Справа № 140/33127/23
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року ЛуцькСправа № 140/33127/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі ГУ ПФУ в Тернопільській області), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 16.10.2023 звернувся до територіального відділу ГУ ПФУ у Волинській області із заявою та документами про призначення пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) та вказану заяву за принципом екстериторіальності було скеровано до ГУ ПФУ в Тернопільській області.

Рішенням ГУ ПФУ в Тернопільській області від 20.10.2023 № 69 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. До страхового стажу не враховано: періоди роботи з 01.04.1985 по 03.11.1987 у колгоспі «Світанок» згідно довідки № 5 від 27.12.2021; з 01.10.1990 по 04.02.1992 у колгоспі ім. Ілліча згідно довідки № 5 від 27.12.2021; періоди роботи у РФ з 01.01.1992 по 08.11.1998, з 07.11.1998 по 11.03.2001, з 11.03.2001 по 16.03.2002, з 01.04.2002 по 01.06.2002, з 01.06.2002 по 09.08.2007, з 10.08.2007 по 06.06.2008, з 01.07.2011 по 15.02.2012 та з 03.04.2012 по 11.02.2015, оскільки з 01.01.2023 РФ припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Позивач не погоджується із вказаним рішенням та зазначає, що періоди роботи в РФ, які належним чином підтверджені, повинні бути зараховані до страхового стажу.

Позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 20.10.2023 № 69 щодо відмови у призначенні пенсії по віку, та зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області призначити та виплачувати пенсію по віку згідно із Законом № 1058-ІV, з дня звернення за призначенням пенсії (16.10.2023) з урахуванням при обчисленні розміру пенсії стажу та заробітку за періоди роботи в РФ з 01.04.1985 по 16.03.2002, з 01.04.2002 по 06.06.2008, з 01.07.2011 по 15.02.2012, з 03.04.2012 по 11.02.2015.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 24).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву (а. с. 28-30) відповідач ГУ ПФУ в Тернопільській області позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з мотивів правомірності оскаржуваного рішення від 20.10.2023 № 69 про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 16.10.2023 позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком (а. с. 8), надавши документи за переліком згідно із розпискою-повідомленням (а. с. 39) та вказану заяву за принципом екстериторіальності було скеровано до ГУ ПФУ в Тернопільській області.

Рішенням ГУ ПФУ в Тернопільській області від 20.10.2023 № 69 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. Крім того, згідно із цим рішенням загальний страховий стаж позивача складає 08 років 0 місяців 29 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. До страхового стажу не зараховано такі періоди роботи: з 01.04.1985 по 03.11.1987 у колгоспі «Світанок» згідно довідки № 5 від 27.12.2021 та з 01.10.1990 по 04.02.1992 у колгоспі ім. Ілліча згідно довідки № 5 від 27.12.2021, оскільки документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема, про стаж роботи до 31.12.1991, уточнюючі довідки про пільговий характер роботи, про навчання, про цивільний стан особи та інші документи враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений, передбаченого статтею 4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05.10.1991; період роботи у РФ з 01.01.1992 по 08.11.1998, з 07.11.1998 по 11.03.2001, з 11.03.2001 по 16.03.2002, з 01.04.2002 по 01.06.2002, з 01.06.2002 по 09.08.2007, з 10.08.2007 по 06.06.2008, з 01.07.2011 по 15.02.2012 та з 03.04.2012 по 11.02.2015, оскільки з 01.01.2023 РФ припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (а. с. 7).

Згідно із розрахунком стажу для призначення пенсії за віком страховий стаж позивача ОСОБА_1 складає 08 років 29 днів, до якого зараховані такі періоди: 01.09.1979 10.04.1980, 11.04.1980 27.04.1982, 01.09.1982 04.03.1985, 04.11.1987 10.05.1990, 11.05.1990 01.10.1990 (а. с. 9).

