Справа № 160/1790/24
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2024-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

02 лютого 2024 рокуСправа № 160/1790/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., перевіривши у м. Дніпрі матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

18 січня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_2 , яка надійшла в підсистемі «Електронний Суд» про визнання протиправною бездіяльності та дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 160/1790/24 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024року позовну заяву залишено без руху. Запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали усунути недоліки позовної.

29 січня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано заяву про усунення недоліків позовної заяви, яка надійшла від представника позивача ОСОБА_1 Єременка Альони Леонідівни в підсистемі «Електронний Суд». До заяви додано уточнену позовну заяву, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та грошової винагороди відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 р. № 168 за вересень, жовтень, листопад 2022 року включно;

- зобов`язати військову частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити нарахування неотриманого грошового забезпечення та грошової винагороди відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 р. № 168 за вересень, жовтень, листопад 2022 року;

- визнати протиправним наказ № 203 від 31.03.2023 р. в частині не зарахування періоду з 25 вересня по 03 листопада 2022 року до вислуги років;

- зобов`язати військову частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) внести зміни до наказу № 203 від 31.03.2023 р., про зарахування періоду з 25 вересня по 03 листопада 2022 року до вислуги років.

Також надано клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, доводи якого повторюють доводи позовної заяви у відповідній частині.

Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність бездіяльності відповідача щодо виплати позивачу грошового забезпечення в повному обсязі, в тому числі не зарахування періоду з 25 вересня по 03 листопада 2022 року до вислуги років.

Оцінюючи стан усунення недоліків позовної заяви суд зазначає наступне.

Суд констатує, що недоліки позовної заяви в частині визначення позивача у справі, а також щодо заявлення основної позовної вимоги щодо похідної позовної вимоги стосовно наказу відповідача усунуто.

Щодо клопотання про поновлення строку звернення до суду суд зазначає наступне.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху суд констатував, що отримання постанови про закриття щодо позивача кримінального провадження не має юридичного значення для перебігу строку звернення до суду. Всупереч цьому висновку позивач продовжив наполягати на тому, що вказана обставина є поважною підставою для пропуску строку звернення до суду.

Як зазначив сам позивач, наказ про звільнення від 31.03.2023 року він отримав «при звільненні», після чого 26.04.2023 року звертався до відповідача з адвокатським запитом. Отже, станом на квітень 2023 року позивач не лише був обізнаний про зміст спірного наказу, а й користувався допомогою адвоката саме щодо змісту такого наказу. Вказані обставини очевидно та однозначно свідчать про те, що про порушення своїх прав в зв`язку зі змістом такого наказу позивач дізнався та не міг не дізнатися задовго до звернення до суду (принаймні станом на квітень 2023 року). Отже, строк звернення до суду стосовно вимог про оскарження наказу відповідача є пропущеним.

Твердження позивача про те, що отримання наказу не змінює моменту, з якого особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, є безпідставним. Про порушення прав особи в зв`язку зі змістом певного документу особа з необхідністю дізнається разом з отриманням такого документу, що є визначальним для перебігу строку звернення до суду. Більш того, наведена позиція навпаки переміщує початок перебігу строку звернення до суду раніше, а не пізніше, що свідчить про нерелевантність її використання, адже первинно вона стосується спорів у сфері пенсійного забезпечення.

Повторні посилання позивача на постанову про закриття кримінального провадження від 28.10.2023 року суд оцінює критично. Передусім, позивач, отримавши наказ від 31.03.2023 року дізнався або про те, що в ньому містяться достовірні відомості про самовільне залишення ним військової частини, або про те, що такі відомості є недостовірними. Негативні правові наслідки для позивача настають саме в зв`язку з цим наказом та, як стверджує позивач, його протиправністю у відповідній частині, в зв`язку з чим позивач втратив півтора місяці вислуги років. Оскільки стверджуванні в спірному наказі дії відповідача стосуються поведінки його самого, позивач не міг не зрозуміти при отриманні такого наказу, чи є викладені в ньому відомості достовірними або ні (чи залишав фактично позивач військову частину або ні).

Повторно суд констатує і те, що вказана постанова від 28.10.2023 року не має значення і для перебігу строку звернення до суду з вимогами щодо повноти нарахування та виплати грошового забезпечення, оскільки таке забезпечення мало б бути нараховані у 2022 році, а постанова виникла у 2023 році. Не отримавши відповідні кошти позивач не міг не зрозуміти цей факт як такий, а тому саме з дня виплати грошового забезпечення за відповідні місяці розпочав свій перебіг строк звернення до суду.

Як зазначив раніше суд, позивачем пропущено строк звернення до суду: щодо вимог до наказу відповідача строк сплив 01.05.2023 року (місяць від дня, наступного за датою видачі наказу), щодо вимог про виплату грошового забезпечення 01.07.2023 року (з урахуванням продовження строку в зв`язку з карантином). Тобто, строк звернення до суду розпочав свій перебіг, тривав, продовжувався в зв`язку з дією карантину та сплив задовго до виникнення постанови про закриття кримінального провадження від 28.10.2023 року, яка, до того ж, не має юридичного значення для перебігу такого строку.

Позивач також зазначав, що звернення до суду без вирішення питання відсутності в діянні позивача складу кримінального правопорушення було б передчасним. Відповідна постанова могла б бути доказом у справі, однак законодавством України не передбачено зупинення перебігу чи поновлення строків в звернення до суду в зв`язку їх пропуском через збирання доказів для звернення до суду, не може бути відповідна обставина такою підставою і саме за обставин цієї справи виходячи з її змісту та значення. Відповідні доводи могли бути викладені в клопотанні про зупинення провадження у справі, а не в клопотанні про поновлення строків звернення до суду. При цьому суд повторює, що про порушення своїх прав позивач дізнався не з цієї постанови, а під час отримання грошового забезпечення та ознайомлення з відповідним наказом, а тому вона не має юридичного значення для перебігу строку звернення до суду.

Отже, заява позивача про поновлення строку звернення до суду є необґрунтованою та підстави для поновлення строку звернення суд визнає неповажними.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пунктів 1, 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суддя дійшов висновку, що позовну заяву належить повернути з усіма доданими до неї матеріалами. Оскільки позовна заява подана через підсистему «Електронний Суд», направленню позивачу підлягає тільки ухвала про повернення позовної заяви

Керуючись ст. ст. 122, 123, 167, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та дій, зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачеві.

Роз`яснити, що згідно з ч. 8 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко