Справа № 540/7473/21
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2024-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2024 р.м. ОдесаСправа № 540/7473/21

Перша інстанція: суддя Свида Л.І.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді - доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 липня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАСКО-ІМПОРТ» до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У листопаді 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВАСКО-ІМПОРТ» (далі позивач, ТОВ «ВАСКО-ІМПОРТ») звернулося до суду першої інстанції з позовом до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі (далі відповідач, Митниця), в якому просило

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UА508110/2021/000015/2 від 11.11.2021;

- визнати противоправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА508110/2021/000195 від 11.11.2021.

Окрім цього, позивач просив стягнути з митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на свою користь судовий збір за подачу позову в сумі 4 540 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у суб`єкта владних повноважень відсутні законодавчо визначені підстави для застосування, при розмитненні товару, резервного методу, оскільки обставини, що містяться у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, не впливають на ціноутворення та не спростовують реальну вартість товару, яка зазначена у контракті та інвойсі.

ТОВ «ВАСКО-ІМПОРТ» пояснює, що надані документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, за ціною контракту, не містили розбіжностей, не ставили під сумнів числові значення складових митної вартості, у них були відсутні ознаки підробки та їх зміст мав достатні відомості на підтвердження ціни, яка сплачена за товар.

За твердженням позивача, митний орган лише формально послався на ненадання повного переліку витребуваних документів, не зазначивши які саме обґрунтовані сумніви щодо вартості товару залишились не усунутими

Таким чином, на думку позивача, спірне рішення про коригування митної вартості та картка відмови, є протиправними, оскільки прийняті з порушенням визначеного законом порядку, без дотримання основних принципів митного регулювання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 липня 2023 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у письмовому провадженні, позов ТОВ «ВАСКО-ІМПОРТ» - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UА508110/2021/000015/2 від 11.11.2021.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА508110/2021/000195 від 11.11.2021.

Суд стягнув на користь ТОВ «ВАСКО-ІМПОРТ» за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати в розмірі 4 540грн.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що позивач, на підтвердження митної вартості товарів, за ціною контракту, надав необхідний перелік документів, що надають можливість перевірити правильність обчислення митної вартості товарів.

Суд зазначив, що згідно наданих чинним законодавством повноважень, митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Як зазначив суд першої інстанції, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Суд встановив, що відповідач не довів, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, а витребування переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення митного органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, Митниця в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги Митниця про свою незгоду з висновком суду першої інстанції, що надані позивачем документи не містять розбіжностей, наявних ознак підробки та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Скаржник стверджує, що аналіз митної декларації свідчить про те, що в поданих документах містяться розбіжності, та не містяться всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомості, щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, які підтверджують митну вартість товару.

Посилаючись на підпункти в) пункту 1, пункт 5 частини 10 статті 58 Митного кодексу України, скаржник зазначає, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінюваний товар, якщо вони не включалися до ціни, що були фактично сплачена або підлягала сплаті, додаються такі складові митної вартості, зокрема, як витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Як заявляє скаржник, для підтвердження витрат на транспортування, декларантом, відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України, подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Втім, за твердженням скаржника, подані до митного оформлення документи, що підтверджують вартість перевезення товару не містять інформації щодо витрат на перевезення, що унеможливлює провести перевірку достовірності декларування витрат на транспортування.

Окрім цього, скаржник зазначає про те, що підпис представника-нерезидента на зовнішньоекономічному контракті та специфікації відрізняється від підпису у інвойсі, а також про те, що вартість товару в турецькій лірі, що зазначена у декларації, не відповідає вартості вказаного товару, зазначеного в доларах США, що ставить під сумнів фактурну вартість товарів.

Також скаржник не погоджується з доводами суду першої інстанції про відсутність підстав для витребування у декларанта додаткових документів, передбачених частиною 3 статті 53 Митного кодексу України.

Обґрунтовуючи свій аргумент, скаржник указує, що Митний кодекс України встановлює його право письмово запитувати від декларанта додаткові документи, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання митної вартості товарів.

Оскільки, подані, на підтвердження митної вартості, документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, то відповідно, як вважав митний орган, у нього було право витребувати відповідні додаткові документи.

Водночас, за твердженням Митниці декларант відмовив у наданні будь-яких додаткових документів, зокрема, договору (угоди, контракту) із третіми особами про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; згідно вимог Митного кодексу України.

Наведене, на думку скаржника свідчить про помилковість висновку суду першої інстанції про необґрунтованість застосування митним органом при розмитненні товару резервного методу для визначення митної вартості товару.

ТОВ «ВАСКО-ІМПОРТ» не скористалось своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України, згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Фактичні обставини справи.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «ВАСКО-ІМПОРТ» є юридичною особою ().