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Згідно із частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За приписами частин другої, четвертої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно із статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.04.1985 позивач ОСОБА_2 у період з 01.04.1985 по 03.11.1987 працював в колгоспі «Світанок» (записи № № 1-2), з 01.10.1990 по 04.02.1992 в колгоспі ім. Ілліча (записи № № 7-8), з 04.02.1992 по 08.11.1998 головою адміністрації Обухівської сільської ради Кореневського району Курської області (записи № № 9-11), з 07.11.1998 по 11.03.2001 на посаді голови колгоспу ім. Кірова (записи № № 12-13), з 11.03.2001 по 16.03.2002 на посаді голови СВК ім. Кірова (записи № № 14-15), з 01.04.2002 по 01.06.2002 на посаді головного агронома в СВК ім. Кірова (записи № № 16-17), з 01.06.2002 по 09.08.2007 на посаді головного агронома в ЗАТ АФ «Златополе» (записи № № 18-19) (а. с. 10-12). Згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_2 від 10.08.2007 позивач ОСОБА_2 у період з 10.08.2007 по 06.06.2008 працював на посаді старшого агронома в ЗАТ АФ «Південна» (записи № № 1-2), з 01.07.2011 по 15.02.2012 на посаді охоронця посту в ТзОВ «Кевлар» (записи № № 3-4), з 03.04.2012 по 11.02.2015 на посаді завідуючого складу в ЗАТ «Рильснол» (записи № № 5-6) (а. с. 12-13).

Записи про періоди роботи позивача в РФ, які виконані в трудовій книжці, засвідчені чітким відтиском печатки закладу та підписом посадової особи, не містять ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх достовірності.

Крім того, у матеріалах справи наявні архівні довідки від 27.12.2021, видані адміністрацією Кореневського району Курської області, у яких відображена інформація про нараховану заробітну плату та кількість відпрацьованих днів ОСОБА_1 в колгоспі «Світанок» за квітень 1985 року грудень 1987 року (а. с. 14), в Комаровській сільській раді Кореневського району Курської області за період листопад 1987 року червень 1990 року (а. с. 15), в колгоспі ім. Ілліча за період з серпня 1990 року червень 1992 року (а. с. 16), в Обухівській сільській раді за період лютий 1992 року грудень 1998 (а. с. 17), в колгоспі ім. Кірова за період з листопада 1998 року по березень 2002 року (а. с. 18), в ЗАТ АФ «Златополе» (довідка від 21.02.2022) за період червень 2002 року липень 2007 року (а. с. 19), а також довідка від 02.02.2022 № 2 про доходи за період з 10.08.2007 по 06.06.2008 (а .с. 20).

За правилами частини другої статті 4 Закону № 1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до частини другої статті 10 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 № 5067-VI права громадян України, які працюють за кордоном, захищаються законодавством України та держави перебування, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При вирішенні питання зарахування до пільгового стажу періодів роботи, набутих на території РФ, необхідно керуватися Угодою між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, від 14.01.1993 та Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Відповідно до частини другої статті 6 Угоди «Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення» від 13.03.1992 для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Згідно із абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Частиною другою статті 4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів» від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Зміст зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 14.11.2019 у справі № 676/6166/16-а, від 16.04.2020 у справі № 555/2250/16-а та від 20.07.2020 у справі № 174/421/17.

Відповідно до постанови «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» від 29.11.2022 № 1328 Кабінет Міністрів України постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

Водночас, суд враховує, що згідно із статтею 13 вказаної Угоди кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення. Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Отже, оскільки позивач працював у РФ в той час, коли усі вищевказані міжнародні договори були чинні, у відповідача не було підстав не зараховувати стаж роботи позивача на території РФ.

З урахуванням наведеного, на думку суду, періоди роботи з 01.04.1985 по 03.11.1987, з 01.10.1990 по 04.02.1992, з 01.01.1992 по 08.11.1998, з 07.11.1998 по 11.03.2001, з 11.03.2001 по 16.03.2002, з 01.04.2002 по 01.06.2002, з 01.06.2002 по 09.08.2007, з 10.08.2007 по 06.06.2008, з 01.07.2011 по 15.02.2012 та з 03.04.2012 по 11.02.2015, які підтверджені записами у трудовій книжці, повинні бути зараховані до страхового стажу позивача для призначення пенсії за віком.

Отже, суд дійшов висновку про те, що рішенням ГУ ПФУ в Тернопільській області від 20.10.2023 № 69 позивачу протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком з мотивів не зарахування до страхового стажу періодів роботи у РФ.

