разі переходу на які зараховується час роботи в державних органах, не затверджений Головою Служби судової охорони, тому відповідні періоди роботи позивача в державних органах не можуть бути зараховані до стажу служби в Службі судової охорони.

Аналіз змісту вказаного листа свідчить про те, що відповідач проявив активну поведінку, розглянув звернення позивача та надав відповідь, хоча і відмовив у його задоволенні. Відтак, вказані дії не можуть вважатись бездіяльністю.

Таким чином, позивач звернулась до відповідача з рапортом від 17.11.2023, а 28.11.2023 отримала відповідь (лист) на рапорт та 23.12.2023 звернулась до суду з адміністративним позовом, тобто без пропуску встановленого законодавством строку.

Отже посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду є безпідставним.

З урахуванням викладеного належним способом захисту порушеного права в даному випадку є:

- визнати протиправними дії Служби судової охорони щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу служби у Службі судової охорони час роботи в: Управлінні податкової міліції Державної податкової адміністрації в Луганській області з 11.09.2002 до 15.08.2005; Державній податковій інспекції у м. Лисичанську з 16.08.2005 до 15.05.2008; Лисичанському міському відділі Головного управління МВС України в Луганській області з 16.05.2008 до 06.11.2015; в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області з 07.11.2015 до 24.01.2020;

- зобов`язати Службу судової охорони зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби у Службі судової охорони час роботи в: Управлінні податкової міліції Державної податкової адміністрації в Луганській області з 11.09.2002 до 15.08.2005; Державній податковій інспекції у м. Лисичанську з 16.08.2005 до 15.05.2008; Лисичанському міському відділі Головного управління МВС України в Луганській області з 16.05.2008 до 06.11.2015; в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області з 07.11.2015 до 24.01.2020.

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, оскільки обраний спосіб захисту не відповідає ефективному захисту порушених прав у судовому порядку.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормами статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, позовні вимоги належить задовольнити частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Як вже вказано судом, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню внаслідок обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права.

Оскільки позовні вимоги фактично підлягають задоволенню, лише з коригування обраного способу захисту, суд вважає за необхідне судовий збір у розмірі 858,88 грн, стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Служби судової охорони про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Служби судової охорони щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу служби у Службі судової охорони часу роботи в: Управлінні податкової міліції Державної податкової адміністрації в Луганській області з 11.09.2002 до 15.08.2005; Державній податковій інспекції у м. Лисичанську з 16.08.2005 до 15.05.2008; Лисичанському міському відділі Головного управління МВС України в Луганській області з 16.05.2008 до 06.11.2015; в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області з 07.11.2015 до 24.01.2020.

Зобов`язати Службу судової охорони зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби у Службі судової охорони часу роботи в: Управлінні податкової міліції Державної податкової адміністрації в Луганській області з 11.09.2002 до 15.08.2005; Державній податковій інспекції у м. Лисичанську з 16.08.2005 до 15.05.2008; Лисичанському міському відділі Головного управління МВС України в Луганській області з 16.05.2008 до 06.11.2015; в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області з 07.11.2015 до 24.01.2020.

В іншій частині позовних відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Служби судової охорони судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 858,88 (вісімсот п`ятдесят вісім грн 88 коп.) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.В. Смішлива