Справа № 420/30487/23
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_2 ), Військової частини НОМЕР_4 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ; адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

07 листопада 2023 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_4 , в якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 та Військової частини НОМЕР_4 в частині невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 01.06.2016 року по 28.02.2018 року;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 та Військову частину НОМЕР_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.06.2016 року по 28.02.2018 року включно.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 17.11.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно ст. 262 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є учасником бойових дій та безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичній операції на Сході України.

Позивач зазначає, що він звернувся до Військової частини НОМЕР_2 щодо надання йому довідки про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 08.06.2016 року по лютий 2022 року. У своїй відповіді військова частина вказала, що до 20.02.2017 року знаходилась на фінансовому забезпеченні у Військової частини НОМЕР_4 , тому надати інформацію за період з лютого 2016 року по 31.01.2017 року не має змоги. Також, як стверджує позивач, військова частина НОМЕР_2 проінформувала його, що для виплати індексації у лютому 2017 року лютому 2018 року фінансового ресурсу в Міністерстві оборони України не було, фінансування на виплату індексації не здійснювалось.

В подальшому позивач звернувся із запитом до Військової частини НОМЕР_4 та листом від 09.10.2023 року № 912/ФУС вказана військова частина повідомила, що з червня 2016 року по грудень 2017 року ОСОБА_1 виплачувалось грошове забезпечення, до складу якого входили: оклад за військовим званням; посадовий оклад; надбавка за вислугу років; надбавка за виконання особливо важливих завдань; премія та щомісячна додаткова грошова допомога. З огляду на це, як вважає позивач, Військовою частиною НОМЕР_4 не здійснювалося нарахування та виплата індексації грошового забезпечення за період з 01 червня 2016 року по 31 грудня 2017 року.

За викладених аргументів та фактичних обставин, позивач звернувся до суду за захистом своїх соціальних прав як військовослужбовця та просить суд захистити його права у повному обсязі.

Військова частина НОМЕР_2 з позовом не погодилася та у відзиві на позовну заяву зазначила, що чинним законодавством передбачено виплату індексації грошового забезпечення військовослужбовцям у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в листопаді 2016 року березні 2018 року у Міністерства оборони України не було.

Поряд з цим, представник відповідача звертав увагу суду, що Військова частина НОМЕР_2 до 20.02.2017 року знаходилася на фінансовому забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_4 .

Крім того, на думку представника військової частини НОМЕР_2 , позовні вимоги щодо нарахування та виплати індексації із застосуванням для її розрахунку в спірний період базового місяця січня 2008 року задоволенню не підлягають з огляду на вимоги п. 5 Порядку № 1078.

Військова частина НОМЕР_4 також з позовними вимогами не погодилася та у відзиві на позовну заяву вказувала, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» кошти з Державного бюджету на ті вимоги, що ставить позивач не виділяються в умовах воєнного стану, адже увесь Державний кошторис йде на витрати по захисту Батьківщини від агресії російської федерації.

Представник відповідача вказував, що позивачем проігноровано роз`яснення Мінсоцполітики від 03.10.2022 № 3148/0/290-22/51 надане Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України (супровідний лист від 06.12.2023 № 423/2400), щодо індексації 01.01.2016-28.022018, котре проводиться відповідно до індексу споживчих цін для проведення індексації, обчисленого наростаючим підсумком, починаючи з січня 2016 року.

Крім того представник військової частини НОМЕР_4 наголошував, що до військової частини не надходили накази в.ч. НОМЕР_2 за період перебування зазначеної частини на фінансовому забезпеченні в.ч. НОМЕР_4 щодо виплати позивачу індексації.

Поряд з цим, у відзиві на позовну заяву Військова частина НОМЕР_4 порушує питання щодо того, що вона не може вважатися належним відповідачем по даній справі навіть попри те, що Військова частина НОМЕР_2 перебувала на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_4 до 20.02.2017 року.

