Справа № 380/17141/23
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2024-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/17141/23 пров. № А/857/21940/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Глушка І.В.,Матковської З.М.,

за участю секретаря Пославського Д.Б.,

представника апелянта Мерза Д.С.,

представника позивача Довженко Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року(ухвалене головуючим суддею Морська Г.М. о 16 год. 04 хв. у м. Львові, повне судове рішення складено 20 жовтня 2023 року) у справі №380/17141/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки №0-1303 від 08.06.2021 на суму 35247,95 грн (Новояричівська ТГ);

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки №0-1303 від 08.06.2021 на суму 241962,44 грн (Миколаївська ТГ);

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки №2-1303 на суму 335328,00 грн (Миколаївська ТГ);

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки №0-1303 від 08.06.2021 на суму 158,19 грн (квартира в м.Одеса);

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки №2-103 від 06.09.2022 на суму 206,79 грн (квартира в м.Одеса);

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки №2-103 від 14.09.2022 на суму 586,56 грн (житловий будинок в м.Бровари, Київська область).

В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що позивачка 17.07.2023 із матеріалів справи № 380/14547/23 дізналася про спірні податкові повідомлення-рішення. Стверджує, що не отримувала їх поштою. Із податковими повідомленнями-рішеннями не згодна, вважає їх протиправними з наступних підстав. Так податкове повідомлення-рішення № 0-1303 від 08.06.2021 на суму 206,79 грн (квартира в м. Одеса); № 2-103 від 06.09.2022 року на суму 206,79 грн (квартира в м. Одеса); № 2-103 від 14.09.2022 прийняті податковим органом помилково, оскільки позивачка не є власницею даного майна. Воно належить повній тезці позивачки, яка має інший РНОКПП. Щодо податкове повідомлення-рішення № 0-1303 від 08.06.2021 року на суму 35 247,95 грн (Новояричівська ТГ) зазначає, що вона є сільськогосподарським товаровиробником та споруду (корівник) що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , використовує для утримання овець, курей, качок, відтак дане майно не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно. Також вказує на неправильне застосування відповідачем відсоткової ставки податку на підставі Рішення Старояричівської сільської ради №1 від 27.06.2019 «Про встановлення ставок та пільг сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2020 рік». Щодо податкове повідомлення-рішення № 0918197- 2407-1303 від 08.06.2021 року на суму 241 962,44грн (Миколаївська ТГ) та № 2-1303 на суму 335 328,00грн стверджує, що позивачці належало на праві власності нерухоме майно: нежитлова будівля, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 5588,8 м2. Із листопада 2015 році вказане нежитлове приміщення було повністю зруйноване, що підтверджується документами, доданими позивачкою до позову, відтак не може бути об`єктом оподаткування. Також зазначає про неправильне застосування позивачем відсоткових ставок податку на підставі рішень Миколаївської міської ради Миколаївського району Львівської області №1793 від 20.05.2020 та №1382 від 26.06.2019

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.09.2023 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № 0-1303 від 08.06.2021 в частині визначення ОСОБА_1 податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у сумі 19860,51 грн. Визнано протиправними та скасовано повністю податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № 0-1303 від 08.06.2021, № 2-1303 від 14.09.2022, № 0-1303 від 08.06.2021, № 2-103 від 06.09.2022, № 2-103 від 14.09.2022. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що податковий орган протиправно застосував ставку податку 0,5% (нежитлові будівлі), тоді як застосуванню підлягала ставка для будівель сільськогосподарського призначення в розмірі 0,02 % за 1 кв.м. від розміру мінімальної заробітної плати на підставі Рішення Старояричівської сільської ради №1 від 27.06.2019.

Враховуючи наведене, суд скасував податкове повідомлення - рішення № 0-1303 від 08.06.2021 2021 в частині визначення ОСОБА_1 податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у сумі 19860,51.

Також суд першої інстанції дійшов висновку, що підлягають скасуванню скасування податкові повідомлення - рішення № 0918197- 2407-1303 від 08.06.2021 та № 2-1303 від 14.09.2022, оскільки об`єктом оподаткування є загальна площа нерухомого майна (будівлі, споруди), яка реально існує, а довідкою Дрогобицької сільської ради Миколаївського району Львівської області №02-15/569 від 29.11.2018 підтверджено знищення такого майна із листопада 2015.

