Справа № 216/336/24
Суддя: БУТЕНКО М. В.
Дата ухвалення: 2024-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 216/336/24
Провадження 2-аз/216/1/24
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

05 лютого 2024 року м. Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Бутенко М.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

11.01.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Центрально-міського РТЦК та СП, про визнання протиправною та скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП.

Одночасно з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою суду 12.01.2024 року позовна заява залишена без руху.

01.02.2024 року, на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, судом було отримано заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду.

Судом поновлено строк звернення до суду, та ухвалою від 05.02.2024 року відкрито провадження у справі.

Що до заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, то в обґрунтування вищевказаної заяви заявником зазначено наступне: в кінці грудня 2023 року ОСОБА_1 стало відомо, що його банківські рахунки у АТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «Державний ощадний банк України» заблоковані через наявність виконавчого провадження. 28.12.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Центрально-Міського відділу ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. В той же день йому було надано постанову про відкриття виконавчого провадження №73659194 з ідентифікатором доступу відкритого 22.12.2023. Після пошуку за ідентифікатором доступу в Автоматизованій системі виконавчого провадження ОСОБА_1 стало відомо, що виконавче провадження №73659194 відкрито на підставі постанови №350 від 02.11.2023 виданою Центрально-Міським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки (надалі-Відповідач) про стягнення штрафу у сумі 3400,00 гривень. Згідно відомостей викладених в постанові, 02.11.2023 року, начальник Центрально- Міського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки майор ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за протоколом №350 від 02.11.2023 відносно ОСОБА_1 , постановив накласти на Позивача штраф у сумі 1700,00 грн. Згідно наданої Позивачу постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію №350 від 02.11.2023 року, Позивач, при звільненні з військової частини НОМЕР_1 в термін, передбачений приписом (08.10.2023), не прибув для постановки на облік військовозобов`язаних Центрально-Міського РТЦК та СП, чим порушив п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Не з`являвся до Центрально-Міського РТЦК та СП для проходження військово-лікарської комісії для встановлення ступеню придатності до призову на військову службу під час мобілізації, чим порушив Правила військового обліку призовників та військовозобов`язаних, які встановлені в Додатку №2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», затвердженого Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року. Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн.

У відповідності до ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в зв`язку з несплатою Позивачем штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу, стягується подвійний розмір штрафу - 3400,00 грн.

Позивач вважає, що дії Відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.210 КУпАП є протиправними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, а постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Позивача, так як кошти будуть стягуватись в рамках виконавчого провадження №73659194 Позивач буде змушений ще раз звертатися з позовною заявою до Відповідача з вимогою повернути стягнені кошти.

Просить суд зупинити стягнення на підставі постанови Центрально-Міського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №350 від 02.11.2023 в межах виконавчого провадження №73659194.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши додані до позовної заяви документи, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції. Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Частиною другою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно з частинами першою та п`ятою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Заяву про забезпечення позову розглянуто судом без повідомлення учасників справи на підставі частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вирішуючи заяву про забезпечення адміністративного позову, суд виходить з наступного.

Проаналізувавши встановлені обставини та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Як передбачено ст. 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову. Суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Оскарження ухвали про скасування забезпечення позову або про заміну одного заходу забезпечення позову іншим зупиняє виконання цієї ухвали.

Отже, виходячи з вищенаведеного забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2018 року № 826/16365/17.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Враховуючи природу принципу змагальності, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, заявником не надано достатніх доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» роз`яснено, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються. Адміністративний позов, крім способу, встановленого частиною третьою цієї статті, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Тобто, необхідною та достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову є одна з підстав: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; неможливість захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів, або необхідність докладання значних зусиль та витрат для їх відновлення; а також наявність очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, проаналізувавши зміст заявлених позовних вимог, розглянувши подану заяву про вжиття заходів забезпечення позову, виходячи із пов`язаності заходів забезпечення позову з його предметом, і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, виходячи із принципу співмірності заявлених вимог із заявленим заходом забезпечення позову, суд доходить висновку про відмову в задоволенні даної заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 117, 118, 150-154, 160, 165, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви про забезпечення позову у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Центрально-міського РТЦК та СП, про визнання протиправною та скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП - відмовити.

Згідно з частиною другою статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Відповідно до частини восьмої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України,ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: М.В. БУТЕНКО