Справа № 640/35461/21
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2024-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2024 року Київ № 640/35461/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Шевченко А.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною відмову у переведенні на пенсію по інвалідності на підставі Закону України «Про прокуратуру», оформлену листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 09.11.2021 № 2600-0205-8/177940;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити (шляхом зміни умов виплати пенсії по інвалідності) та виплачувати ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до частини дев`ятої статті 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру», визначивши її розмір відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (у редакції від 17.01.2002) із розрахунку 90 відсотків від суми щомісячної заробітної плати, яку розрахувати на підставі довідки від 28.07.2021 № 21-115 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 № 6-р/2020, без обмеження максимального розміру заробітної плати та без обмеження максимального розміру пенсії.

Відповідно до ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.12.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи.

На виконання положень пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2825-ІХ, Окружним адміністративним судом міста Києва 31.03.2023 скеровано за належністю матеріали цієї справи до Київського окружного адміністративного суду.

За результатом автоматизованого розподілу, 06.04.2023 справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Шевченко А.В.

Відповідно до ухвали від 24.04.2023 адміністративну справу прийнято до провадження та вирішено продовжити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування позову зазначено, що рішення про відмову у переведенні на пенсію по інвалідності на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», оформлене листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 09.11.2021 № 2600-0205-8/177940 , є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Від представника Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що оскаржуване позивачем рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років згідно зі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» є таким, що винесено в межах чинного законодавства України, а тому не підлягає скасуванню.

Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

З 27.02.2019 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК серії АВ № 0041794.

З 01.07.2021 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у м. Києві та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до розрахунків пенсії її виплата проводиться виходячи із 90%.

28.07.2021 Чернігівською обласною прокуратурою на ім`я позивача видано довідку № 21-115 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р/2020 за відповідною (прирівняною) посадою прокурора області, яке становить 94 080,00 грн.

02.11.2021 року позивач звернувся з заявою про переведення з пенсії по інвалідності призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності відповідно до частини дев`ятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ, визначивши її розмір з розрахунку 90 відсотків від розміру заробітної плати, яка згідно довідки про складові заробітної плати, виданої Чернігівською обласною прокуратурою від 28.07.2021 № 21-115 без обмеження максимального розміру заробітної плати для розрахунку пенсії, відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ, у редакції Закону України від 17.01.2002.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 09.11.2021 № 2600-0205-8/177940 позивачу відмовлено у переведенні на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про прокуратуру», в обґрунтування якого зазначено, що відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» право на пенсію по інвалідності мають прокурори, які на час звернення за призначенням пенсії відповідно до вказаного Закону працюють на прокурорських посадах, визнані особами з інвалідністю І та ІІ групи та мають стаж роботи в органах прокуратури не менше 10 років. На дату настання інвалідності позивач не працював на посаді прокурора, тому права на призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» не має.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною та порушуючи права позивача, останній звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Також судом під час розгляду справи встановлено, що відповідно до частини дев`ятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697, передбачено, що прокурори, які на час звернення за призначенням пенсії відповідно до вказаного закону працюють на прокурорських посадах, визнані особами з інвалідністю І або ІІ групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Тобто умовами виходу на пенсію є: - працювати на прокурорських посадах на час звернення; - бути визнаним особою з інвалідністю І або ІІ групи; - мати стаж в органах прокуратури - не менше 10 років.

Відповідно до записів трудової книжки позивач станом на день звернення за призначенням пенсії не працює на прокурорських посадах.

Позивач в період з 21.11.1995 по 28.02.2014 працював в органах прокуратури, що підтверджується копією трудової книжки.

Частиною шостою Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Таким чином суд зазначає, що стаж роботи позивача в органах прокуратури становить - 18 років 4 місяці.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд керується приписами Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, а також бере до уваги положення законів та підзаконних нормативно-правових актів у відповідних редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин

Статтею 86 Закону № 1697-VII врегульовано питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури.

Відповідно до частини другої статті 86 Закону № 1697-VII пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до частини дев`ятої статті 86 Закону № 1697-VII прокурорам, визнаним інвалідами І або ІІ групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Підпунктом 8 Прикінцевих положень та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII установлено, що норми статті 86 Закону України «Про прокуратуру» щодо пенсійного забезпечення діють до дня внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

При цьому, положення статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991, на який посилається позивач, в останній редакції кореспондують вищенаведеним нормам статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII.

Крім того суд зазначає, що згідно з підпунктом 1 пункту 3 Прикінцевих положень Закону «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, Закон України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46 2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що посилання позивача на статтю 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, як на підставу обґрунтування своїх позовних вимог з огляду на вищевикладене є безпідставним.

Висновки суду ґрунтуються на тому, що на дату настання інвалідності позивач не працював на посаді прокурора, тому права на призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 86 «Про прокуратуру» не має, а отже вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Беручи до уваги висновок суду про відмову у задоволенні позову, понесені позивачем витрати, пов`язані з розглядом справи, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Шевченко А.В.