Справа № 460/27670/23
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2024 року м. Рівне №460/27670/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним рішення від 11.09.2023 №75 про відмову у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, як особі, яка є постраждалою внаслідок аварії на ЧАЕС та зобов`язання призначити та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку на п`ять років у відповідності до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи починаючи з 11 червня 2023 року.

Ухвалою суду від 08.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що прожила в зоні посиленого радіоекологічного контролю період часу, достатній для призначення пільгової пенсії у відповідності до статті 55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Вказує, що має право на зниження пенсійного віку на 5 років. Однак, за результатами розгляду її заяви, відповідач відмовив у призначенні пенсії на підставі відсутності необхідної кількості років роботи (проживання) в зоні посиленого радіоекологічного контролю для зниження пенсійного віку на 5 років. Позивач вважає, що відповідач безпідставно не зарахував період проживання, підтверджений рішенням суду, у зв`язку з чим протиправно відмовив у призначенні пенсії. За наведеного, просить суд позов задовольнити повністю.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, зауважує, що згідно з абзацом п`ятим пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІ, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років. Звертає увагу суду, що початкова величина до позивача не застосовується, оскільки у період з 11.04.1986 по 23.09.1986 відсутні документи про факт проживання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю. Вказує, що рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 23.05.2023 у справі № 556/910/23 про встановлення факту проживання позивача в зоні посиленого радіологічного контролю в період з 11.04.1986 по 23.09.1986 не береться до уваги при встановленні часу проживання позивача на території посиленого радіологічного контролю, оскільки Порядок № 22-1, передбачає вичерпний перелік документів, якими підтверджуються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення права громадян, що потерпіли від Чорнобильської катастрофи, на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку. При цьому, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення у вказаному переліку відсутнє. З огляду на наведене, вважає, що факт проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення в період з 11.04.1986 по 23.09.1986 не може бути підтверджений судовим рішенням. Звертає увагу на правову позицію Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі № 460/11030/23 від 24.11.2023. Таким чином, згідно наданих документів підтверджений період проживання позивача в зоні посиленого радіологічного контролю з 24.09.1986 по 06.09.1996, що в сукупності становить 09 років 11 місяців 13 днів. Враховуючи викладене та те, що проживання та робота позивача у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 більше 4 років, що надавало би право на зменшення пенсійного віку, матеріалами справи не підтверджено, відтак, на даний час підстави для застосування до позивача положень п.5 ч.2 ст.55 Закону №796-XII в Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відсутні. Вважає прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії правомірним та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Більська Воля, Володимирецького району Рівненської області, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 (з урахуванням зміни прізвища) є громадянкою, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_2 від 10.01.1994, виданим Рівненською обласною держадміністрацією.

Відповідно до довідки №02-24/535 від 22.03.2023 виданої виконавчим комітетом Рафалівської селищної ради, ОСОБА_1 дійсно проживала в смт Рафалівка Вараського району Рівненської області з 24.09.1986 по 06.09.1996.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 23.05.2023 у справі № 556/910/23, що набрало законної сили 23.06.2023, встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживала в АДРЕСА_1 в період з 11.04.1986 по 23.09.1986.

Відповідно до довідки №02-24/1268 від 11.07.2023 виданої виконавчим комітетом Рафалівської селищної ради на виконання вказаного рішення, ОСОБА_1 дійсно проживала в смт Рафалівка Вараського району Рівненської області з 11.04.1986 по 23.09.1986.

25.07.2023 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з заявою про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області прийняло рішення від 11.09.2023 №75 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки підтвердженого періоду постійного проживання (роботи) в зоні посиленого радіологічного контролю не достатньо для зниження пенсійного віку на 5 років.

У вказному рішенні зазначено про те, що вік заявника 55 років 1 місяць 15 днів, страховий стаж становить - 25 років 7 місяців 15 днів, а необхідний страховий стаж становить 25 років (30-5). Підтверджений період проживання заявника на території зони посиленого радіологічного контролю з 24.09.1986 по 06.09.1996 та становить 9 років 11 місяців 13 днів. Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 23.05.2023 у справі № 556/910/23, встановлено факт постійного проживання в смт Рафалівка Вараського району Рівненської області протягом періоду з 11.04.1986 по 23.09.1986, що відноситься до зони посиленого радіологічного контролю, але відсутнє рішення зобов`язального характеру.

Не погоджуючись з відмовою, позивач вважає наявним в себе право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, як особі, яка постійно проживала або постійно проживає чи постійно працювала або постійно працює у зоні посиленого радіологічного контролю.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Стаття 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно статтею 15 Закону України Про пенсійне забезпечення умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України Про пенсійне забезпечення.

