Справа № 480/11209/23
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області), в якій просив:
2) зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до пільгового стажу за Списком №2 період роботи позивача на заводі ВАТ АК «Свема» з 15.09.1987р. по 29.06.1990р.;
3) зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах (зі зниженням пенсійного віку) з урахуванням зарахованих періодів роботи за Списком №2, на підставі заяви позивача про призначення пенсії від 06.03.2023 року, у відповідності до п."б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Свої вимоги мотивував тим, що дії відповідача, які полягають у застосуванні до правовідносин з приводу призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 саме норми статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», замість застосування норми статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», є неправомірними. При цьому, позивач вважає, що має необхідний страховий стаж роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах (Список №2, у відповідності до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"), а тому щодо нього пріоритетною в застосуванні при визначенні права на пенсію за віком є саме ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а не 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Ухвалою суду від 18.10.2023 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Крім того, вказаною ухвалою в ГУ ПФУ в Сумській області витребовувалися додаткові докази у справі, що виконання вимог якої ГУ ПФУ в Сумській області було надано (а.с.25-43). При цьому, ГУ ПФУ в Сумській області відзиву на позовну заяву подано не було.
Частиною другою статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відтак, вбачається можливим розглянути справу за наявними матеріалами у справі.
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся через територіальний орган - Шосткинське об`єднаного управління до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про призначення пенсії за віком за Списком №2 відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".
- зобов`язав ГУ ПФУ в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за списком № 2 період навчання за фахом в Шосткінському професійно-технічному училищі № 13 з 01.09.1981 по 17.07.1984 (відповідно до розрахунку Форми РС-право - 02 роки 10 місяців 17 днів);
- зобов`язав ГУ ФПУ в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за списком № 2 строкової служби в Радянській армії з 12.05.1985 по 25.06.1987 (відповідно до розрахунку Форми РС-право - 02 роки 01 місяць 14 днів);
- зобов`язав ГУ ПФУ в Сумській області вирішити питання про призначення пенсії ОСОБА_1 з урахуванням зарахованих періодів роботи за списком № 2, на підставі заяви про призначення пенсії від 06.02.2023, у відповідності до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Не погоджуючись з рішенням ГУ ПФУ в Сумські й області від 28.09.2023 позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що в даному випадку склалися між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).
Зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються Законом України «Про пенсійне забезчення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі - Закон України Про пенсійне забезпечення) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058).
Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Відповідно до статті 1 Закону України Про пенсійне забезпечення громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Законом №1058-IV відповідно до Конституції України регулюються принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно з частиною 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Відповідно до ч.1 статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Спірним у цій справі є питання щодо зарахування до стажу період роботи позивача, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах по Списку №2, а також призначення позивачу пенсії на пільгових умовах по Списку №2.
Так, порядок та умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 визначено в статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст.114 Закону №1058-IV.
Відповідно до п. "б" ч.1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок.
Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема, чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Зазначеним нормам кореспондують положення п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, відповідно до якого на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи
Після рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 застосуванню підлягає стаття 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 міс. на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам.
Втім за приписами вказаних норм як Закону №1058-IV так і Закону України "Про пенсійне забезпечення" обов`язковими умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 із зниженим віком, є досягнення відповідного віку, зайнятість протягом повного робочого дня, відповідність назви професії чи посади, за якою працювала особа, назвам, вказаним у Списку виробництві, робіт, професій і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, чинному на період роботи працівника, атестація робочого місця у період після 21.08.1992 відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442.
За вказаними нормами, якщо особа на день звернення має необхідний страховий стаж, однак, не має достатнього стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці (12 років і 6 місяців), але має не менше половини стажу на зазначених роботах, пенсія на пільгових умовах може бути призначена із зменшенням пенсійного віку, зокрема, чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2 рішенням від 28.09.2023, вказує, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до ч.2 ст.114 Закону №1058-IV, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. При цьому як вбачається з розрахунку форми РС-право позивачу не було зараховано до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах період його роботи з 15.09.1987 по 29.06.1990 (а.с.14).