Вид економічної діяльності (основний): 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням.

(Інші): 46.13 Діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами, 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення, 49.41 Вантажний автомобільний транспорт

07 листопада 2019 року ТОВ «ВАСКО-ІМПОРТ» (Покупець) уклало зовнішньоекономічний контракт № 07/11/19 на поставку продукції із компанією «OZER TICARET INSАAT MALZ. VE GIDA MAD. SAN. LTD» (Продавець).

Згідно розділу 1 «Предмет контракту» Продавець зобов`язується постачати будівельні матеріали та сировину, в подальшому Товари, в асортименті; кількість, асортимент.

Тара і упаковка входять до вартості товару.

Кількість, асортимент, ціна, вартість товару та фрахт до порту вивантаження погоджується в специфікаціях на кожну поставку.

Відповідно до розділу 2 контракту «Загальна вартість контракту» сторони визначили, що орієнтовна сума контракту становить 15 000 000 доларів США у календарний рік.

Відповідно до розділу 3 «Умови постачання та здачі товар» - поставка товару здійснюється морським транспортом на умовах CFR Херсон (Україна) «Інкотермс» в редакції 2010 року.

Згідно розділу 4 «Пакування та маркування» товар має бути відвантажений в упаковці що відповідає характеру товару.

Згідно розділу 5 «Умови оплати» розрахунок за цим договором проводиться Покупцем в доларах США, протягом 180 днів з моменту вивантаження товару в порту призначення. Валюта платежу долар США.

Відповідно до Додаткової угоди №1 від 17.12.2019 до Контракту №07/11/19 від 07.11.2019 сторони вирішили доповнити пункт 1 в такій редакції 1.1.2 Продавець зобов`язується поставляти продукцію торговельної марки «Мegaboard», а саме утеплювач будівельний з мінеральної вати в асортименті. Орієнтовна кількість 3000 тонн у календарний рік.

На виконання умов контракту, компанією «OZER TICARET INSАAT MALZ. VE GIDA MAD. SAN. LTD» поставила ТОВ «ВАСКО-ІМПОРТ» товар - цемент глиноземистий «CIMSA» марки «ISIDAC 40 EN 14647» розфасований в 320 паперових мішках по 25 кг розміщений на 5 дерев`яних палетах в плівці та перекладений картонними листами, який використовується для приготування високоміцного розчину та бетону для використання в загальнобудівельних та рефракторних спорудах.

З метою митного оформлення ввезених товарів, що перелічені вище, ТОВ «ВАСКО-ІМПОРТ» подало митну декларацію №UA508110/2021/003475 від 11.11.2021.

Відповідно до вказаної декларації, митна вартість товару визначена Декларантом за ціною контракту 55 208,22 грн. (2 111,51 доларів США за курсом валюти 26,0575 грн).

Для підтвердження заявленої митної вартості, разом з митною декларацією, відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України Декларант надав відповідні документи, а саме:

-пакувальний лист б/н від 27.10.2021;

-рахунок-фактура (інвойс) №EFI056 від 27.10.2021;

-коносамент №1 від 29.10.2021;

-вантажну відомість №1 від 29.10.2021;

-сертифікат про походження товару форми A №D 0538546 від 27.10.2021;

-митну декларація за якою було відмовлено у випуску товарів на митну територію України UA508110.2021.003425 від 05.11.2021;

-картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA508110/2021/000193 від 07.11.2021;

-документ, що підтверджує вартість страхування №000664/01 від 28.10.2021;

-зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №07/11/19 від 07.11.2019;

-доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №28 від 18.10.2021;

-договір про надання послуг митного брокера №20-12 від 13.07.2012;

-інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, №7776000 від 05.11.2021;

-копія митної декларації країни відправлення №21330100ЕХ217164 від 27.10.2021.

Далі, Декларант отримав повідомлення митниці, в якому зазначено, що у зв`язку з тим, що подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, керуючись частиною 3 статті 53 Митного кодексу України, для підтвердження митної вартості товару Митниця просила надати:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

У відповідь, Декларант надав інвойс виробника від 27.10.2021, видаткову накладну від 19.08.2021, а також повідомив, що не планує надавати інші документи та просив продовжити процедуру митного оформлення товарів за поданими документами.

11.11.2021 Митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товару №UА508110/2021/000015/2.

Митний орган, при коригуванні митної вартості товарів, застосував резервний метод визначення митної вартості.

Митниця, під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, заявленого за зазначеною МД, встановила, що подані до митного оформлення документи, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2 та 3 статті 53 Митного кодексу України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; надані декларантом, на запит митного органу, документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

Обґрунтування рішення, складалося з такого.

