Справа № 757/55476/23-а
Суддя: Литвинова І. В.
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Литвинової І. В.,

при секретарі судового засідання - Орел А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі.

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ДП18 № 723569 від 24 листопада 2023 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене за частиною третьою ст. 121, частиною першою ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 340, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в оскаржуваній постанові відсутні посилання на докази місцезнаходження дорожнього знаку 3.29 та зони його, дії, що могло б дати змогу встановити фактичні обставини щодо вчинення правопорушення. Такі докази під час винесення оскаржуваної постанови відповідачем позивачу не надавалися.

Крім того, особа чоловічої статі, яка не представилася позивачу здійснювала фіксацію руху транспортних засобів в ручному режимі, але прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може триматися руками інспектора поліції, а повинен бути стаціонарно вмонтованим.

В оскаржуваній постанові зазначено: «При перевірці документів було встановлено, що вказане Т/3 своєчасно не пройшло ОТК, чим порушено п.п. 13.36 ПДР України», однак Правила дорожнього руху не містять пункт 13.36. Отже оскаржувана постанова фактично зводиться до зазначення у фабулі правопорушення пункту правил дорожнього руху, якого в Правилах дорожнього руху не існує.

Щодо зазначення в оскаржуваній постанові, що при перевірці документів транспортний засіб не пройшов ОТК, представник позивача зауважувала, що інспектором у позивача не перевірялися документи щодо обов`язкового технічного контролю. Крім того, в оскаржуваній постанові не міститься посилання на докази, які підтверджують факт відсутності технічного контролю транспортного засобу.

Так, інформація про результати обов`язкового технічного контролю транспортних засобів міститься в загальнодержавній базі даних про результати обов`язкового технічного контролю.

Відповідно до п. 7 Порядку формування загальнодержавної бази даних про результати обов`язкового технічного контролю транспортних засобів, доступу до неї та встановлення розміру плати за надання таких послуг, затвердженого Постановою КМУ від 31 травня 2012 року № 512, користувачі загальнодержавної бази даних отримують необхідну інформацію, а також інші особи отримують інформацію про результати обов`язкового технічного контролю через офіційний веб-сайт територіального органу з надання сервісних послуг МВС.

В оскаржуваній постанові, у пункті 7 міститься посилання на те, що додається до постанови, а саме, фото та відео. При цьому доказів перевірки інспектором загальнодержавної бази даних про результати обов`язкового технічного контролю оскаржувана постанова не містить.

Крім того, в оскаржуваній постанові вказано не вірні відомості щодо власника транспортного засобу. У пункту 5 в графі «Транспортний засіб належить», вказано особу ОСОБА_1 , водночас відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Ford Transit НОМЕР_1 належить ОСОБА_3 , який є знайомим позивача і надав останньому свій транспортний засіб, для перевезення гуманітарної допомоги з Німеччини у зв`язку з тим, що він офіційно є волонтером Благодійного фонду «Олімпік» і 24 листопада 2023 року позивач перетнув державний кордон України у напрямку Німеччини.

Позивачу не було оголошено, яка справа підлягає розгляду і фактично була розглянута за відсутності позивача, в той час як позивач намагався реалізувати своє право на правову допомогу. Черговим грубим порушенням є те, що позивачеві не були роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст.ст. 55, 56, 59 Конституції України. До того ж було порушено основоположне право на правову допомогу.

Відповідачі не скористалися своїм правом на подання відзиву на позов.

ІІ. Процесуальні дії та рішення суду.

04 грудня 2023 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, подана в адміністративному порядку, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, визначено суддю та передано 07 грудня 2023 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою судді від 14 грудня 2023 року позовну заяву залишено без руху, на виконання якої 20 грудня 2023 року направлено заяву на усунення недоліків, а саме подано квитанцію про сплату судового збору /а. с. 34-35/.

22 грудня 2023 року у справі відкрито провадження для розгляду справи без виклику учасників у судове засідання /а. с. 41-42/.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

Згідно з постановою серії ДП18 № 723569, складеною інспектором взводу 2 роти з батальйону УПП в Житомирській області ВПП, старшим лейтенантом поліції, Шибистюком В. Ю. 24 листопада 2023 року, о 15:54 год., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Ford Transit (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), у зоні дії дорожнього знаку 3.29, рухався із швидкістю 97 км/ год., та при перевірці документів було встановлено, що транспортний засіб своєчасно не пройшло обов`язковий технічний контроль, чим порушив п.п. 12.9 «б», 13.36 Правил дорожнього руху. Фіксація велася Trucam TC000567 та нагрудною камерою Motorola 475217, 475588 /а. с. 21/.

Згідно з постановою серії ДП18 № 723569 від 24 листопада 2023 року, вчинено адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою ст. 121, частиною першою ст. 122 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340, 00 грн.

