Справа № 300/8263/23
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2024-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" лютого 2024 р. справа № 300/8263/23
ВСТАНОВИВ:
Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" в особі Філії "Коломийське лісове господарство ДП "Ліси України" звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 010848 від 13.11.2023.
Адміністративний позов мотивований тим, що інспекторами Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - Укртрансбезпека) було проведено рейдову перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевезення спеціалізованим вантажним автомобілем НОМЕР_1 , який належить на праві господарського відання ДП «Ліси України», який перебуває на балансі філії «Коломийське лісове господарство». За результатами перевірки складено акт №010007, в якому зазначено, що при перевезенні вантажу (ліс) автомобіль не забезпечений тахографом заводом виробником, протоколом перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу або індивідуальною контрольною книжкою водія, чим порушено ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».
За результами перевірки 13.11.2023 начальником Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Держаної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №010848 за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Позивач з оскаржуваною постановою не погоджується і вважає, що вона є незаконною і підлягає скасуванню з наступних підстав. В розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт» філія «Коломийське лісове господарство» ДП «Ліси України» при перевезенні лісопродукції не є перевізником, оскільки не надавала іншому підприємству послуг з перевезення вантажів, а навпаки перевозила власну продукцію саме для цілей експлуатації підприємства. Звернув увагу, що перевезення лісопродукції філією здійснюється лише в межах Івано-Франківської області та лише в межах норм робочого часу водіїв. Крім того, пунктом 1.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті передбачено, що інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату. Однак, ДП «Ліси України» не надавали послуг з перевезення вантажу на договірних засадах за винагороду, а лише здійснює перевезення власного вантажу для робіт у галузі лісового господарства, а відтак вимога інспектора територіального управління пред`явити документи (протоколи перевірки та адаптації тахографа), що не передбачені законодавством під час транспортування для власних цілей підприємтсва є незаконною.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.12.2023 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.
У відзиві, який надійшов на адресу суду 15.12.2023, відділ державного нагляду (контролю) у Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті позов не визнає, зазначає, що під час проведення перевірки посадові особи відповідача встановили, що водій здійснював вантажні перевезення згідно із ТТН (ліс) ЮІА № 630867 від 13.09.2023. Під час перевірки виявлено, що ТЗ не обладнаний тахографом, перевізник не забезпечив водія чинною оформленою індивідуальною контрольною книжкою водія або копією графіка змінності водіїв, чим порушено ст. 48, ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Постанова № 010848 від 13.11.2023 прийнята на основі акту № 010007 від 13.09.2023, в якому посадовою особою Укртрансбезпеки зазначене і конктретизоване порушення. Постанову від 13.11.2023 № 010848 було винесено до позивача, за відстуності на момент проведення перевірки 13.09.2023 документів, визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме індивідуальної контрольної книжки водія або копія графіка змінності водіїв.
Представником зазначено, що згідно з пунктом 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів визначено, що водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.
Згідно з пунктом 7.1. Положення № 340, органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України. 3 врахуванням вищевикладеного положеннями статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, а саме індивідуальної контрольної книжки водія в разі необладнання транспортного засобу тахографом.
Відтак, за відсутності документів, зокрема, в даному випадку індивідуальної контрольної книжки водія, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, до фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
Крім того, представник відповідача заперечує посилання позивача на те, що ДП «Ліси України» не надавало жодному іншому підприємству послуг з перевезень вантажів, а навпаки перевозить власну продукцію для цілей експлуатації підприємства. На спростування цього факту зазначає, що відповідно до наданої під час перевірки ТТН (ліс) ЮІА № 630867 від 13.09.2023, зі змісту якої слідує, що автомобілем марки Урал д.н.з. НОМЕР_2 здійснювалося перевезення вантажу, відповідно до якого автомобільним перевізником, вантажовідправником є ДП «Ліси України», філія «Коломийське лісове господарство», вантажоодержувач КП «Коломияводоканал», пункт навантаження Шепарівське лісництво, пункт розвантаження м. Коломия. Наведеним фактом підтверджується факт договірних відносин щодо перевезення вантажу між ДП «Ліси України» та КП «Коломияводоканал». Позивач фактично надав послуги з перевезення вантажу належним йому транспортним засобом на користь іншої юридичної особи, а не здійснював перевезення вантажу для власних цілей експлуатації.
