Справа № 420/37222/23
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

06 лютого 2024 року м.Одеса
В С Т А Н О В И В:
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений частково.

Визнано протиправними та скасовані рішення ГУ ПФУ від 21.06.2023 № про відмову ОСОБА_1 у виплаті допомоги на поховання у зв`язку зі смертю пенсіонера, про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю пенсіонера.

Зобов`язано ГУ ПФУ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу та допомогу на поховання померлого чоловіка (військового пенсіонера) ОСОБА_2 у готівковій формі шляхом переказу коштів одержувачу без відкриття рахунка через банк, який є уповноваженим на провадження розрахунково-касових операцій з коштами Пенсійного фонду України.

Під час розгляду справи встановлено, що ГУ ПФУ визнаючи право позивачці на отримання одноразової грошової допомоги та допомоги на поховання померлого чоловіка (військового пенсіонера) ОСОБА_2 прийняло вочевидь неправомірні рішення про відмову у вказаних виплат позивачці з посиланням на технічну неможливість виплати у грошовій формі. Позивачка при поданні заяви про виплату допомоги відмовилась оформляти банківську картку з релігійних переконань.

Відповідач не надав належних та допустимих доказів щодо нарахування належних позивачці сум та здійснення заходів на їх виплату шляхом переказу коштів одержувачу без відкриття рахунка через банк, який є уповноваженим на провадження розрахунково-касових операцій з коштами Пенсійного фонду України.

Проте прийняв вочевидь незаконні рішення про відмову у виплаті належних позивачці допомоги на поховання та одноразової допомоги.

Посилання ГУ ПФУ на будь-які технічні неможливості (відсутність програмного забезпечення тощо) як на причини невиплати позивачці соціальних виплат суд вважає неспроможними.

Суд вважає, що прийняттям вказаних вочевидь неправомірних рішень відповідач як суб`єкт владних повноважень, державний орган грубо порушив вимоги ст.3 Конституції України, якою встановлено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а також допустив протиправне втручання у право заявника за ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи практику ЄСПЛ, яка враховується судом при вирішенні спірних правовідносин в силу приписів частин 1,2 ст.6 КАС України.

Так у пунктах 36,40 рішення від 24 липня 2014 року у справі «Будченко проти України» (заява № 38677/06) зазначено, Суд нагадує, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію ст.1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам (див. ухвалу щодо прийнятності у справі «Стек та інші проти Сполученого Королівства» (Stec and Others v. the United Kingdom), n. 54, заяви №№ 65731/01 та 65900/01, ЄСПЛ 2005-Х). Найважливішою вимогою ст.1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним. Цей принцип означає, що застосовні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy), [ВП] заява №33202/96, пп. 108-109, ЄСПЛ 2000-І). Також ЕСПЛ у вказаному рішенні констатував, що відмова у задоволенні заяви на отримання соціальної послуги з підстав не існування механізму реалізації відповідного законодавчого положення це становить втручання у право заявника за ст.1 Першого протоколу до Конвенції.

Юридична природа соціальних виплат розглядається не лише з позицій права власності, але й пов`язує з ними принцип захисту «законних очікувань» (reasonable expectations) та принцип правової визначеності (legal certainty), що є невід`ємними елементами правової держави та принципу верховенства права.

Відповідно до ч.1 ст.249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання (ч.4-5 ст.249 КАС України).

ГУ ПФУ грубо порушив вимоги ч.4 ст.61 Закону України №2262-ХІІ та п.12 постанови КМУ від 17.07.1992 №393, якими встановлено право позивачки на отримання допомоги одноразової грошової допомоги та допомоги на поховання померлого чоловіка (військового пенсіонера) ОСОБА_2 , не здійснивши виплати вказаної допомоги позивачці за поданими нею заявами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність направити до ГУ ПФУ та Пенсійного фонду України окрему ухвалу по даній справі як запобіжного заходу щодо порушення зі сторони суб`єкта владних повноважень ст.46 Конституції України по справі, рішення судів по якій винесені на захист порушених соціальних прав позивача.

Суд вважає необхідним довести до начальника ГУ ПФУ та начальника Пенсійного фонду України про викладені в ухвалі суду обставини для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Керуючись ст. 249 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Довести до відома начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та голові Правління Пенсійного фонду України про встановлені у змісті ухвали обставини для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Про вжиті заходи повідомити суд не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.

Окрема ухвала може бути оскаржена у п`ятнадцятиденний термін з дня отримання особами, інтересів яких вона стосується.

Суддя Е.В. Катаєва