Окрім іншого, за правовою позицією Військової частини НОМЕР_4 з посиланням на постанову Верховного Суду від 01.12.2022 року по справі № 580/2869/22, в адміністративних справах, спір у яких стосується соціального захисту під час війни вразливих групу населення, необхідно віднайти баланс між конституційною цінністю оборони, яка є суспільним інтересом, у якому акумулюються індивідуальні права кожного з одного боку та метою законодавчого впорядкування отримання певного виду соціальної допомоги, з іншого боку.

Інших процесуальних заяв по суті спору, які визначені статтею 159 КАС України від сторін до суду не надходило.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для вирішення спору, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_6 від 19 жовтня 2016 року.

Згідно копії з послужного списку на майора ОСОБА_1 , старшого помічника начальника штабу з безпеки зв`язку начальника служби захисту інформації та кібернетичної безпеки військової частини НОМЕР_2 ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України, судом встановлено, що позивач за період проходження військової служби перебував на наступних посадах:

з 08.06.2016-22.07.2016 року командир взводу начальника напрямків центру начальника напрямків зв`язку Військової частини НОМЕР_2 ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » СВ ЗСУ (наказ командира військової частини НОМЕР_7 № 83 від 08.06.2016);

з 22.07.2016-10.09.2016 командир взводу начальника напрямків зв`язку центру начальника напрямків зв`язку польового лінійного вузла зв`язку, ВОС-1214003 Військової частини НОМЕР_2 ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » СВ ЗСУ (КВОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 120 від 22.07.2016 року);

з 10.09.2016-10.01.2019 начальник центру начальника напрямків зв`язку польового лінійного вузла зв`язку, ВОС 12140003 Військової частини НОМЕР_2 ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » СВ ЗСУ (КВОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 149 від 10.09.2016 року).

14 серпня 2023 року ОСОБА_1 подав до військової частини НОМЕР_2 заяву, в якій просив надати довідку щодо виплати (або не виплати) йому відповідно до Законів індексації грошового забезпечення в період з червня 2016 року по лютий 2022 рік; надати довідку (інформацію) про структуру грошового забезпечення за період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 ; надати довідку (інформацію) щодо змін постійних складових його грошового забезпечення та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за період з червня 2016 року по лютий 2022 рік; надати належним чином завірені копії карток особового рахунку ОСОБА_1 за період з червня 2016 року по лютий 2022 рік (додаток 16 Наказу МОУ від 22.05.2017 № 280); провести перерахунок та виплатити йому невиплачену суму індексації грошового забезпечення.

14 вересня 2023 року Військова частина НОМЕР_2 надала відповідь № 301/фес на звернення ОСОБА_1 у якій зазначено, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 217 від 01.08.2023 року ОСОБА_1 звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу частини.

Військова частина НОМЕР_2 до 20.02.2017 року знаходилась на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_4 , отже надати інформацію за період з лютого 2016 року по 31.01.2017 року військова частина НОМЕР_2 не в змозі.

Індексація за період з березня 2018 року по лютий 2022 року виплачена в повному обсязі.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та пункту 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, для виплати індексації в лютому 2017 року лютому 2018 року фінансового ресурсу в Міністерстві оборони України не було, фінансування на виплату індексації не здійснювалося.

22 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_4 із заявою у якій просив довідку щодо виплати (або не виплати) йому відповідно до Законів індексації грошового забезпечення в період з червня 2016 року по лютий 2017 рік; надати довідку (інформацію) про структуру грошового забезпечення за період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 ; надати довідку (інформацію) щодо змін постійних складових його грошового забезпечення та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за період з червня 2016 року по лютий 2017 рік; надати належним чином завірені копії карток особового рахунку ОСОБА_1 за період з червня 2016 року по лютий 2017 рік (додаток 16 Наказу МОУ від 22.05.2017 № 280).

Листом № 3438/1/966 від 23.10.2023 року військова частина НОМЕР_4 надала відповідь на звернення ОСОБА_1 , у якому з посиланням на лист № 972/ФЕС від 09.10.2022 року позивачу повідомлено, що грошове забезпечення за червень 2016 року включає оклад за військовим званням 51,33 грн., посадовий оклад 387,33 грн., надбавка за вислугу років в сумі 43,87 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань в сумі 241,27 грн., премія в сумі 1742,99 грн., щомісячна додаткова грошова допомога в сумі 1480,07 грн. Грошове забезпечення склало 3 946 грн. 86 коп.

