Справа № 500/464/24
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

Справа № 500/464/24

07 лютого 2024 рокум. Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Мірінович У.А., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістичний центр Тернополя" до Головного управління ДПС у Тернопільській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

24 січня 2024 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістичний центр Тернополя" до Головного управління ДПС у Тернопільській області, Державної податкової служби України, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області №9089807/40464994;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну подану Товариством з обмеженою відповідальністю "Логістичний центр Тернополя" №29 від 30.04.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою набрання законної сили рішенням суду.

Ухвалою суду від 29.01.2024 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання суду заяви про поновлення строку звернення до суду із заявленими позовними вимогами із зазначенням інших підстав для поновлення строку звернення до суду та доказами їх поважності.

Так, залишаючи позовну заяву без руху суд зазначив, що у межах даної судової справи позивач оскаржує рішення комісії Головного управління ДПС у Тернопільській області №9089807/40464994 від 29.06.2023 про відмову в реєстрації податкової накладної №29 від 30.04.2023. Однак, позивач скористався досудовим способом врегулювання спірних правовідносин та подав 06.07.2023 скаргу до вищестоящої комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, за результатами розгляду якої ДПС України рішенням від 14.07.2023 скаргу залишено без задоволення.

Відтак, суд дійшов висновку, що в даному випадку підлягає застосуванню тримісячний строк для звернення до суду, передбачений частиною четвертою статті 122 КАС України.

Оскільки, до суду із даним позовом позивач звернувся лише 24.01.2024, то ним пропущено тримісячний строк звернення до суду. Так, до позовної заяви позивачем додано заяву щодо поновлення строку звернення до суду, яка мотивована впровадженням на території України воєнного стану, що призвело до перешкод у нормальній діяльності як товариства в цілому, так і відповідальних посадових осіб зокрема. Позивачем вказано, що малий термін на оскарження (3 місяці) не дозволяє своєчасно підготувати та подати до суду повний пакет документів, а неправомірне блокування накладних відповідачем створює багато додаткової роботи зі збору інформації, що заважає поточній діяльності товариства та не відміняє її. Позивач вважає, що оскільки закінчення терміну позовної давності припало на період дії воєнного стану, а такі обставини є непереборними, ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк та виникли з незалежних від волі позивача підстав то причини пропуску ним строку до суду із заявленими позовними вимогами є поважними, а тому просив його поновити.

Судом такі підстави для поновлення процесуального строку звернення до суду визнано неповажними та надано строк для його поновлення шляхом подання суду заяви про поновлення строку звернення до суду із заявленими позовними вимогами із зазначенням інших підстав для поновлення строку звернення до суду та доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду.

06.02.2024, на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивачем подано заяву №48, у якій він просить суд визнати причини пропуску строку для звернення до суду за захистом прав та законних інтересів поважними та поновити даний строк.

Однак суд зазначає, що у вказаній заяві зазначено аналогічні підстави для поновлення процесуального строку, що й у заяві, котру вже було подано позивачем до суду з позовною заявою, при цьому суд вже надавав їм оцінку та визнав їх неповажними. Додатково до вказаної заяви надано копію інструкції щодо дій працівників ТОВ «Логістичний центр Тернополя» за сигналом оповіщення «Повітряна тривога» від 19.04.2023 та зазначено, що в період з 15.07.2023 по 15.10.2023 сигнал оповіщення «Повітряна тривога» лунав 59 разів, середня тривалість одного становила приблизно 55 хв, а тому усі працівники при отриманні сигналу оповіщення «Повітряна тривога» переходили до укриття будівлі, яке забезпечує захист від руйнівних факторів артилерійських та ракетних обстрілів, що за адресою: м. Тернопіль, вул. Текстильна, буд. 18 та залишатися там до закінчення сигналу повітряної тривоги.

Інших підстав поважності пропуску строку звернення до суду з доданням доказів на їх підтвердження - стороною позивача суду не представлено.

Згідно з частинами першою та другою статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Суд зазначає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Так, за в межах даної судової справи судом було встановлено, що позивач скористався досудовим способом врегулювання спірних правовідносин та подав 06.07.2023 скаргу до вищестоящої комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, за результатами розгляду якої ДПС України рішенням від 14.07.2023 скаргу залишено без задоволення.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 12 травня 2015 року №389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частинами першою та четвертою статті 26 Закону №389-VIII встановлено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

У період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність (частина перша статті 10 Закону № 389-VIII).

Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 10.11.2022 у справі №990/115/22).

Позивачем не надано належних доказів того, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск строку на звернення до суду з даним позовом. При цьому, військовий стан на територій України діяв і на день звернення позивача до суду 24.01.2024.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким критеріям: існують обставини, які унеможливлювали або ускладнили вчинення процесуальних дій у визначений законом строк і створювали об`єктивні перешкоди для звернення до суду; ці обставини є об`єктивними і не залежали від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ці обставини підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду повинна містити роз`яснення причин пропуску і конкретні підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості, тобто, існували такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та підтверджені належними доказами у часовому розрізі.

Отже, наведені причини не можна вважати такими, що об`єктивно перешкоджали позивачу, звернутися до суду із цим позовом в межах строку, встановленого частиною четвертою статті 122 КАС.

Відтак, наведені причини пропуску строку звернення до суду є неповажними, інших підстав для поновлення строку судом не встановлено.

Варто зауважити, що законодавче обмеження строку звернення до суду, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах; встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Обґрунтованих підстав щодо пропуску строку звернення до суду з підтверджуючими доказами та необхідності поновлення останнього позивачем не наведено, а судом не встановлено.

Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

У рішенні від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 Конституційний Суд України роз`яснив, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Разом з тим, суд також зважає на позицію Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях по справах Стаббігс та інші проти Великобританії, Девеер проти Бельгії дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У справі Пономарьов проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Також прецедентна практика Європейського суду з прав людини у справах Круз проти Польщі виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Статтею 123 КАС України визначено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Так, частиною першою зазначеної статті передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею в заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 КАС України).

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки наведені в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду, яка подавалася разом із позовною заявою та заяві про поновлення строку звернення до суду від 06.02.2024 №48 обставини пропуску строку звернення до суду не є поважними, інших підстав, підтверджених доказами, для поновлення строку судом не встановлено, тому позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Керуючись статтями 169, 241, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістичний центр Тернополя" до Головного управління ДПС у Тернопільській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складено 07 лютого 2024 року.

Суддя Мірінович У.А.