IV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Згідно з частиною другою ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 частини першої ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 частини першої ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною першою статті 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною третьою статті 121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Нормою статті 36 КУпАП України визначено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року N 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (абз 1 п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу III Інструкції визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з пунктом 2 розділу III Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з частиною другою, четвертою ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року N 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306 (із змінами та доповненнями).

За пунктом 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

Знак 3.29 Правил дорожнього руху передбачає обмеження максимальної швидкості, а саме забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знаку.

Разом з тим у постанові серії ДП18 № 723569 від 24 листопада 2023 року відсутні посилання на докази місцезнаходження дорожнього знаку 3.29 та зони його дії, що могло б надати можливість встановити фактичні обставини щодо вчинення правопорушення.

Прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може триматися руками інспектора поліції, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, що доводиться приписами ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», в якій зазначено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень визначених законом може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, а також використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів і технічних засобів, що знаходиться в чужому володінні.

Отже, відповідно до наведеної норми працівники поліції можуть розміщувати фото- та відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі по периметру доріг, зокрема стаціонарно встановлювати вимірювальний пристрій, оскільки термін «монтувати/розміщувати» не можна ототожнювати із використанням в інший спосіб, зокрема тримати у руках.

Відповідно до постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, у зв`язку з порушенням ПДР за перевищення встановленої швидкості руху, у постанові вказано, що фіксація здійснювалася за допомогою TruCam ТС 000567.

При цьому, контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.76 ПДР), оскільки вимоги частини другої ст. 40 Закону № 580-VIII, передбачають, що інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) електронних засобів.

Однак, постанова серії ДП18 № 723569 від 24 листопада 2023 року не містить інформації стосовно доказу, якими можуть підтверджуватися обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку 5.76, лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху, в тому числі і швидкісного режиму.

Окрім того, в оскаржуваній постанові зазначено, що при перевірці документів було встановлено, що вказаний транспортний засіб своєчасно не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушено п.п. 13.36 ПДР України.

Однак, як слушно зауважено представником позивача, Правила дорожнього руху не містять пункту 13.36.

Отже оскаржувана постанова фактично зводиться до зазначення у фабулі правопорушення пункту правил дорожнього руху, якого в Правилах дорожнього руху не існує. У постанові серії ДП18 № 723569 від 24 листопада 2023 року не вказано, якими доказами підтверджується те, що транспортний засіб не пройшов обов`язковий технічний контроль, відтак немає підстав стверджувати, що документи щодо транспортного засобу інспектором перевірялися у загальнодержавній базі даних про результати обов`язкового технічного контролю.

Відповідно до п. 7 Порядку формування загальнодержавної бази даних про результати обов`язкового технічного контролю транспортних засобів, доступу до неї та встановлення розміру плати за надання таких послуг, затвердженого Постановою КМУ від 31 травня 2012 року № 512, користувачі загальнодержавної бази даних отримують необхідну інформацію, а також інші особи отримують інформацію про результати обов`язкового технічного контролю через офіційний веб-сайт територіального органу з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ.

Крім цього, в оскаржуваній постанові, неправильно вказано відомості щодо власника транспортного засобу: у пункті 5 в графі «Транспортний засіб належить», вказано - Гарбуза, водночас відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Ford Transit (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) належить ОСОБА_3 /а. с. 22-23/.

У пункті 7 постанови вказано, що до неї додається, фото та відео, однак стороною відповідача відзив не подано і такі докази не надано суду.

Також позивач заперечує те, що інспектором йому було повідомлено про розгляд справи, оголошено і роз`яснено про права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст.ст. 55, 56, 59 Конституції України, і порушено його основоположне право на правову допомогу.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з частиною першою ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів (абз. 4 п. 24 постанови).

Аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що суд бере до уваги лише ті докази які здобуті в порядку, що не суперечить Закону.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі N 338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Відповідно до абзацу першого пункту 5 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за N 1408/27853, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу XIII цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Відповідачі будь-яких доказів на підтвердження порушення позивачем правил дорожнього руху суду не надали, тобто відповідачі не виконали обов`язку щодо доведення правомірності прийнятого рішення, матеріали справи не містять доказів фото чи відео-фіксації вчиненого позивачем правопорушення.

Враховуючи відсутність будь-яких доказів, що підтверджують наявність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою ст. 121, частиною першою ст. 122 КУпАП, суд вважає за необхідне скасувати постанову серії ДП18 № 723569 від 24 листопада 2023 року.

Отже, позов підлягає задоволенню.

V. Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. ст. 132, 139 КАС України, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 1 073, 60 грн.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 122, 222, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, закриття провадження у справі, задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 723569 від 24 листопада 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною третьою ст. 121, частиною першою ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340, 00 грн скасувати.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою ст. 121, частиною першою ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) суму судового збору у розмірі 1 073, 60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. В. Литвинова