Грошове забезпечення за липень 2016 року включає оклад за військовим званням 110 грн., посадовий оклад 830 грн., надбавка за вислугу років в сумі 188 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань в сумі 564 грн., премія в сумі 3 933 грн., щомісячна додаткова грошова допомога в сумі 3375 грн. Грошове забезпечення склало 9000 грн.

Грошове забезпечення за серпень 2016 року включає оклад за військовим званням 110 грн., посадовий оклад 830 грн., надбавка за вислугу років в сумі 188 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань в сумі 564 грн., премія в сумі 3 933 грн., щомісячна додаткова грошова допомога в сумі 3375 грн. Грошове забезпечення склало 9000 грн.

Грошове забезпечення за вересень 2016 року включає оклад за військовим званням 110 грн., посадовий оклад 943,33 грн., надбавка за вислугу років в сумі 210,67 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань в сумі 532 грн., премія в сумі 4245 грн., щомісячна додаткова грошова допомога в сумі 3684,60 грн. Грошове забезпечення склало 9 825 грн. 60 коп.

Грошове забезпечення за жовтень 2016 року включає оклад за військовим званням 110 грн., посадовий оклад 1030 грн., надбавка за вислугу років в сумі 228 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань в сумі 684 грн., премія в сумі 4635 грн., щомісячна додаткова грошова допомога в сумі 4012,20 грн. Грошове забезпечення склало 10 669 грн. 20 коп.

Грошове забезпечення за листопад 2016 року включає оклад за військовим званням 110 грн., посадовий оклад 1057,50 грн., надбавка за вислугу років в сумі 233,50 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань в сумі 700,50 грн., премія в сумі 4758,75 грн., щомісячна додаткова грошова допомога в сумі 4116,15 грн. Грошове забезпечення склало 10 976 грн. 40 коп.

Грошове забезпечення за грудень 2016 року включає оклад за військовим званням 110 грн., посадовий оклад 1081,45 грн., надбавка за вислугу років в сумі 238,29 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань в сумі 714,87 грн., премія в сумі 4866,53 грн., щомісячна додаткова грошова допомога в сумі 4 206,69 грн. Грошове забезпечення склало 11 217 грн. 83 коп.

Грошове забезпечення за січень 2016 року включає оклад за військовим званням 144,19 грн., посадовий оклад 1058,39 грн., надбавка за вислугу років в сумі 240,52 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань в сумі 721,55 грн., премія в сумі 4 762,74 грн., щомісячна додаткова грошова допомога в сумі 4156,43 грн. Грошове забезпечення склало 11 083 грн. 82 коп.

Довідку про розмір нарахованої та виплаченої індексації грошового забепзеення, військова частина НОМЕР_4 не має змоги надати. Відомості про нарахування індексації були сформовані та зшиті в меморіальні ордери № 5/1 та були знищені відповідно до Акту № 409 від 10.05.2022 року.

Не погоджуючись із діями відповідачів щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2016 року по 28.02.2018 року, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Абзацом 2 частини 4 статті 9 вказаного Закону встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 цього ж Закону до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (ст. 9 Закону).

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст. 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1078, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету; 6) індексація стипендій особам, які навчаються, провадиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються і т.д.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

В контексті наведеного суд зазначає, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, за відсутністю затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення військовослужбовців, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Урядом України порядку, а саме Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Тобто, сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Суд констатує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2016 року по 28.02.2018 року.

З огляду на викладене, оскільки відповідачами не надано доказів щодо здійснення нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2016 року по 28.02.2018 року згідно Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», суд приходить висновку, що у даному випадку слід визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з червня 2016 року по 28.02.2018 року. При цьому, суд звертає увагу, що за наявними в матеріалах справи доказами ОСОБА_1 проходив військову службу не з 01 червня 2016 року, а з 08 червня 2016 року, а відтак саме з вказаної дати його грошове забезпечення повинно було індексуватися.

