Справа № 500/7355/23
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/7355/23

06 лютого 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (надалі, відповідач-2), в якому просить визнати протиправною та скасувати відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, оформлену листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 1900- 0214-8/44878 від 20.10.2023 року із доданим до нього рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про відмову у призначенні пенсії № 88 від 11.10.2023, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 17.02.1984 по 01.10.1984 у Електромонтажний поїзд №701 Міністерства транспортного будівництва СРСР та з 17.09.1985 по 03.04.1998 у Комунальному автотранспортному підприємстві 1906 та призначити і виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з 02.09.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 1900-0214-8/44878 від 20.10.2023 із доданим до нього рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про відмову у призначенні пенсії № 88 від 11.10.2023 позивачу відмовлено в призначенні пенсії, так як відсутній необхідний страховий стаж, оскільки наступні періоди роботи не зараховані до страхового стажу, а саме з 17.02.1984 по 01.10.1984, та з 17.09.1985 по 03.04.1998. Позивач вважає такі дії протиправними, що і слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач просить врахувати, що у трудовій книжці та додаткових документах позивача є всі необхідні відомості, які підтверджують трудовий стаж позивача, що надає право на пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Позивач також зауважив, що не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу в позивача за спірний період.

Ухвалою суду від 14.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою залучено до участі у справі як другого відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, а також встановлено відповідачам 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзивів на позовну заяву.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Вказав, що пенсійний вік, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить 60 років, необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить 30 років. Звернув увагу суду на тому, що страховий стаж особи становить 20 років 05 місяців 29 днів. Зазначив, що до страхового стажу позивача не зараховано: періоди роботи згідно довідки від 03.10.2023 №1/28 з 17.09.1985 по 03.04.1998, оскільки записи в трудовій книжці не можуть бути підставою видачі довідки, а в трудовій книжці на даних записах слабкий відтиск печатки, що засвідчує запис про звільнення, через що його неможливо ідентифікувати; періоди роботи з 17.02.1984 по 01.10.1984 згідно записів трудової книжки від 17.02.1984 НОМЕР_1 , оскільки відсутні накази на початок та кінець навчання. Таким чином, вважає, що позивачу було правомірно відмовлено у призначені пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог, просить відмовити у задоволенні позову з аналогічних підстав, що і представник Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити повністю.

Судом встановлено, що 05.10.2023 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу позивача не зараховано: період роботи згідно довідки від 03.10.2023 №1/28 з 17.09.1985 по 03.04.1998, оскільки записи в трудовій книжці не можуть бути підставою видачі довідки , а в трудовій книжці на даних записах слабкий відтиск печатки, що засвідчує запис про звільнення, через що його неможливо ідентифікувати; період роботи з 17.02.1984 по 01.10.1984 згідно записів трудової книжки від 17.02.1984 НОМЕР_2 , оскільки відсутні накази на початок та кінець навчання.

Про вказане рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 20.10.2023 №1900-0014-8/44878.

Не погоджуючись з рішенням відповідачів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Частиною 1 статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) та від 09.07.2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до положень ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону № 1058-IV за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Закону № 1058-IV.

Так, згідно з ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону № 1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

На виконання зазначеної норми Закону, постановою Кабінету міністрів України № 637 від 12.08.1993 року затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній" (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Також згідно із ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. А необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Подібний висновок відображений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.01.2020 року у справі № 588/647/17.

Суд звертає увагу на тому, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому їх не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірних періодів роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Як слідує із записів трудової книжки від 17.02.1984 серії НОМЕР_2 , позивач з 17.02.1984 зарахований на практику з ТУ-1 м.Тернополя електромонтером-лінійником по монтажу контактної мережі другого розряду; з 17.04.1984 позивач прийнятий постійно електромонтером-лінійником по монтажу контактної мережі; з 01.10.1984 позивач направлений на навчання в Яхромську а/школу на машиніста а/крана.

Крім цього, згідно записів трудової книжки позивача від 17.02.1984 серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 з 17.09.1985 прийнятий в Автотранспортне підприємство КАТП-1906 на посаду автокрановщика 5го розряду, та з 03.04.1998 звільнений з роботи за власним бажанням.

На підтвердження роботи Автотранспортне підприємство КАТП-1906 позивачем до позовної заяви також долучено довідку АТП-1906 вих.№1/28 від 03.10.2023.

При цьому, у спірному випадку, відповідачем-2 до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно довідки від 03.10.2023 №1/28 з 17.09.1985 по 03.04.1998, оскільки записи в трудовій книжці не можуть бути підставою видачі довідки , а в трудовій книжці на даних записах слабких відтиск печатки, що засвідчує запис про звільнення, через що його неможливо ідентифікувати; період роботи з 17.02.1984 по 01.10.1984 згідно записів трудової книжки від 17.02.1984 НОМЕР_2 , оскільки відсутні накази на початок та кінець навчання.

Суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Подібна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 року у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 року у справі № 638/18467/15-а.

Слід також зазначити, що суд не уповноважений встановлювати наявність чи відсутність всіх підстав для призначення чи відмови у призначенні пенсії, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки.

Разом з тим, на думку суду, у спірному випадку відповідач ГУ ПФУ в Черкаській області не перевірив записи у трудовій книжці позивача, натомість не зарахував спірні періоди роботи позивача без обґрунтованих підстав, пославшись лише на формальні неточності у записах. Наведене свідчить про те, що територіальний орган Пенсійного фонду формально та без детального з`ясування обставин та документів поданих позивачем для призначення пенсії, прийняв рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії, що у контексті частини другої ст.2 КАС України свідчить про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області необхідність його скасування.

Що стосується визнання протиправним та скасування відмови, оформленої листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 1900- 0214-8/44878 від 20.10.2023 року, то позов у цій частині не підлягає до задоволення, оскільки даним листом відповідач - 1 лише повідомив про наслідки розгляду заяви позивача від 05.10.2023, долучивши відповідне рішення відповідача -2.

Крім цього, вирішуючи даний спір по суті, суд звертає увагу на тому, що призначення, перерахунок, нарахування та виплата пенсій відноситься до дискреційних повноважень територіального управління Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону №1058-IV, пенсійний фонд є органом, який, зокрема, здійснює керівництво та управління солідарною системою, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій.

Так, питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

За таких обставин адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Відтак, у сукупності наведених вище обставин, на переконання суду, з метою захисту порушеного права позивача, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву позивача від 05.10.2023 про призначення пенсії за віком, прийнявши відповідне рішення, з врахування правових висновків, зазначених судом у рішенні.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Сплачений судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень в порядку ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №88 від 11.10.2023 про відмову в призначені ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.10.2023 про призначення пенсії за віком, прийнявши відповідне рішення, з врахування правових висновків, зазначених судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 06 лютого 2024 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 );

відповідачі: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 );

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (місцезнаходження: вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, Черкаська область,18001 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.