«Відповідно до пункту 5.1 зовнішньоекономічного договору №07/11/19 від 07.11.2019 розрахунок за товар здійснюється протягам 180 днів з моменту вивантаження товару в порту призначення, тоді, як у рахунку - фактурі зазначено «Cash against goods» - готівка проти товарів, що по суті означає попередня оплата в обмін на поставку товарів. Проте до митного оформлення для підтвердження митної вартості не подано жодного платіжного документу, який би підтверджував факт оплати за товар.

Підпис представника-нерезидента у зовнішньоекономічному контракті №07/11/19 від 07.11.2019 та у специфікації №28 (до контракту №07/11/19 від 07.11.2019 від 18.10.2021 відрізняється від підпису в інвойсі від 27.10.2021 №EFI056.

Крім того, вартість товару в турецькій лірі (відповідно до курсу на дату оформлення експортної декларації), яка зазначена в митній декларації країни-відправлення №21330100ЕХ217164 від 27.10.2021 не відповідає вартості вказаного товару, зазначеної в доларах США;

Декларантом не подано усі необхідні додаткові документи, витребуванні в рамках положень статті 53 Митного кодексу України, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.»

Також, за результатами перевірки митної декларації ТОВ «ВАСКО-ІМПОРТ» Митницею була прийнята картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА508110/2021/000195 від 11.11.2021.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Відповідаючи на перший довід апеляції про законність та обґрунтованість прийнятих митним органом рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, колегія суддів установила, що підставами для їх прийняття стало те, що декларант на вимогу митниці не надав: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини

Аналізуючи питання чи існували наведені підстави і чи являлися вони приводом для прийняття оскаржуваних рішень, колегія суддів дійшла таких висновків.

Частина 1 статті 49 Митного кодексу України передбачає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частина 1 статті 52 Митного кодексу України встановлює, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою .

Частинами 1, 2, 3, 5 та 6 статті 53 Митного кодексу України унормовано, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів є:

декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до частини 3 статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Скаржник зазначає, що митну вартість товарів неможливо було визначити шляхом використання методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту), оскільки надані декларантом документи не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості.

Внаслідок ненадання декларантом, на вимогу митниці додаткових документів, зокрема, платіжний документ, який би підтверджував факт оплати за товар, митний орган обрав метод визначення митної вартості другорядний: резервний метод.

Колегія суддів проаналізувавши підстави, покладені в основу рішення про коригування митної вартості, дійшла таких висновків.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. З наведеної норми слідує, що банківські платіжні документи подаються до митного оформлення лише у випадку сплати вартості за поставлений товару.

Так, згідно контракту №07/11/19 від 07.11.2019 розрахунок за даним договором проводиться Покупцем доларами США протягом 180 днів з моменту вивантаження товару в порту призначення (п.5.1 Контракту).

На час митного оформлення товару встановлений Контрактом строк у 180 днів не сплинув.

З наявної у матеріалах справи копії рахунку-фактури №EFІ054 від 27.10.2021 року вбачається, що попередня оплата за товари згідно даного рахунку-фактури не передбачена.

За таких обставин, посилання Митниці на те, що декларант не надав до митного оформлення рахунку для здійснення попередньої оплати, що не дає змоги підтвердити митну вартість товару, є безпідставною.

Таким чином, доводи митного органу про те, що в інвойсі зазначено, що поставка товару відбувається після попередньої оплати (до моменту відправлення), спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, вказаним рахунком-фактурою.

Стосовно доводів скаржника про те, що витрат на транспортування вантажу (фрахт), які зазначені в рахунку-фактурі та специфікації до контракту не мають документального підтвердження (що також стало підставою для витребування відповідачем додаткових документів), колегія суддів зазначає наступне.

Згідно умов контракту, постачання товару здійснюється морським транспортом на умовах CFR-Херсон, Україна, згідно Інкотнрмс-2010.

Відповідно до змісту «Інкотермс 2010» Правил ІСС для використання торгівельних термінів в національній та міжнародній торгівлі, CFR (cost and Freight) «Вартість і фрахт» означає, що продавець поставляє товар на борт судна або надає поставлений таким чином товар. При цьому продавець зобов`язаний укласти договір та оплатити всі витрати та фрахт, необхідні для доставки товару до вказаного порту призначення.

У розумінні «Інкотермс 2010» термін «Фрахт» включає в себе всі витрати, які необхідні для доставки товару до порту призначення, в тому числі витрати по навантаженню товару на борт судна та будь-які збори в зв`язку з вивантаженням товару у порту призначення, які за умовами договору покладаються на продавця.

Отже, визначення митної вартості товару, поставленого відповідно до умов контракту №07/11/19 від 07.11.2019 року не потребує додаткового підтвердження витрат на транспортування вантажу (фрахт), які зазначені в рахунку-фактурі та специфікації до контракту.