Крім того, на сайті Prozorro (Система державних закупівель) міститься інформація про тендер ДК 021:2015: 03410000-7 Деревина (Дрова паливні). Замовником якого було КП «Коломияводоканали. За результатами цього тендеру між КП «Коломияводоканал» (замовник) та Державним спеціалізованим господарським підприємством "Ліси України" в особі директора філії "Коломийське лісове господарство" ДП "Ліси України" (постачальник) було укладено договір поставки деревини № 397 від 09.08.2023. Отже, додатковим доказом існування договірних відносин між позивачем і КП «Коломияводоканал» в даному перевезенні є договір поставки №397 від 09.08.2023. Так, відповідно до пункту 2.3 Договору поставки від 09.08.2023 №397, укладеного між ДП «Ліси України» (постачальник) та КП «Коломияводоканал» (замовник), доставка товару здійснюється транспортом постачальника. Згідно з п. 2.2 цього договору в ціну товару включена вартість поставки, податки, збори, та інші обов`язкові платежі до бюджетів, передбачені чинним законодавством, а також в ціну товару включено вартість тари, в якій поставляється товар. Відтак, ДП «Ліси України» виступало перевізником вантажу та вказане перевезення згідно з ТТН (ліс) № 630867 від 13.09.2023 здійснювалося не для власних потреб, а на виконання умов господарського договору. Крім того, відповідач заперечує посилання позивача на те, що він не є перевізником з тієї підстави, що здійснював перевезення власного вантажу, позаяк згідно з положеннями Закону України «Про автомобільний транспорт» статус перевізника може мати не тільки особа, яка здійснює перевезення вантажу/пасажирів на комерційній основі, а й особа, яка здійснює відповідне перевезення за власний кошт. Відтак, просить суд у задоволенні позову відмовити.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши в сукупності письмові докази, судом встановлено таке.
13.09.2023 посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті, на підставі Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідно до направлення на рейдову перевірку № 000323 від 11.09.2023 (а.с.51) на а/д Н-10 км проведено рейдову перевірку на предмет дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, зокрема спеціалізованого вантажного автомобіля марки УРАЛ 5557, державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ДП «Ліси України, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію серії НОМЕР_3 (а.с.9, 60), .
За наслідками проведеної перевірки, посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківської області Державної служби України з безпеки на транспорті складено акт за № 010007 від 13.09.2023 о 16 год 46 хв, у якому зафіксовано порушення позивачем вимог ст.34 Закону України "Про автомобільний транспорт", наказу МТЗУ № 385 від 24.06.2010, наказу МТЗУ № 340 від 07.06.2010 під час перевезення вантажу відповідно до ТТН (ліс) ЮІА № 630867 від 13.09.2023 транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, перевізник не забезпечив водія чинною оформленою індивідуальною контрольною книжкою водія або копією графіка змінності водіїв, чим порушено ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» У тому числі визначено порушення, відповідальність за яке передбачена вимогами абз.3 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - перевезення вантажів за відсутності на момент перевірки документів, визначених ст. 48 цього закону, а саме у водія відсутня індивідуальна контрольна книжка водія або копією графіка змінності водіїв. Водій надав такі пояснення: «їхав без книжки, бо в мене її не було», з актом ознайомлений під підпис (а.с.52).
28.09.2023 позивачу рекомендованою кореспонденцією направлено повідомлення, в якому пропонувалося ДП «Ліси України» 17.10.2023 з 08 до 12 год прибути до Відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт (а.с.53).
Філія «Коломийське лісове господарство» ДП «Ліси України» подало клопотання № 605 від 12.10.2023 про перенесення розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт (а.с.54) .
У подальшому ДП «Ліси України» та філії «Коломийське лісове господарство» рекомендованою кореспонденцією направлено повідомлення, яке отримано ДП «Ліси України» 06.11.2023, від філії «Коломийське лісове господарство» рекомендоване повідомлення повернулося за строками зберігання, в якому пропонувалось позивачу 13.11.2023 з 10 до 12 години прибути до Відділу Укртрансбезпеки (м.Івано-Франківськ, вул. Тополина, 3) для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт (а.с.55,56).
Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 010848 від 13.11.2023 направлена позивачу супровідним листом від 13.11.2023 за № 88830/27/24-23 та отримана позивачем 20.11.2023 (а.с.59).

