Справа № 420/2978/24
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2024-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2978/24
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

02 лютого 2024 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Бездрабко О.І., перевіривши виконання вимог статей 160-161 КАС України за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування наказів,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій просить визнати дії Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області щодо прийняття наказів № 69 СК від 16.06.2014 р., № 93 СК від 25.07.2014 р. протиправними та скасувати наказ Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області № 69 СК від 16.06.2014 р. та наказ Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області № 93 СК від 25.07.2014 р.

Положеннями ч.1 ст.171 КАС України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши позовну заяву, суддею встановлено, що вона не відповідає вищевказаним вимогам.

Так, за змістом ч.3 ст.161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI).

Згідно ст.1 Закону № 3674-VI судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом (ст.2 Закону № 3674-VI).

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону № 3674-VI передбачено, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною 1 статті 4 Закону № 3674-VI визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою судовий збір становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч.3 ст.6 Закону № 3674-VI у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу з 1 січня 2024 року у розмірі 3028 грн.

Як слідує з позовної заяви позивачем заявлено 3 вимоги немайнового характеру (визнання протиправними дій та скасування 2 наказів), а тому розмір судового збору за подання даного позову складає 3633,60 грн.

В той же час, до позовної заяви долучено платіжний документ на суму 1211,20 грн., а тому сума недоплаченого судового збору складає 2422,40 грн.

Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Предметом позову ОСОБА_1 у даній справі є дії Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області щодо прийняття наказів № 69 "СК" від 16.06.2014 р., № 93 "СК" від 25.07.2014 р. та скасування наказів Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області № 69 "СК" від 16.06.2014 р. та № 93 "СК" від 25.07.2014 р., а з позовною заявою ОСОБА_1 звернулася до суду 29.01.2024 р., тобто з пропуском встановленого ч.2 ст.122 КАС України строку.

В обґрунтування підстав поновлення строку звернення до суду позивач у позовній заяві вказує на те, що у зв`язку з відсутністю оригіналів оскаржуваних наказів вперше поставлено під сумнів їх існування 28.12.2023 р. в межах справи № 420/1808/21. На виконання протокольної ухвали суду від 28.12.2023 р. Управлінням письмово повідомлено про їх відсутність, про що свідчить заява від 04.01.2024 р. Тобто, можливо дійти висновку, що дані накази не приймались. Поряд з цим, 04.01.2024 р. Управлінням надано витяги з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, в яких міститься протилежна інформація щодо скасування декларацій на підставі оскаржуваних наказів. Така суперечлива інформація та процесуальна невизначеність може негативно вплинути на права позивача, що встановлено 04.01.2024 р. із заяви Управління та наданих витягів. Крім того, об`єкт нерухомості, щодо якого можливо існують оскаржувані накази, відчужений за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 21.07.2014 р. Всі вищенаведені обставини позбавили можливості реалізувати своє право на звернення до суду з даним позовом раніше дати встановлення зазначених обставин, а саме 04.01.2024 р.

Надаючи оцінку вказаним обставинам, суддя виходить з наступного.

Як вбачається з даних КП "ДСС" в провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа № 420/1808/21 за позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Юридичного департаменту Одеської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Одеської міської ради, ОСОБА_4 про зобов`язання привести земельну ділянку до первинного стану.

Дана позовна заява надійшла до суду 09.02.2021 р.

Зі змісту позовної заяви у справі № 420/1808/21 слідує, що підставою для звернення до адміністративного суду стало часткове скасування Верховним Судом 04.11.2020 р. рішення Приморського районного суду м.Одеси від 05.02.2018 р. та постанови Одеського апеляційного суду від 18.12.2019 р. у справі № 522/11847/14-ц за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_6 . Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області про визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна, скасування свідоцтв про право власності на нерухоме майно, приведення об`єкта у первісний стан та звільнення самовільно захопленої земельної ділянки, який було подано до суду 14.01.2015 р., та закриття провадження у справі в частині позовних вимог щодо приведення об`єкта у первісний стан та звільнення самовільно захопленої земельної ділянки у зв`язку з тим, що даний спір є публічно-правовим.