Також не потребують підтвердження та коригування складових митної вартості товару на підставі таких документів як: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаного із договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту), оскільки за змістом оскаржуваного рішення убачається, що вказані документи необхідно надати у разі, якщо відповідні платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом).

Крім цього, за змістом контракту №07/11/19 від 07.11.2019 не убачається жодних умов щодо здійснення платежів третім особам на користь продавця, а тому вимога митного органу про надання додатково вищевказаних документів є безпідставною та необґрунтованою.

Стосовно доводів скаржника, що вартість товару в турецькій лірі (відповідно до курсу на дату оформлення експортної декларації), яка зазначена в митній декларації країни-відправлення №21330100ЕХ217164 від 27.10.2021 року не відповідає вартості вказаного товару, зазначеної в доларах США колегія суддів вказує на таке.

Відповідно до частини 1 статті 1 Митного кодексу України законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Слід зазначити, що за правильність заповнення експортної декларації відповідає Продавець, який і заповнює таку декларацію на підставі митних правил країни відправлення товару.

Також слід зазначити, що митна декларація країни відправлення надається додатково виключно у разі, якщо вже надані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а під час розгляду справи суд встановив, що надані позивачем до митниці документи для митного оформлення однозначно підтверджують митну вартість поставлених товарів, тому така підстава для коригування на думку суду є необґрунтованою та безпідставною.

Доводи митниці вказані в оскаржуваному рішенні про невідповідність підпису представника-нерезидента у зовнішньоекономічному контракті та специфікаціях №26, №28 з інвойсами №EFI059 та №EFI044, колегія суддів також вважає безпідставними оскільки митний орган не надав жодних доказів того, що особа, яка підписала вказані інвойси не має права підпису документів від імені компанії продавця.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані декларантом документи надавали відповідачу змогу достовірно і повно перевірити правильність обчислення митної вартості.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що скаржник не довів, що подані документи для підтвердження митної вартості оцінюваних товарів містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Слід також зазначити, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім аргументом для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Отже колегія суддів приходить до висновку, що митний орган протиправно витребував додаткові документі, а покликання скаржника на те, що декларант не виконав вимоги про надання витребуваних документів не засноване на доказах, що містяться в матеріалах справи.

Досліджуючи обґрунтованість доводів Митниці про правомірне застосування резервного методу для визначення митної вартості товару, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до положень статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частина 1 статті 55 Митного кодексу України визначає, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно пункту 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Згідно матеріалів справи, за результатами проведеної перевірки, митну вартість товарів скориговано та визначено за резервним методом відповідно до положень статті 64 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу.

Попередні методи не застосовувалися з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: - за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів; - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів; - на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; - на основі додавання вартості (обчислена вартість) - відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товару.

Згідно пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 року, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Як мовилося вище, митна вартість товарів скоригована та визначена за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України, на підставі інформації, наявної у митного органу.

У якості джерела інформації стосовно визначення митної вартості товару митний орган використав митну декларацію від 12.10.2021 №UA100100/2021/605868, а саме 0,48 дол. США/кг (числове значення митної вартості товару становить: 8000*0,48 = 3840 дол. США).

Частинами 1-4 статті 60 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18.09.2020 у справі №815/4686/16.

В матеріалах справи наявна копія митної декларації від 12.10.2021 №UA100100/2021/605868, яка була врахована митницею для визначення вартості товару, зареєстрованого ТОВ «ВАСКО-ІМПОРТ».

Колегія суддів дослідила її та вважає, що використання її митним органом є необґрунтованим та немотивованим, оскільки товар у вказаній декларації суттєво різниться від товару, зареєстрованого позивачем, зокрема якісними характеристиками (вид, розмір, тощо), країною відправником (Данія) та умовами поставки, тобто не є аналогічним товару, задекларованому позивачем.

Також колегія суддів зауважує, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Резюмуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що позивач надав відповідачу для митного оформлення імпортованого товару всі документи, передбачені статтею 53 Митного кодексу України, які містили достовірні числові дані та підтверджували митну вартість товарів за ціною контракту, відповідно до вимог статті 58 Митного кодексу України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що висновки відповідача про заниження позивачем митної вартості товару та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих декларантом документах не впливають на ціну товару.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товарів за ціною контракту, скаржник в апеляційній скарзі не навів.

Будь-яких інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої ТОВ «ВАСКО-ІМПОРТ» митної вартості товару суд апеляційної інстанцій не встановив.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України не передбачений.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що суд апеляційної інстанції переглянув рішення суду першої інстанції, що ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями: 308, 311, 315, 316, 322, 325,328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 липня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАСКО-ІМПОРТ» до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 05.02.2024.