Справа № 600/6680/23-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2024-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/6680/23-а

Головуючий у 1-й інстанції: Григораш В.О.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

05 лютого 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сапальової Т.В. Капустинського М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного підприємства "Віктор-Ком Імпекс" на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства "Віктор-Ком Імпекс" до Чернівецької митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач 22.08.2023 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Чернівецької митниці (відповідач) в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Чернівецької митниці про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000197/2 від 22.05.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №408020/2023/000774 від 22.05.2023;

- визнати протиправним та скасувати рішення Чернівецької митниці про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000209/2 від 25.05.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №408020/2023/000776 від 25.05.2023;

- визнати протиправним та скасувати рішення Чернівецької митниці про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000248/2 від 09.06.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №408020/2023/000848 від 09.06.2023;

- визнати протиправним та скасувати рішення Чернівецької митниці про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000256/2 від 15.06.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №408020/2023/000884 від 15.06.2023;

- визнати протиправним та скасувати рішення Чернівецької митниці про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000267/2 від 19.06.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №408020/2023/000903 від 19.06.2023;

- визнати протиправним та скасувати рішення Чернівецької митниці про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000268/2 від 19.06.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №408020/2023/000904 від 19.06.2023;

- визнати протиправним та скасувати рішення Чернівецької митниці про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000269/2 від 19.06.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №408020/2023/000905 від 19.06.2023.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 02.11.2023 позовну заяву Приватного підприємства "Віктор-Ком Імпекс", в інтересах якого звернувся адвокат Божеску Галина Володимирівна до Чернівецької митниці про визнання протиправними та скасування рішень - повернуто позивачу.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

У даному випадку позивачем порушено правила ч.1 ст. 172 КАС України, в одній позовній заяві об`єднано декілька вимог, не пов`язаних між собою підставою виникнення та поданими доказами, не є основними та похідними однієї від іншої.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що суд першої інстанції не врахував, що відповідно до ч. 1, 4, 5 ст. 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

При цьому в позовній заяві зазначено, що постачання заявленого до митного оформлення товару "сіль рекристалізована екстра нейодована", "сіль для тварин", "кам`яна нейодована сіль", на підставі митних декларацій здійснено в рамках виконання одного договору купівлі-продажу № 187/15.03.2023, укладеного між компанією "Sarerom" та Приватним підприємством "Віктор-Ком Імпекс".

Отже, у суду першої інстанції були відсутні підстави для повернення поданого Приватним підприємством "Віктор-Ком Імпекс" позову, оскільки правила об`єднання позовних вимог, в розумінні приписів ч. 4,5 ст. 172 КАС України не порушені.

IV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ.

Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2023 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 16.10..2023 залишено позовну заяву без руху, та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачу було запропоновано усунути вказані недоліки позовної заяви шляхом надання до суду документів, які додавались позивачем до позовної заяви з офіційним перекладом та надання суду належних та допустимих доказів доплати судового збору на суму 12411,00 грн, або інші документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

На виконання зазначеної ухвали суду позивач подав заяву у якій вказав, що ПП " ОСОБА_1 " надав до ФОП ОСОБА_2 на переклад документи відповідно до вимог ухвали та вказав, що документи ще перебувають в процесі перекладу, та будуть подані не пізніше 25.10.2023.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 20.10.2023 продовжено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.

26.10.2023 на виконання ухвали ПП " ОСОБА_1 " надіслано до суду документи із офіційним перекладом.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 02.11.2023 позовну заяву повернуто позивачеві.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист визначеним законом шляхом.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом (ч.6 ст.21 КАС України).

Відповідно до приписів ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Статтею 172 КАС України визначено підстави об`єднання і роз`єднання позовів.

Відповідно до ч. 1 ч. 5 ст. 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами:

1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача;

2) одного й того самого позивача до різних відповідачів;

3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.

Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Отже, наведені правові норми дозволяють об`єднання в одному позові вимог, якщо вони пов`язані між собою.

Згідно з ч. 6 ст. 172 КАС України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.

Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що підстави позову щодо кожної позовної вимоги є різними, індивідуальними, оскільки приймаючи оскаржувані рішення відповідач в кожному випадку діяв окремо та з різних підстав, в межах повноважень та у спосіб, які встановлені законом. Предметом позову є об`єднані різні вимоги, які мають самостійні обсяги доказування та підтверджуються різними доказами. Отже, позивачем фактично заявлено 7 окремих позовних вимог, що не пов`язаних між собою підставами виникнення та поданими доказами, що ускладнить розгляд та вирішення справи, оскільки значно розширить предмет доказування у справі, тощо.

Колегія суддів вважає зазначені висновки суду першої інстанції помилковими, адже визначені процесуальним законом правила об`єднання позовних вимог позивачем не порушені. Зокрема, позовні вимоги заявлені одним й тим самим позивачем до одного й того самого відповідача, підсудні одному й тому ж суду, а також пов`язані між собою підставою виникнення (відмови у митному оформленні за одним й тим самим контрактом).

Крім того, застосовуючи норму п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України, суд першої інстанції не встановив обставин, які б свідчили про неможливість застосування положень статті 172 КАС України.

Зокрема, колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції не був позбавлений можливості скористатись правом роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження в порядку ч. 6 ст. 172 КАС України, за наявності для цього правових підстав.

Водночас, апеляційний суд зазначає, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції.

Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», №35787/03, п. 29).

При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99, пункт 25).

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Bellet v. France" та "Nunes Dias v. Portugal»).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі "Perez de Rada Cavanilles v. Spain").

Отже з огляду на наведене судам необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним, і рівень доступу, наданого національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві, і з метою щоб доступ до правосуддя був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права, а надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 16.10.2023 залишено позовну заяву без руху, та запропоновано позивачу усунути вказані недоліки позовної заяви шляхом надання до суду документів, які додавались позивачем до позовної заяви з офіційним перекладом та надання суду належних та допустимих доказів доплати судового збору на суму 12411,00 грн, або інші документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Водночас, стосовно того, що позивачем фактично заявлено 7 окремих позовних вимог, не пов`язаних між собою підставами виникнення та поданими доказами, судом першої інстанції в ухвалі від 16.10.2023 нічого не обумовлено.

Разом з тим, виконуючи ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 16.10.2023 та усуваючи недоліки позовної заяви позивач зазнав значних витрат щодо сплати судового збору та перекладу витребовуваних судом документів, та мав цілком обґрунтовані сподівання щодо відкриття провадження у справі.

Саме тому колегія суддів вважає, що з метою уникнення надмірного формалізму, який полягає у суворому застосуванні судом першої інстанції положень ч. 1 ст. 172 КАС України та п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України, у даному випадку під час вирішення питання про наявність підстав для відкриття провадження у цій справі суду першої інстанції, якщо він вважав, що позивачем у позові об`єднано декілька вимог, які не пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами, і їх спільний розгляд значно ускладнить розгляд справи та сприятиме затягуванню учасниками справи вирішення спору по суті, було б доцільніше вирішити питання щодо наявності підстав для роз`єднання заявлених позивачем у справі позовних вимог у самостійні провадження в порядку визначеному ст.172 КАС України, і застосування судом першої інстанції положень п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України призвело до обмеження права позивача на звернення до суду за захистом порушеного права на необхідність докладання ним додаткових зусиль для звернення до суду які полягають у необхідності складання нових позовів, вирішення питання повернення раніше сплаченого судового збору, сплати судового збору за подання нових адміністративних позовів, що значно ускладнює доступ позивача до правосуддя та затягує час вирішення судом заявлених позивачем позовних вимог.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у суду першої інстанції підстав для повернення адміністративного позову.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню, а матеріали адміністративного позову направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Частиною 3 ст. 312 КАС України вказано, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу приватного підприємства "Віктор-Ком Імпекс" задовольнити.

Ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року - скасувати.

Справу направити до Чернівецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає згідно ст.272 та 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сапальова Т.В. Капустинський М.М.