При цьому згідно змісту рішення Приморського районного суду м.Одеси від 05.02.2018 р. судом було встановлено, що:

"... Інспекцією ДАБК в Одеській області 22.04.2014 р. за № ОД 50 було зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації з реконструкції частини 350/1000 квартири та нежитлового приміщення з об`єднанням під квартиру та виділом в окрему одиницю без зміни геометричних розмірів за адресою: АДРЕСА_1 ".

Після проведення реконструкції було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 29.05.2014 р. індексний номер: 22349816 про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 по 1/3 частині.

Згідно листів Інспекції ДАБК в Одеській області № 01/11-6894 від 19.06.2014 р. та № 01/11-7554 від 02.07.2014 р. Інспекцією згідно наказу № 69 "СК" від 16.06.2014 р. скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт за № ОД 08 від 03.04.2014 р., оскільки замовниками будівництва ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 наведено недостовірні дані в зареєстрованій декларації про початок виконання будівельних робіт за № ОД 08 від 03.04.2014 р.

Наказом Інспекції ДАБК в Одеській області № 93 "СК" від 25.07.2014 р. "Про скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта" було скасовано реєстрацію декларації від 22.04.2014 р. № ОД 50 про готовність об`єкта до експлуатації з реконструкції частини 350/1000 квартири та не житлового приміщення з об`єднанням під квартиру та виділом в окрему одиницю без зміни геометричних розмірів за адресою: АДРЕСА_1 .

06.05.2014 р. Приморською районною адміністрацією було прийнято Розпорядження № 258 "Про приведення самовільно реконструйованого не житлового підсобного приміщення, розташованого на території двору житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , в первинний стан...".

З викладеного слідує, що про "наявність" наказів Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області № 69 "СК" від 16.06.2014 р. та № 93 "СК" від 25.07.2014 р. позивачу було відомо ще у 2015 році при розгляді цивільної справи № 552/11847/14-ц, в якій ОСОБА_1 була одним із відповідачів.

При цьому, посилання на накази Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області № 69 "СК" від 16.06.2014 р. та № 93 "СК" від 25.07.2014 р. містяться у рішенні Приморського районного суду м.Одеси від 05.02.2018 р., постанові Одеського апеляційного суду від 18.12.2019 р., постанові Верховного Суду від 04.11.2020 р. у справі № 522/11847/14-ц.

Вищевказаним спростовуються доводи позивача про те, що позивач не мала можливості звернутися до суду з позовом раніше 04.01.2024 р., коли під час розгляду справи № 420/1808/21 Управлінням було подано заяву про відсутність оригіналів наказів Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області № 69 "СК" від 16.06.2014 р. та № 93 "СК" від 25.07.2014 р.

Навпаки, зазначене підтверджує те, що позивач знала про існування цих наказів весь час розгляду цивільної справи (з 2015 року по 2020 рік), а тому проявляючи заінтересованість, повинна була вживати заходи щодо їх оскарження в судовому порядку в разі незгоди з даними наказами.

Суддя зауважує, що відсутність у позивача копій вищевказаних наказів не свідчить про неможливість реалізувати своє право на їх оскарження в судовому порядку, так як позивачем не надано жодних доказів того, що нею протягом дев`яти років вживалися заходи для їх отримання. В той же час, триваюча пасивна поведінка позивача не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Також суддя зазначає, що ст.122 КАС України пов`язує відлік строку звернення до суду з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а не з моментом отримання копій рішень суб`єкта владних повноважень або інформації про відсутність оригіналів таких рішень.

Отже, вказані причини пропуску строку звернення до суду не є тими об`єктивно непереборними обставинами, які перешкоджали позивачу звернутися до суду з цим позовом у встановлений законом строк.

Враховуючи наведене, суддя приходить до висновку, що клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду є безпідставним, необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З огляду на викладене позовна заява відповідно до ст.169 КАС України підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення її недоліків, а саме позивач має подати до суду документ про сплату судового збору у сумі 2422,40 грн.; мотивовану заяву про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою та докази на підтвердження вказаних у заяві обставин.

Керуючись ч.1 ст.169 КАС України, суддя -

ухвалив:

Відмовити в задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду.

Залишити позовну заяву без руху.

Позивачу усунути недоліки позовної заяви у десятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Після усунення недоліків позовної заяви документи до суду направляти із вказівкою на номер справи № 420/2978/24 та зазначенням прізвища судді, який прийняв ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала окремо не оскаржується.

Суддя О.І. Бездрабко