При вирішенні цього спору суд також враховує, що відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (зі змінами; далі Порядок № 22-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.10 Порядку № 22-1 передбачено, що після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Тобто, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії рішенням від 20.10.2023 № 69, яке було прийняте ГУ ПФУ в Тернопільській області відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1, за принципом екстериторіальності.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, на підставі наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 20.10.2023 № 69 належить задовольнити.

На думку суду, оскільки за приписами Порядку № 22-1 електронна пенсійна справа знаходиться в пенсійному органі за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи, та такий орган здійснює нарахування та виплату пенсії, тому належним відповідачем за позовними вимогами зобов`язального характеру є ГУ ПФУ у Волинській області.

Разом з тим, при вирішенні позовних вимог зобов`язального характеру суд враховує, що за змістом статті 26 Закону № 1058-IV однією з обов`язкових умов для призначення пенсії за віком є наявність необхідного страхового стажу (у цьому випадку не менше 30 років).

Суд також наголошує на тому, що за приписами статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду.

З оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 20.10.2023 № 69 про відмову у призначенні пенсії вбачається не врахування до страхового стажу позивача певних періодів роботи. Проте, у вказаному рішенні та у відзиві відповідача ГУ ПФУ в Тернопільській області не було надано оцінки щодо наявності у позивача необхідного страхового стажу для призначення пенсії за віком, за умови зарахування до страхового стажу спірних періодів роботи в РФ.

З урахуванням наведеного, за відсутності правової оцінки, наданої територіальним органом Пенсійного фонду України щодо наявності усіх умов (зокрема, наявності необхідного страхового стажу не менше 30 років, за умови зарахування до страхового стажу зазначених періодів роботи в РФ) для призначення позивачу пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV, суд позбавлений у межах цієї справи можливості дійти категоричного висновку про наявність у позивача права на призначення вказаної пенсії.

Відтак, позовні вимоги про зобов`язання вчинити дії належить задовольнити частково у спосіб прийняття судом рішення про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області провести перерахунок страхового стажу позивача, зарахувавши до нього періоди роботи з 01.04.1985 по 03.11.1987, з 01.10.1990 по 04.02.1992, з 01.01.1992 по 08.11.1998, з 07.11.1998 по 11.03.2001, з 11.03.2001 по 16.03.2002, з 01.04.2002 по 01.06.2002, з 01.06.2002 по 09.08.2007, з 10.08.2007 по 06.06.2008, з 01.07.2011 по 15.02.2012 та з 03.04.2012 по 11.02.2015 згідно з трудовими книжками серії НОМЕР_3 від 01.04.1985 та серії НОМЕР_2 від 10.08.2007, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.10.2023 про призначення пенсії за віком з часу звернення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, та про відмову у задоволенні решти позовних вимог (про зобов`язання призначити пенсію за віком).

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, оскільки права позивача були порушені саме рішенням ГУ ПФУ в Тернопільській області від 20.10.2023 № 69, а позовні вимоги задоволені частково, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань вказаного відповідача судовий збір в сумі 536,80 грн, сплачений в розмірі 1073,60 грн квитанцією від 30.10.2023 (а. с. 5, 23).

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову у призначенні пенсії від 20.10.2023 № 69.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, м. Луцьк, вул. Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код 13358826) провести перерахунок страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), зарахувавши до його страхового стажу періоди роботи з 01.04.1985 по 03.11.1987, з 01.10.1990 по 04.02.1992, з 01.01.1992 по 08.11.1998, з 07.11.1998 по 11.03.2001, з 11.03.2001 по 16.03.2002, з 01.04.2002 по 01.06.2002, з 01.06.2002 по 09.08.2007, з 10.08.2007 по 06.06.2008, з 01.07.2011 по 15.02.2012 та з 03.04.2012 по 11.02.2015 згідно з трудовими книжками серії НОМЕР_1 від 01.04.1985 та серії НОМЕР_2 від 10.08.2007, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.10.2023 про призначення пенсії за віком з часу звернення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (46001, Тернопільська область, м. Тернопіль, майдан Волі, 3, ідентифікаційний код 14035769) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) судовий збір в розмірі 536 гривень 80 копійок (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку у спосіб подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М. Валюх