Не погоджуючись із вказаною постановою від 13.11.2023 № 010848, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 5 квітня 2001 року №2344-III (далі - Закон №2344-III).

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Аналіз положень статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Абзацом 2 частини другої статті 49 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Згідно з п. 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340 (далі - Положення №340), зокрема, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Отже, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн (що відповідає спірному випадку) повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Згідно з п.6.3 Положення №340 водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24.06.2010 (далі - Інструкція №385).

Відповідно до п.1.4 Інструкції №385 визначені у ній терміни вживаються у такому значенні:

- адаптація тахографа до транспортного засобу - оновлення або підтвердження параметрів автомобільного транспортного засобу, що зберігаються у пам`яті тахографа, до яких залежно від типу тахографа належать: ідентифікаційний номер (VIN-код) та номерний знак (цифри та літери, нанесені на номерному знаку, - VRN) автомобільного транспортного засобу, розмір застосованих пневматичних шин, результати визначення константи тахографа "k", характеристичного коефіцієнта автомобільного транспортного засобу "w", ефективного кола шини "l", а також показники часу, пробігу, граничного значення швидкості, на яке налаштований обмежувач швидкості транспортного засобу (за наявності). Термін "адаптація тахографа до транспортного засобу", за визначенням ЄУТР, - "калібрування";

- картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі;

- контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

- тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР;

Відповідно до пункту 2.6 Інструкції №385, ПСТ (пункти сервісу тахографів) виконують перевірку та адаптацію тахографів до транспортних засобів відповідно до вимог ЄУТР періодично кожні два роки, а також у разі, зокрема, установлення або заміни тахографа, ремонту тахографа.

Згідно з п.2.7 Інструкції №385 за результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу ПСТ оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.

Відповідно до п.2.8 Інструкції №385 за умови позитивних результатів перевірки та адаптації тахографа ПСТ відповідно до вимог ЄУТР маркує транспортний засіб та опломбовує тахограф і його складові чітким відбитком тавра згідно з вимогами додатка 2.

Відповідно до пункту 3.5 Інструкції №385 перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

За приписами пункту 3.6 Інструкції №385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР); наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку; дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа.

З аналізу наведених норм суд вважає, що під час здійснення рейдової перевірки 13.09.2023 на автодорозі Н-10 спеціалізованого вантажного автомобіля марки УРАЛ 5557, державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с.60), даний вантажний автомобіль, який використовується позивачем, мав бути забезпечений повіреним тахографом, а у разі його відсутності, водій перевізника повинен був мати при собі індивідуальну контрольну книжку або копію графіка змінності водіїв.

Відповідно до абз.3 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт"за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону - у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Верховним Судом у постановах від 17.07.2018 у справі № 802/1836/17-а та від 01.07.2020 у справі № 803/50/17 зазначено, що приписи закону зобов`язують автомобільних перевізників, водіїв мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують перевезення.

Відсутність у водія на момент проведення перевірки передбачених документів становить склад господарського правопорушення, за яке до автомобільних перевізників застосовується адміністративно-господарський штраф.