Згідно записів у трудовій книжки позивача (а.с.15-16) встановлено, що у цей період, позивач, зокрема, згідно запису №5 прийнятий 15.09.1987 на роботу у Відкритому акціонерному товаристві "Акціонерне товариство "Свема" електромонтером по ремонту електрообладнання 4 розряду відділення відливу основи із поліетілентерефталату ВРМ виробництва магнітних стрічок (наказ №9/206 від 09.09.1987); згідно запису №6 переведений 01.03.1989 електромонтером по ремонту електрообладнання 4 розряду дільниці відливу основи із поліетілентерефталату цеху виготовлення магнітних стрічок (наказ №24 від 10.03.1989); згідно запису №8 звільнений 29.06.1990 за власним бажанням ст.38 КЗпП України (наказ №6/852 від 25.06.1990).
Втім, як зазначалось вище та вбачається з розрахунку стажу позивача по формі РС-право станом на 06.03.2023 (а.с.14), ГУ ПФУ в Сумській області не зарахував період роботи позивача у Відкритому акціонерному товаристві "Акціонерне товариство "Свема" з 15.09.1987 по 29.06.1990 на посаді електромонтера по ремонту електрообладнання 4 розряду відділення відливу основи із поліетілентерефталату ВРМ виробництва магнітних стрічок та на посаді електромонтера по ремонту електрообладнання 4 розряду дільниці відливу основи із поліетілентерефталату цеху виготовлення магнітних стрічок. Будь-якого обґрунтування щодо такого не врахування відповідач в оскаржуваному рішенні не навів (а.с.13).
Разом з тим суд вказує, що згідно ст.62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За правилами п.п.1,2,20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок від 12.08.1993 №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1). У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (п.2). У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (п.20).
Тобто основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих, місць за умови праці після 21.08.1992.
При цьому до пільгової роботи до 31.12.1991 року застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173.
З метою підтвердження наявного трудового стажу позивачем було подано до територіального органу ПФУ, серед іншого, довідку Відкритого акціонерного товариства "Акціонерне товариство "Свема" від 08.12.2016 №397 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній (а.с.18).
Згідно вказаної довідки Відкритого акціонерного товариства "Акціонерне товариство "Свема" від 08.12.2016 №397 позивач за період роботи з 15.09.1987 по 29.06.1990 був зайнятий на роботах з ремонту, профілактики, електрообладнання у виробництві відливу основи із поліетилентерефталату за посадою електромонтер по ремонту електрообладнання відділення відливу основи із поліетилентерефталату ВРМ виробництва магнітних стрічок, електромонтер по ремонту електрообладнання дільниці відливу основи із поліетилентерефталату цеху виготовлення магнітних стрічок (45), електромонтер по ремонту електрообладнання відділення відливу основи із поліетилентерефталату цеху виготовлення магнітних стрічок (45) (хімічне виробництво), що передбачена Списком №2, розділом XI, підрозділом 2, що затверджений Постановою Ради Міністрів СРСР від 22,08.1956р. № 1173.
Вказана довідка видана на підставі особової картки форми №ФТ-2, наказів по підприємству (1987-1990 роках).
Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці чи у довідці щодо періоду роботи позивача у Відкритому акціонерному товаристві "Акціонерне товариство "Свема" з 15.09.1987 по 29.06.1990 на посаді електромонтером по ремонту електрообладнання 4 розряду відділення відливу основи із поліетілентерефталату ВРМ виробництва магнітних стрічок та на посаді електромонтера по ремонту електрообладнання 4 розряду дільниці відливу основи із поліетілентерефталату цеху виготовлення магнітних стрічок, в якій вказано характер виконуваної позивачем роботи повний робочий день у технологічному процесі за посадою, що передбачена Списком №2, відповідачем суду не надано, будь-яке обґрунтування не прийняття таких довідок в оскаржуваному рішенні відсутнє, а тому їх безпідставно не взято до уваги при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах.
Подання трудової книжки та вказаної довідки до територіального органу ПФУ разом із заявою про призначення пенсії з метою підтвердження наявного трудового стажу в повній мірі давали змогу ГУ ПФУ в Сумській області встановити віднесення займаних посад позивача у спірний період до пільгового стажу за Списком №2, однак вказаним доказам, як вбачається з оскаржуваного рішення, жодної оцінки територіальним органом ПФУ при призначенні пенсії надано не було.