Крім цього, щодо правомірності податкових повідомлень рішень - № 0-1303 від 08.06.2021 року на суму 206,79 грн (квартира в м. Одеса), №2 -103 від 06.09.2022 року на суму 206,79 грн (квартира в м. Одеса), № 2-103 від 14.09.2022 року на суму 586,56 грн (житловий будинок в м. Бровари, Київська область), суд зазначив, що представник відповідача у судовому засіданні визнав факт помилкового складення цих податкових повідомлень - рішень щодо позивачки, оскільки об`єкти нерухомого майна, за які нарахований податок не перебувають у власності позивачки, а належать іншій особі (повній тезці позивачки, яка має інший РНОКПП), що підтверджується витягом із Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та в прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В судовому засіданні представник позивача, заперечив проти задоволення апеляційної скарги та надав пояснення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що згідно даних ІКС «Податковий блок» та даних Державного реєстру прав на нерухоме майно на момент прийняття рішень ОСОБА_1 є власником наступного нерухомого майна:

нежитлова будівля, площею 1628,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

нежитлова будівля, площею 5588,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Враховуючи наведене, податковий орган прийняв наступні податкові повідомлення рішення з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки:

№0-1303 від 08.06.2021 на суму 35 247,95 грн (Новояричівська ТГ);

№0918197- 2407-1303 від 08.06.2021 на суму 241 962,44грн (Миколаївська ТГ);

№2-1303 від 14.09.2022 на суму 335 328,00 грн (Миколаївська ТГ);

№0-1303 від 08.06.2021 на суму 206,79 грн (квартира в м. Одеса);

№2-103 від 06.09.2022 на суму 206,79 грн (квартира в м. Одеса);

№2-103 від 14.09.2022 на суму 586,56 грн (житловий будинок в м. Бровари, Київська область).

Позивач, вважаючи спірні податкові повідомлення-рішення протиправними, звернулася до суду з відповідними позовними вимогами.

Оскільки учасники справи не оскаржують рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, то в силу приписів статті 308 КАС України, рішення суду першої інстанції в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі ПК України), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

До місцевих податків належать: податок на майно (п.п. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 ПК України).

Відповідно до ст. 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Згідно з п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України).

Відповідно до п. 12.3. ст. 12 ПК України, у чинній редакції, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів, та про внесення змін до таких рішень.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (п.п.12.3.1 п.12.3 ст.12 ПК України).

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (п.п.12.3.2 п.12.3 ст. 12 ПК України).

За правилами п.п.266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Старояричівської сільської ради № 1 від 27.06.2019 «Про встановлення ставок та пільг сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2020 рік» встановлено розмір податку на нерухомість на 2020 рік для будівель сільськогосподарського призначення в розмірі 0,02 % за 1 кв.м. від розміру мінімальної заробітної плати. Мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2020 становить 4723, 00 грн.; ставка податку становить 9,45грн. за 1 кв.м.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, Позивачу належить на праві власності нерухоме майно, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , а саме: нежитлова будівля (корівник) позначка, 2 загальною площею 1628,3 кв.м.

Таким чином, розрахунок податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки складає: 1628,3 кв.м х 9,45грн. = 15387,44грн.

Разом з цим, як встановлено під час апеляційного розгляду справи, що податковий орган застосував ставку податку 0,5% (нежитлові будівлі), тоді як застосуванню підлягала ставка для будівель сільськогосподарського призначення в розмірі 0,02 % за 1 кв.м. від розміру мінімальної заробітної плати на підставі Рішення Старояричівської сільської ради №1 від 27.06.2019.

Враховуючи наведене, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції, що податкове повідомлення - рішення №0-1303 від 08.06.2021 2021 в частині визначення ОСОБА_1 податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у сумі19860, 51 грн підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення рішення № 0918197- 2407-1303 від 08.06.2021 на суму 241 962,44 грн (Миколаївська ТГ) та № 2-1303 від 14.09.2022 на суму 335 328,00 грн (Миколаївська ТГ), то суд першої інстанції дійшов також вірного висновку, що такі є протиправними та підлягають скасуванню з огляду на наступне.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що позивачці, належало на праві власності нерухоме майно, саме: нежитлова будівля, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 5588,8 м2, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, що виданий Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 05.03.2009.

Право власності підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22084382 від 05.03.2009.

Із листопада 2015 вказане нежитлове приміщення було повністю зруйноване, що підтверджується довідкою Дрогобицької сільської ради Миколаївського району Львівської області №02-15/569 від 29.11.2018, довідкою інженера (експерта) з інвентаризації нерухомого майна № 12-09/22 від 12.09.2022.

Також Довідкою про обстеження земельної ділянки, будівель та споруд №12-09/22 від 12.09.2022 підтверджено, що будівля демонтована.

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.09.2022 до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, внесені відомості про знищення об`єкта нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відтак, враховуючи, що об`єктом оподаткування є загальна площа нерухомого майна (будівлі, споруди), яка реально існує, а довідкою Дрогобицької сільської ради Миколаївського району Львівської області №02-15/569 від 29.11.2018 підтверджено знищення такого майна із листопада 2015, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність у позивачки обов`язку сплати податку за нерухомість, якої реально не існує.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року у справі № 380/17141/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді І. В. Глушко
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 06 лютого 2024 року