За таких обставин, непред`явлення водієм, який працює на транспортному засобі марки УРАЛ 5557, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ДСГП «Ліси України», посадовим особам державного нагляду вищевказаних документів (за відсутності тахографа) під час проведення рейдової перевірки є підставою для застосування до автомобільного перевізника штрафних санкцій за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Щодо доводів позивача про те, що водій ОСОБА_1 згідно із вимогами трудового законодавства працює на нормальній тривалості робочого часу, а також про те, що приписи Положення № 340 не поширюються на перевезення вантажів, які здійснюються підприємствами лісового господарства, суд зазначає таке.

Транспортні засоби, які визначені у пункті 6.1 Положення №340, обов`язково повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Враховуючи імперативні вимоги п.6.1 саме для 1) автобусів для пасажирських перевезень протяжністю понад 50 км та 2) вантажних автомобілів понад 3,5 тонн, - встановлення тахографів є обов`язком, а не правом.

Також слід зазначити, що Законом №2344-ІІІ передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу саме до автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

У розумінні вимог ст.1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Суд встановив, що транспортний засіб, який перевірявся, належить державному спеціалізованому господарському підприємcтву "Ліси України" в особі філії "Коломийське лісове господарство", що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та причіп реєстраційний номер НОМЕР_4 відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_5 (а.с.9-10).

Крім того суд звертає увагу, що у свідоцтві серії СТО № 413409 міститься інформація про те, що повна маса транспортного засобу становить 18300 кг, маса без навантаження 9076 кг та маса причіпа відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_6 кг (а.с.9-10).

ТТН ЮІА № 630867 від 13.09.2023 також містить відомості про те, що саме державне спеціалізоване господарське підприємcтво "Ліси України" в особі філії "Коломийське лісове господарство" було автомобільним перевізником (а.с.12).

Відтак, на переконання суду, вантажний автомобіль марки "Урал", державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить на праві власності ДП «Ліси України», та який є вантажним автомобілем, вага яка становить понад 3.5 тонн, мав бути обов`язково обладнаний тахографом, а за відсутності такого, мати індивідуальну контрольну книжку або копію графіка змінності водіїв.

Щодо посилань на те, що лісопродукція транспортувалась для власних потреб в межах структурних виробничих підрозділів, суд вказує наступне.

Відповідно до пункту 1.3. Положення № 340 його вимоги поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Згідно з пунктом 1.4. Положення № 340 воно не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються: фізичними особами за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв; під час стихійного лиха, аварій та інших надзвичайних ситуацій; транспортними засобами Міністерства внутрішніх справ України (у тому числі Національної гвардії України), Міністерства оборони України, Офісу Генерального прокурора, Служби безпеки України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Національної поліції України та Державної прикордонної служби України або транспортними засобами, орендованими ними без водія, коли такі перевезення здійснюються з метою виконання завдань, покладених на ці державні органи, та під їх контролем; сільськогосподарськими підприємствами або підприємствами лісового господарства, якщо ці перевезення виконуються тракторами або іншою технікою, призначеною для місцевих сільськогосподарських робіт чи робіт у галузі лісового господарства, та слугують виключно для цілей експлуатації цих підприємств; - закладами охорони здоров`я незалежно від форми власності.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 затверджено Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі- Правила № 363).

За приписами, наведеними у главі І Правил № 363: перевізник - фізична або юридична особа суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Транспортна послуга - перевезення вантажів та комплекс допоміжних операцій, що пов`язані з доставкою вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до частини 1 статті 50 Закону України «Про автомобільний транспорт договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

За визначенням, що міститься у частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За приписами частин 1 та 3 статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до Правил № 363, товарно-транспортна накладна єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно- матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна (абзац 27 глава 1, пункт 11.1 Правил).

Судом встановлено що відповідно до наданої під час перевірки товарно-транспортної накладної (ліс) ЮІА № 630867 від 13.09.2023 автомобілем марки УРАЛ, д.н.з. НОМЕР_2 здійснювалось перевезення вантажу. Автомобільним перевізником, вантажовідправником є ДП «Ліси Україна», Філія «Коломийське лісове господарство», вантажоодержувач КП «Коломияводоканал», . Пункт навантаження - Шепарівське лісництво, пункт розвантаження: м. Коломия (а.с.12).