Суд зауважує, що відповідачем на виконання вимог ухвали суду було надано додаткові докази, серед яких лист ГУ ПФУ в Сумській області від 22.03.2023 адресованому у тому числі ГУ ПФУ в Кіровоградській області, в якому відповідач вказував на необхідність перегляду відмовного рішення з посиланням на те, що виробництво магнітних стрічок не передбачено у Постанові №1173 від 22.08.1956 та відповідне рішення(а.с.37зворот,31).
Втім суд наголошує, що в оскаржуваному рішенні від 28.09.2023 відсутнє будь-яке обґрунтування підстав не врахування спірного періоду до пільгового стажу позивача.
Крім того, як вже зазначалось вище, позивач у спірний період займав посаду електромонтера по ремонту електрообладнання 4 розряду відділення відливу основи із поліетілентерефталату ВРМ виробництва магнітних стрічок. У той час Списки на пільгове пенсійне забезпечення були затверджені постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956, відповідно до підрозділу 2 розділу XI "Хімічне виробництво" якої професія робітника, зайнятого з ремонту, профілактики, обслуговування технологічного обладнання у виробництві виготовлення пластичних мас гарячим способом: з пластичних мас, вінілпласту, поліхлорвінілового пластику, фенольних та карбамідних пластиків, пластмас на основі поліамідів, поліметакрилових з`єднань стиролу та його сполімерів, виробів з оргскла - відносяться до робіт з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №2.
У свою чергу, згідно з пунктом 6 Роз`яснення «Про порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого Міністерством праці України від 10.05.1994 № 06-649 та Міністерством соціального захисту населення України від 10.05.1994 № 01- 3/406-02-2, навіть якщо в списках № 1 і № 2 зазначені виробництва без переліку професій і посад, правом на пенсію на пільгових умовах користуються всі працівники цих виробництв незалежно від назви професії або посади, яку вони займають. В трудовій книжці, так і в Довідках про підтвердження трудового стажу чітко зазначено як професії так і виробництва, а також те, що позивач був задіяний на повний робочий день у технологічному процесі за професією, яка передбачена Списком №2.
Таким чином, суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача у Відкритому акціонерному товаристві "Акціонерне товариство "Свема" з 15.09.1987 по 29.06.1990 на посаді електромонтера по ремонту електрообладнання 4 розряду відділення відливу основи із поліетілентерефталату ВРМ виробництва магнітних стрічок та на посаді електромонтера по ремонту електрообладнання 4 розряду дільниці відливу основи із поліетілентерефталату цеху виготовлення магнітних стрічок відноситься до посади, що передбачена Списком №2, у зв`язку з чим позивач має право на зарахування цього періоду до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.
Вказані висновки узгоджуються з позицією Другого апеляційного адміністративного суду, викладеної у постанові від 21 квітня 2023 р. у справі №480/4590/22.
При цьому варто відмітити, що орган Пенсійного фонду, як орган державної влади був непослідовним в частині зарахування вказаного спірного стажу позивача до пільгового періоду. Першим рішенням орган Пенсійного фонду до пільгового стажу були зараховані всі періоди пільгової роботи згідно довідок виданих ВАТ "Компанією "Свема" №396,397 (а.с.29зворот), про що окремо зазначено в рішенні.
За вказаних обставин суд, відповідно до ч.ч.1,2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
У відповідності до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
За юридичною позицією Конституційного Суду України верховенство права - це панування права в суспільстві; верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо; всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України; справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права; у сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004).
Конституційний Суд України в абзаці другому пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 зазначив, що діяльність правотворчих і правозастосовчих органів держави має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства і прямої дії норм Конституції України, а повноваження - у встановлених Основним Законом України межах і відповідно до законів.
Конституційний Суд України у Рішенні від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010 вказав, що одним із елементів конституційного принципу верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями; обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).
