Справа № 569/1882/24
Суддя: Левчук О. В.
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/1882/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді Левчука О.В.,

за участі секретаря судового засідання Янок М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області в особі поліцейського СРПП відділення поліції ВП №1 Рівненського РУП сержанта поліції Степанця Вадима Павловича

про визнання протиправною та скасування постанови

В засіданні приймали участь:

позивач: ОСОБА_1

представника позивача: Якобчук П. О.

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського міського суду Рівненської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області в особі поліцейського СРПП відділення поліції ВП №1 Рівненського РУП сержанта поліції Степанця Вадима Павловича, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАА №998078 від 24.07.2023 про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.126, ст.125 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначено, що вказана постанова є протиправною та незаконною і підлягає до скасування, оскільки при винесені постанови інспектор поліції не керувався жодними належними та допустимими доказами, які б підтверджували вину позивача у скоєному правопорушенні. Постанова є необґрунтованою та такою, що підлягає до скасування в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків інспектора фактичним обставинам справи. Просив позов задовольнити, оскільки вважає, що не порушував Правил дорожнього руху.

29 січня 2024 року ухвалою суду вказаний адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

06.02.2024 від представника відповідача надійшов на адресу суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Вказує, що вимоги позивача є безпідставними, винесена поліцейським постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 дав показання, що 24.07.2023 о 01 год. 20 хв. у с. Хотин, по вул. Робітнича, він керував автомобілем BMW, номерний знак НОМЕР_1 . Про це повідомляв працівників поліції, однак вони не взяли його пояснення до уваги.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

24.07.2023 року поліцейським СРПП відділення поліції ВП №1 Рівненського РУП сержантом поліції Степанцем В. П. винесено постанову серії БАА №998078 від 24.07.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ст.125 КУпАП , зі змісту якої слідує, що позивач 24.07.2023 о 01 год. 20 хв. у с. Хотин, вул. Робітнича, керуючи автомобілем BMW, номерний знак НОМЕР_1 , не пред`явив для перевірки посвідчення водія, реєстраційні документи на ТЗ, без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; після зупинки працівниками поліції не увімкнув світлову аварійну сигналізацію, - чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126, ст.125 КУпАП , у зв`язку з чим до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн 00 коп.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР).

Пунктами 1.3 та 1.9.ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 р. № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306.

Згідно з п.1.1. ПДР, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до положень п.2.1 а, б ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

Відповідно до п.п. 2.1. ґ ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

За приписами ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Чинне законодавство, в т.ч. й ПДР, не містить визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення було наведено в Пленумі Верховного Суду України в абз. 3 п. 27 постанови № 14 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" роз`яснив, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «саме по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП необхідним є саме зупинка інспектором поліції транспортного засобу, який перебуває в русі, для перевірки документів та у разі відсутності у водія відповідних документів, здійснювати притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Крім того, пунктом 9.9.б ПДР визначено, що у разі зупинки на вимогу поліцейського повинна бути ввімкнена аварійна світлова сигналізація.

Адміністративна відповідальність за порушення вказаного правила передбачена ст. 125 КУпАП.

За правилами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом було відтворено наданий представником позивача оптичний носій з відеозаписом та встановлено, що він не містить інформації щодо обставин, зазначених у постанові, а саме керування позивачем автомобілем BMW, номерний знак НОМЕР_1 та не неувімкнення ним світлової аварійної сигналізації, а лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови. Зокрема, відсутній зафіксований факт саме зупинки інспектором поліції транспортного засобу, який перебуває в русі, для перевірки відповідних документів та у разі їх відсутності у водія, здійснення притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Слід наголосити, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Як зазначено в ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем в порушення ч.2 ст.77 КАС України не надано суду доказів законності оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та ст.125 КУпАП.

На переконання суду відповідач не довів факт скоєння позивачем правопорушень передбачених ч.1 ст.126 КУпАП, ст.125 КУпАП та правомірність його притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

З огляду на те, що докази на підтвердження факту скоєння позивачем адміністративних правопорушень, зазначених в оскаржуваній постанові, відповідачем не подано, в матеріалах справи відсутні, враховуючи, що працівники поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання і мають можливість для формування доказової бази щодо правопорушень, які описані в оскаржуваній постанові, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем правопорушень, про які зазначено в оскаржуваній постанові, що свідчить про необґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення ерії БАА №998078 від 24.07.2023 через відсутність в діях позивача складу та події адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ст.125 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку належним захистом порушеного права позивача є скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суд вважає, що достовірність змісту оскаржуваної постанови, а відповідно питання наявності підстав для притягнення позивачки до адміністративної відповідальності ч.1 ст.126, ст.125 КУпАП є недоведеними.

Враховуючи те, що відповідач не довів правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому позов слід задовольнити в частині скасування оскаржуваної постанови, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В частині позовних вимог про визнання протиправною постанови суд відмовляє, оскільки такого способу захисту порушеного права ч.3 ст. 286 КАС України не передбачає, а права та законні інтереси позивача повністю поновлені за фактом скасування спірної постанови із закриттям справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст. 2, 6, 72-77, 90, 241-243, 245, 246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області в особі поліцейського СРПП відділення поліції ВП №1 Рівненського РУП сержанта поліції Степанця Вадима Павловича про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАА №998078 від 24.07.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.126, ст.125 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач: Рівненське районне управління поліції ГУНП в Рівненській області: м.Рівне, вул.П.Могили, 41.

Повне судове рішення складене та підприсане 06.02.2024.

Суддя Левчук О. В.