Статтею 49 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі Закон №796-ХІІ) визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зокрема, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років, з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року не менше 28 років, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не менше 29 років, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону №796-ХІІ ( в редакції закону на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії) особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІ особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у такому порядку: 2 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Суд звертає увагу на те, що за змістом примітки до абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ для встановлення початкової величини зниження пенсійного віку на 2 роки постійне проживання або робота в зоні посиленого радіоекологічного контролю протягом усього періоду з моменту аварії по 31 липня 1986 року не є обов`язковим; достатньо, що особа, яка звернулася за призначенням пенсії, постійно проживала або працювала у вказаній зоні певний час у період з моменту аварії (тобто, 26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року.

Аналогічна правова позиція щодо встановлення початкової величини зниження пенсійного віку висловлена Верховним Судом в постанові від 6 лютого 2018 року у справі № 556/1153/17.

Судом встановлено, що Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 23.05.2023 у справі № 556/910/23, що набрало законної сили 23.06.2023, встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживала в АДРЕСА_1 в період з 11.04.1986 по 23.09.1986.

Відповідно до довідки №02-24/1268 від 11.07.2023 виданої виконавчим комітетом Рафалівської селищної ради на виконання вказаного рішення суду, ОСОБА_1 дійсно проживала в смт Рафалівка Вараського району Рівненської області з 11.04.1986 по 23.09.1986.

Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991, смт ОСОБА_2 (на даний час Вараського) району Рівненської області до 01.01.2015 відносилося до зони посиленого радіоекологічного контролю (4 зона).

Відповідач у відзиві зазначає, що початкова величина до позивача не застосовується, оскільки у період з 11.04.1986 по 23.09.1986 відсутні документи про факт проживання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю, а оскільки Порядок № 22-1, передбачає вичерпний перелік документів, якими підтверджуються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення права громадян, що потерпіли від Чорнобильської катастрофи, на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку. При цьому, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення у вказаному переліку відсутнє. Звертає увагу, на правову позицію Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі № 460/11030/23 викладену у постанові від 24.11.2023.

У спірному рішенні відповідач визначив, що рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 23.05.2023 у справі № 556/910/23, встановлено факт постійного проживання в смт Рафалівка Вараського району Рівненської області протягом періоду з 11.04.1986 по 23.09.1986, що відноситься до зони посиленого радіологічного контролю, але відсутнє рішення зобов`язального характеру.

Суд відхиляє такі доводи пенсійного органу та зауважує, що приписами частини четвертої статті 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно статті 18 Цивільного процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Статтею 319 ЦПК України визначено зміст рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення. Так, за частиною першою цієї статті, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За наведеного, суд критично оцінює неврахування пенсійним органом спірного періоду постійного проживання позивача, зокрема з моменту аварії (26.04.1986) по 23.09.1986 в зоні посиленого радіологічного контролю, оскільки в силу закону, рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 23.05.2023 у справі № 556/910/23, встановлено факт, що має юридичне значення, відтак воно є обов`язковини для відповідача для врахування при прийнятті ним рішення про призначення пенсії.

При цьому, суд зауважує, що даним рішенням суду встановлено саме період постійного проживання позивача у вказаній забрудненій зоні.

Тобто, позивач протягом періоду, що дає право на початкову величину зниження пенсійного віку на 2 роки (з моменту аварії по 31 липня 1986 року), проживала у зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Таким чином, суд зазначає, що ОСОБА_1 має право на встановлення початкової величини зниження пенсійного віку на 2 роки.

Суд наголошує, що покликання відповідача на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі № 460/11030/23 від 24.11.2023 не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (із змінами внесеними постановою правління Пенсійного фонду України 26.04.2017 №9-1) (далі - Порядок №22-1).

До заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, в тому числі документи, які засвідчують особливий статус: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

При прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

При цьому, суд наголошує, що документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до статті 15 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи довідка про період проживання, роботи на цих територіях є підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях.

Отже, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України в постанові від 04 вересня 2015 року (№690/23/15-а), Вищим адміністративним судом України в ухвалах від 05 травня 2017 року у справі №К/800/15193/17, від 03 жовтня 2017 року у справі №К/800/31990/17. Верховний Суд також підтримав таку позицію у своїй постановах від 27.02.2018 у справі №344/9789/17, від 28.03.2018 у справі №333/2072/17 (2а/333/122/17) та від 08.05.2018 у справі № 708/1022/17.

Видача посвідчень проводиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 є громадянкою, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4).

Судом встановлено, що таке посвідчення видане позивачу 10.01.1994 уповноваженим на те державним органом (Рівненська ОДА), який при видачі зазначеного посвідчення перевіряв достовірність поданих позивачем документів.