У Доповіді «Верховенство права», яка схвалена Європейською Комісією «За демократію через право» (Венеціанською Комісією) на 86-му пленарному засіданні (25-26 березня 2011 року), наголошено, що принцип правової визначеності є ключовим у питанні довіри до судової системи і верховенства права; держава зобов`язана дотримуватися та застосовувати у прогнозований і послідовний спосіб ті закони, які вона ввела в дію (пункт 44); правова визначеність передбачає, що норми права повинні бути зрозумілими і точними, а також спрямованими на забезпечення постійної прогнозованості ситуацій і правових відносин (пункт 46); парламентові не може бути дозволено зневажати основоположні права людини внаслідок ухвалення нечітких законів (пункт 47); правова визначеність означає також, що необхідно у цілому дотримуватися зобов`язань або обіцянок, які взяла на себе держава перед людьми (поняття «законних очікувань») (пункт 48).
З наведеного вище можна зробити висновок про те, що виходячи з принципу юридичної визначеності, як складової частини поняття верховенства права, позивач з моменту прийняття першого рішення 14.02.2023 (а.с.29) та набранням судового рішення від 01.05.2023 у справі №480/2780/23 законної сили (а.с.17-26), міг ґрунтовно розраховувати на те, що спірні періоди під час повторного розгляду його заяви будуть враховані та він буде мати право на пенсію.
Своєю невизначеністю та зміною своєї позиції органом Пенсійного фонду було порушено принцип юридичної визначеності, як складової частини поняття верховенства права.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком з урахуванням Закону України "Пенсійне забезпечення", зарахувавши спірні періоди, судом враховано наступне.
Позивач наголошує на протиправності застосуванні відповідачем Закону №1058-ІV та просить призначити йому пенсію з урахуванням Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки він має необхідний страховий стаж 25 років.
Втім суд наголошує на тому, що оскаржуваним рішенням було відмовлено позивачу у призначенні пенсії не з підстав відсутності страхового стажу, а у зв`язку відсутністю необхідного пільгового стажу. Не є спірним у цій справі питання наявності у позивача страхового стажу (наявний страховий стаж більше 30років), що є достатнім для призначення пенсії як відповідно до Закону №1058-ІV та і відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Щодо застосування норм, які регулюють питання врахування пільгового стажу, судом взято до уваги, що згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV, якою керувався відповідач, передбачено, що працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, в с т а н о в л е н о г о а б з а ц о м п е р ш и м ч а с т и н и п е р ш о ї с т а т т і 26 цього Закону : чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи. У свою чергу згідно абз.1 ч.1 ст.26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.
Варто відмітити, що зміст цієї норми, з урахуванням вікового цензу щодо зменшення віку (60років), що стосується позивача, відповідає змісту нормі п."б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зокрема і після прийняття рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020, якою визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), зокрема, статтю 13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII.
Так, як вже зазначалось вище після рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 застосуванню підлягає стаття 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 міс. на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.
У цьому випадку ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років.
Тобто як відповідно до ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до якої відсилає норма ст. 13 цього Закону для зменшення віку, так і ст. 26 Закону №1058-ІV, до якої відсилає у свою чергу ст. 114 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що чоловіки право на пенсію за віком мають після досягнення 60 років.
Таким чином, як відповідно до ст.114 Закону №1058-ІV та і відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" чоловіки мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, якщо вони були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України не менше 12 років 6 міс. на зазначених роботах. Чоловіки, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах (12 років 6 міс.) призначаються із зменшенням віку (60років), на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
У цьому випадку відсутнє неоднозначне чи множинне тлумачення прав та обов`язків позивача, а відтак, суд не вбачає порушення прав позивача застосуванням відповідачем до спірних правових відносин саме Закону №1058-ІV.
Отже, з огляду на зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 спірного періоду роботи (02 роки 09 місяців 15 днів) та з урахуванням зараховано територіальним органом ПФУ стажу за Списком №2 (05 років 09 місяців 13 днів), позивач має більше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого як п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV так і згідно ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (має повних 08 років з необхідних 12 років 06 місяців), а тому позивачу має бути зменшено пенсійний вік виходу на пенсію на 03 роки (на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи, зокрема, 08 років наявного пільгового стажу / 02 роки 06 місяців роботи = 03 роки для зменшення) від пенсійного віку в 60 років, встановленого як абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" так і згідно ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (60 років - 03 роки = 57 років).