Відтак, суд дійшов висновку, що наведеним документом підтверджується факт договірних відносин щодо перевезення вантажу між ДП «Ліси Україна» та КП «Коломияводоканал». Позивач фактично надав послуги з перевезення вантажу належним йому транспортним засобом на користь іншої юридичної особи КП «Коломияводоканал», а не здійснював перевезення вантажу для цілей експлуатації підприємтсва.

Як вже було зазначено, транспортування належного позивачу вантажу здійснювалось відповідно до товарно-транспортної накладної ТТН (ліс) ЮІА №630867 від 13.09.2023, згідно з якою перевізником є саме позивач. Отже, ТТН підтверджує факт надання послуг з перевезення товарів (якщо таке перевезення здійснюється на договірних умовах), документує рух матеріальних цінностей та є одним із доказів реальності здійснення господарської операції з постачання товарів.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29.04.2021 у справі № 810/3713/16, (№ К/9901/48931/18).

Окрім того, серед матеріалів справи міститься договір. Згідно з договором № 397 від 09.08.2023 між КП «Коломияводоканал» (замовник) та Державним спеціалізованим господарським Підприємством "Ліси України" в особі директора філії "Коломийське лісове господарство" ДП "Ліси України" (постачальник) обумовлено поставку деревини № 397 від 09.08.2023.

Так, відповідно до пункту 2.3 Договору поставки від 09.08.2023 № 397, укладеного між ДП «Ліси Україна» (Постачальник) та КП «Коломияводоканал» (Замовник), доставка товару здійснюється транспортом Постачальника.

На підставі пункту 2.2 цього договору в ціну товару включена вартість поставки, податки, збори, та інші обов`язкові платежі до бюджетів передбачені чинним законодавством, а також в ціну товару включено вартість тари, в якій поставляється товар (а.с.63-66).

Такий договір підтверджує факт існування договірних відносин між позивачем і КП «Коломияводоканал».

Відтак, ДП «Ліси України» виступало перевізником вантажу та вказане перевезення згідно із ТТН (ліс) ЮІА №630867 від 13.09.2023 та договору поставки від 09.08.2023 № 397 здійснювалося не для власних потреб, а на виконання умов господарського договору.

Також суд звертає увагу, що автомобільний перевізник повинен: забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства (ст. 34 Закону № 2344-III).

Відповідно до статті 18 Закону № 2344-III з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

У розумінні вказаної норми контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем незалежно від протяжності маршрутів та інших обставин.

Верховний Суд у постанові від 19.03.2020 у справі № 823/1199/17 сформулював правовий висновок, відповідно до якого водії, які здійснюють перевезення на маршруті протяжністю понад 50 км, зобов`язані мати при собі діючий та повірений тахограф. У разі, якщо ТЗ не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія.

Також Верховним Судом у постанові від 10.05.2019 у справі № 816/124/17 наголошено, що норми Закону № 2344-III зобов`язують автомобільних перевізників та водіїв мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення, до яких відносяться, зокрема, реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти.

Верховний Суд у постанові від 18.03.2020 у справі № 826/2239/16 дійшов висновку, що за відсутності документів, зокрема, посвідчення водія, товарно-транспортної накладної та адаптації пристрою тахографа, без оформлення індивідуально-контрольної книги водія, на підставі яких виконуються вантажні перевезення до фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи. Непред`явлення вказаних документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Відтак, оскільки документів, передбачених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", водій державного спеціалізованого господарського підприємcтва "Ліси України" в особі філії "Коломийське лісове господарство" посадовим особам Укртрансбезпеки під час проведення перевірки не надав, суд дійшов висновку про те, що позивачем порушено вимоги автомобільного законодавства та при цьому не наведено обґрунтованих підстав для скасування постанови від 13.11.2023 № 010848.

Ураховуючи вищезазначене в сукупності, відповідачем правомірно притягнуто позивача до відповідальності, передбаченої абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 цього Закону.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність прийнятого рішення, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до статті 139 КАС України, з огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гомельчук С.В.