Суд зауважує, що згідно п.6 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (яка була чинною на момент видачі позивачу первинного посвідчення), особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Відповідно до п.2 Порядку №51, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Зазначене кореспондується зі змістом частини третьої статті 65 Закону №796-ХІІ, згідно з якою посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Таким чином, Законом №796-ХІІ та Порядком №51 чітко визначено, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом для такої категорії.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 31.10.2019 у справі №212/12245/13-а (№К/9901/1087/18), які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Таким чином, надаючи особі посвідчення Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи держава визнає за особою право на пільги, встановленні чинним законодавством для власників такого посвідчення.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що наявність у позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорії 4) підтверджує факт її постійного проживання з моменту аварії на ЧАЕС та станом на 1 січня 1993 року у зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше 4 років, що дає право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.

Крім того судом встановлено, що на виконання вимог Порядку №22-1 позивач надавала органу Пенсійного фонду України довідку органу місцевого самоврядування про період (періоди) проживання (роботи) на території посиленого радіоекологічного контролю, зокрема у період з 24.09.1986 по 06.09.1996, що свідчить зокрема й про те, що станом на 01.01.1993 вона проживала у цій зоні не менше 4 років.

За змістом частин третьої та четвертої статті 15 Закону №796-ХІІ підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Так, відповідно до довідки №02-24/1268 від 11.07.2023 виданої виконавчим комітетом Рафалівської селищної ради, ОСОБА_1 дійсно проживала в смт Рафалівка Вараського району Рівненської області з 11.04.1986 по 23.09.1986. Відповідно до довідки №02-24/535 від 22.03.2023 виданої виконавчим комітетом Рафалівської селищної ради, ОСОБА_1 дійсно проживала в смт Рафалівка Вараського району Рівненської області з 24.09.1986 по 06.09.1996. Як вже зазначалось судом, смт Рафалівка відносяться до 4 зони - посиленого радіоекологічного контролю.

Підстави для неврахування вказаних довідок органу місцевого самоврядування для визначення періоду проживання на території, яка відносилась до 4 зони, відсутні.

За наведеного, період проживання позивача в зоні посиленого радіоекологічного контролю, зокрема станом на 01.01.1993 (з 26.04.1986 по 23.09.1986 та з 24.09.1986) становить 6 років 8 місяців 7 днів, тобто більше 4 років. В загальному, період проживання позивача у вказаній зоні з моменту аварії по 06.09.1996 становить - 10 років 4 місяці 12 днів.

При цьому, суд повторює, що ОСОБА_1 має право на встановлення початкової величини зниження пенсійного віку на 2 роки.

Тобто, станом на 01.01.1993 позивач проживала в зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше 4 років та достатню кількість років для зниження пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону №796-ХІІ, тому має право на зниження пенсійного віку на 5 років (2 роки - початкова величина зниження пенсійного віку та додатково 1 рік за 3 роки проживання, але не більше 5 років).

Отже, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що пенсійний вік позивача підлягає зниженню на 5 років відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи як особі, яка постійно проживала на територіях радіоактивного забруднення.

Одночасно суд зауважує, що обов`язковою умовою призначення пенсії на пільгових умовах за статтею 55 Закону №796-ХІІ є наявність у особи відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Таким чином, страховий стаж позивача повинен становити не менше 25 років (30-5) на момент звернення.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач при прийнятті рішення про відмову у призначенні пенсії, визначив страховий стаж позивача (на момент подання заяви) - 25 років 7 місяців 15 днів. Тобто, умова щодо наявності відповідного страхового стажу є дотриманою.

Також, відповідно до статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно зі статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років.

За наведеного, з урахуванням зменшення пенсійного віку на 5 років, достатній вік позивача для призначення пенсії має становити 55 років (60-5).

Судом встановлено, що на момент подання заяви до пенсійного органу про призначення пенсії на пільгових умовах 25.07.2023 позивачу виповнилося 55 років. Отже, вказана умова також є дотриманою.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у позивача наявний необхідний страховий стаж (25 років), вона досягнула віку, визначеного статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з врахуванням зменшення (55 років), а тому має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, відмовляючи ОСОБА_1 у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку, відповідач діяв не на підставі, не в межах та не у спосіб, визначений чинним законодавством.

Тому, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 11.09.2023 № 75 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії із зниженням пенсійного віку є протиправним та підлягає скасуванню.

Як зазначено вище, відповідно до статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивачу 55 років виповнилося 10.06.2023, а з заявою про призначення пенсії вона звернулася 25.07.2023, то пенсія зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи повинна бути призначена з 11.06.2023.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 11.09.2023 №75 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із зниженням пенсійного віку.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 11.06.2023 пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області суму судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 06 лютого 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя Н.В. Друзенко