Відтак, позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 після досягнення 57 років.
Так, 57 років (вік, з якого має бути призначено пенсія позивачу як з урахуванням п.2 ч.2 ст.114, ст. 26 Закону №1058-ІV так і ст.12,13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (щодо зменшення пенсійного віку) позивачу, ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилось 25.08.2023, а тому на дату звернення із заявою від 06.03.2023 позивач не мав права на призначення спірної пенсії.
Втім, враховуючи, що предметом спору у цій справі є саме рішення ГУ ПФУ в Сумській області від 28.09.2023, саме на дату прийняття якого у позивача було достатньо страхового стажу та пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 з урахуванням зниження пенсійного віку, позивач досяг необхідного віку для призначення пенсії в 57 років, а подані позивачем документи у повному обсязі станом на момент прийняття рішення від 28.09.2023 надавали змогу відповідачу встановити цей факт та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 із зниженням пенсійного віку, суд вбачає необхідним зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області призначити, нарахувати та виплатити позивачу з 26.08.2023 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, зарахувавши період роботи позивача у Відкритому акціонерному товаристві "Акціонерне товариство "Свема" з 15.09.1987 по 29.06.1990 на посаді електромонтером по ремонту електрообладнання 4 розряду відділення відливу основи із поліетілентерефталату ВРМ виробництва магнітних стрічок та на посаді електромонтера по ремонту електрообладнання 4 розряду дільниці відливу основи із поліетілентерефталату цеху виготовлення магнітних стрічок до стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно Списку №2.
При цьому, суд наголошує, що у справі, що переглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом України Про пенсійне забезпечення та Законом №1058-ІV.
Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.
Також, суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Суд також враховує правову позицію, що міститься, зокрема у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі № 806/965/17 та від 27 вересня 2021 року у справі № 380/8727/20, відповідно до якої у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому особою дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання особою усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.
Безпідставне та протиправне відтермінування суб`єктом владних повноважень прийняття рішення про призначення і виплату позивачеві пенсії за віком прямо суперечить принципу правової визначеності.
За обставин цієї справи, враховуючи постійну зміну позиції пенсійного органу, а також, те, що заява позивача була подана до ГУ ПФУ в Сумській області через територіальний орган - Шосткинське об`єднане управління та розглянута ГУ ПФУ в Сумській області, яким прийнято відповідне рішення за результатом розгляду заяви позивача (а.с.7, 35, 13, 30), та де і перебуває пенсійна справа позивача, суд дійшов висновку, що належним та цілком ефективним способом порушених прав позивача є зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області призначити, нарахувати та виплатити позивачу з 26.08.2023 спірну пенсію.
Щодо дати призначення пенсії судом враховано, що відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Відтак, суд вважає, що пенсія позивачу має бути призначена з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку в 57 років з урахуванням застосування зниження в 03 роки - з 26.08.2023.
Разом з тим, вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача призначити йому пенсію саме з 06.03.2023 на підставі п.б ч.1 ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення задоволенню не підлягають, враховуючи те, що 57 років (вік, з якого має бути призначено пенсія позивачу) позивачу, ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилось лише 25.08.2023, а тому підстави для призначення спірної пенсії з 06.03.2023 відсутні.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи викладене, суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 1073,60грн. згідно квитанції (а.с.5).
Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 26.08.2023 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, зарахувавши період роботи ОСОБА_1 у Відкритому акціонерному товаристві "Акціонерне товариство "Свема" з 15.09.1987 по 29.06.1990 на посаді електромонтера по ремонту електрообладнання 4 розряду відділення відливу основи із поліетілентерефталату ВРМ виробництва магнітних стрічок та на посаді електромонтера по ремонту електрообладнання 4 розряду дільниці відливу основи із поліетілентерефталату цеху виготовлення магнітних стрічок до стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно Списку №2.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 1073грн.60коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 07.02.2024.

Суддя І.Г. Шевченко