Разом із тим, суд вважає необґрунтованими доводи військової частини НОМЕР_4 стосовно того, що у даному випадку соціальні права позивача в умовах воєнного стану можуть бути обмежені, оскільки спірні правовідносини щодо нарахування та виплати належної позивачу індексації за часом мали місце до введення воєнного стану в Державі.

До того ж, суд наголошує, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 16 червня 2020 року по справі № 206/4411/16-а.

Що ж стосується тверджень Військової частини НОМЕР_4 про те, що Законом України «Про державний бюджет України» на 2023 рік не передбачено видатків на виплату індексації грошового забезпечення, то такі доводи суб`єкта владних повноважень є очевидно необґрунтованими з тих міркувань, що спірні правовідносини обмежуються періодом з 2016 року по 2018 рік та на момент їх виникнення й існування вказаних законодавчих обмежень не існувало.

Також суд вважає безпідставними доводи обох відповідачів щодо правильності визначення базового місяця, оскільки у даній адміністративній справі позивач вказане питання не порушує, а тому суд не надає цьому правової оцінки з огляду на вимоги статті 9 КАС України.

Поряд з цим, надаючи оцінку доводам Військової частини НОМЕР_4 в частині того, що вказаний суб`єкт владних повноважень у даній справі не може бути належним відповідачем, суд враховує ту обставину, що до 20.02.2017 року саме ця військова частина здійснювала фінансування (виплату) грошового забезпечення військовослужбовців Військової частини НОМЕР_2 . Тобто, при здійсненні виплати грошового забезпечення відповідач мав враховувати і необхідність проведення його індексації, однак цього зроблено не було та відповідачем зворотного не доведено.

Отже, на підставі вищевикладеного, суд робить висновок, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, але підлягають частковому задоволенню з огляду на зроблені судом висновки.

При цьому, суд враховує, що відповідно до статті 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (пункт 64 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009 (заява № 40450/04).

Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (пункт 95 рішення ЄСПЛ у справі «Аксой проти Туреччини» від 18.12.1996 (заява № 21987/93).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (пункт 101 рішення ЄСПЛ у справі «Джорджевич проти Хорватії» від 24.07.2012 (заява № 41526/10); пункти 36-40 рішення ЄСПЛ у справі «Ван Остервійк проти Бельгії» від 06.11.1980 (заява № 7654/76). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Як зазначається у рішенні Конституційного Суду України від 29.08.2012 № 16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у частині третій статті 129 Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист, зокрема, шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2011 № 13-рп/2011).

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 підкреслив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Отже, рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, враховуючи, що Військова частина НОМЕР_2 перебувала на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_4 до 20.02.2017 року, то при покладанні на суб`єктів владних повноважень обов`язку щодо відновлення порушених прав ОСОБА_1 суд має враховувати дану обставину при ухваленні судового рішення, оскільки фактично за період з 08.06.2016 року по 20.02.2017 року виплата грошового забезпечення позивачу проводилася Військовою частиною НОМЕР_4 , а з 21.02.2017 року така виплата здійснювалася безпосередньо Військовою частиною НОМЕР_2 .

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, за наявного правового регулювання та встановлених обставин суд робить висновок, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково у спосіб:

визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_2 та Військової частини НОМЕР_4 в частині ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період за період з 08.06.2016 року по 28.02.2018 року;

зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 21.02.2017 року по 28.02.2018 року;

зобов`язання Військової частини НОМЕР_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 08.06.2016 року по 20.02.2017 року.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні,

постанові або ухвалі.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_2 ), Військової частини НОМЕР_4 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ; адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 та Військової частини НОМЕР_4 в частині ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 08.06.2016 року по 28.02.2018 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 21.02.2017 року по 28.02.2018 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_4 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 08.06.2016 року по 20.02.2017 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 293,295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян