Справа № 140/36188/23
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2024-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року ЛуцькСправа № 140/36188/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 звернулась із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів в сумі 347 311,25 грн та утримання вартості виданого обмундирування в сумі, обчисленій пропорційно часу, який залишився до кінця носіння в сумі 8 649,17 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач згідно вимог вищевказаних нормативно-правових актів, повинен відшкодувати державі - Міністерству оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 кошти за видані йому предмети речового майна особистого користування, строки носіння яких не закінчились у сумі 8 649,17 грн.

Крім того, посадовими особами військової частини НОМЕР_1 було встановлено, що солдат ОСОБА_1 був виписаний з лікувального закладу КНП «Первомайська центральна районна лікарня» Харківської області та до місця розташування свого підрозділу не повернувся, про що, командиром 3 механізованого батальйону рапортом від 02.08.2023 було повідомлено командира військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.08.2023 №224, солдата ОСОБА_1 , який знаходився на лікуванні у лікарні і своєчасно не повернувся, після закінчення лікування, вважати таким, що з 16.05.2022 відсутній з невідомих причин, а з 26.05.2022 таким, що самовільно залишив військову частину. З 26.05.2022 виключити з усіх видів забезпечення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.08.2023 №3151А «Про призначення службового розслідування по факту неприбуття з лікувального закладу», було призначене службове розслідування для встановлення причин та умов, що сприяли правопорушенню та встановлення вини солдата ОСОБА_1 .

В ході проведення службового розслідування було встановлено, що солдат ОСОБА_1 , після лікування в Комунальному некомерційному підприємстві «Первомайська центральна районна лікарня» (місто Первомайськ Харківської області), 16.05.2022 був виписаний та направлений до місця служби - розташування 3 механізованого батальйону, у населений пункт Яковлівка Бахмутського району Донецької області, однак до місця служби не прибув.

Проведеними заходами було встановлено, що солдат ОСОБА_1 23.01.2023, перебуваючи у місті Луцьк, вчинив кримінальне правопорушення (грабіж), за яке 24.01.2023 був затриманий, 31.01.2023 - арештований.

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.05.2023 у кримінальному провадженні №1 -кп, 161/600/23, солдата ОСОБА_1 було засуджено до 5 років 4 місяців позбавлення волі.

На даний час солдат ОСОБА_1 відбуває призначене покарання у кримінально виконавчій установі.

У зв`язку з тим, що посадові особи військової частини НОМЕР_1 не володіли інформацією про те, що солдат ОСОБА_1 незаконно відсутній на військовій службі, йому за період з 16.05.2022 по 02.08.2023 були безпідставно здійснені нарахування та виплати грошового забезпечення, передбачені Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 та постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», рішенням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29. Загальна сума безпідставно нарахованих та виплачених грошових коштів солдату ОСОБА_1 становить 347 311,25 грн.

Таким чином, колишній військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 повинен відшкодувати державі - Міністерству оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 безпідставно набуті кошти в сумі 347 311,25 грн та за утримання вартості виданого обмундирування в сумі, обчисленій пропорційно часу, який залишився до кінця носіння в сумі 8 649,17 грн.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 25.12.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.03.2022 №48, солдата ОСОБА_1 , з метою забезпечення національної безпеки і оборони України, готовності Збройних Сил України до адекватних (випереджувальних) дій на різкі зміни в оперативній обстановці, відповідно до Указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69/2022 року «Про загальну мобілізацію», з 03.03.2022 зараховано на військову службу за призовом у воєнний час, на всі види забезпечення і призначено на посаду номера обслуги 8 механізованої роти 3 - го механізованого батальйону.

Відповідно до результатів службового розслідування, затверджених наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.12.2023 №5561А «Про результати службового розслідування та покарання винних», командиру військової частини НОМЕР_1 стало відомо про завдану шкоду державі солдатом ОСОБА_1 у розмірі 347 311,25 грн, унаслідок вчинення ним діяння, що має ознаки кримінального правопорушення.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.09.2023 №272, солдата ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира бригади, наказом командира 14 окремої механізованої бригади (по особовому складу) від 19.09.2023 №393 PC звільнено з військової служби у запас відповідно до підпункту «в» (у зв`язку з набранням законної сили обвинувального вироку суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ, з 19.09.2023 виключено із списків особового складу, з усіх видів забезпечення.

Під час звільнення солдата ОСОБА_1 був проведений взаємозалік грошових коштів за речове майно.

Відповідно до Довідки №51 від 19.09.2023, командиру військової частини НОМЕР_1 стало відомо про заборгованість солдата ОСОБА_1 перед військовою частиною НОМЕР_1 за видані військовослужбовцю предмети речового майна особистого користування, строки носіння яких не закінчилися, у сумі 8 649,17 грн.

Позивач, вважаючи, що відповідачем безпідставно набуто грошові кошти, звернувся до суду з даним позовом про стягнення коштів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

Відповідно до пункту 2 Порядку №260, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Пунктом 3 Порядку №260 визначено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є:

штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина);

накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження;

накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення;

накази про присвоєння військових звань;

грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Згідно пункту 9 Порядку №260, грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Відповідно до пункту 12 Порядку №260, військовослужбовцям, які тимчасово вибувають з військової частини зі збереженням грошового забезпечення за місцем служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які мають постійний характер, виплачуються за весь період такого вибуття.

Отже, у період перебування військовослужбовця на лікуванні за ним зберігається виплата грошового забезпечення.

Натомість, згідно пункту 15 Порядку №260, грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.05.2022 №116, солдата ОСОБА_1 , який перебував в районі виконання бойових завдань на території України, вважати таким, що з 09.05.2022 вибув на лікування в комунальне некомерційне підприємство «Первомайська центральна районна лікарня», Харківської області.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.08.2023 №224, солдата ОСОБА_1 , який знаходився на лікуванні у лікарні і своєчасно не повернувся, після закінчення лікування, вважати таким, що з 16.05.2022 відсутній з невідомих причин, а з 26.05.2022 таким, що самовільно залишив військову частину. З 26.05.2022 виключити з усіх видів забезпечення.

У зв`язку з тим, що посадові особи військової частини НОМЕР_1 не володіли інформацією про те, що солдат ОСОБА_1 незаконно відсутній на військовій службі, йому за період з 16.05.2022 по 02.08.2023 були безпідставно здійснені нарахування та виплати грошового забезпечення, передбачені Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 та постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», рішенням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі змістом цієї норми, зобов`язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; здійснення набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.

Водночас стаття 1215 Цивільного кодексу України встановлює випадки, коли отримане набувачем від іншої особи майно, яке зовні могло б бути розцінене як безпідставно набуте, насправді не є таким.

Відповідно до вказаної норми закону не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, що не підлягають поверненню безпідставно набуті кошти за умови наявності одночасно таких умов, як здійснення виплати добровільно, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів. У разі якщо відсутня одна із наведених умов, передбачених п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України, то грошові кошти, виплачені набувачу, підлягають поверненню платнику.

Судом встановлено, що відповідач діяв недобросовісно, оскільки був відсутній на службі з 16.05.2022 по 02.08.2023 без поважних причин, проте отримував грошове забезпечення за вказаний період, а відтак наявні підстави для стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів.

На момент виключення зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення, згідно довідки від 19.09.2023 №51 про взаємозалік грошових коштів за речове майно, за ОСОБА_1 залишилась заборгованість за видані військовослужбовцю предмети речового майна особистого користування, строки яких не закінчились, у розмірі 8 649,17 грн.

Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та деяких інших осіб» від 03.10.2019 №160, наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України» визначено підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ним службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами. За шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обов`язків, зазначені особи несуть матеріальну відповідальність у порядку, передбаченому цивільним законодавством України.

Згідно із законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та деяких інших осіб» відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або знищенням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств для відновлення, придбання майна або інших матеріальних цінностей або надлишкової виплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується неналежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовується також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Отже, у зв`язку з невідшкодуванням вказаної заборгованості відповідачем державі заподіяна шкода в розмірі 347 311,25 грн та 8 649,17 грн.

Доказів сплати відповідачем вищевказаних коштів у зазначеному розмірі до суду не надано.

Згідно зі статтею 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до приписів п.2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

За таких обставин сплачена позивачем сума судового збору з відповідача не стягується, оскільки позивачем виступає суб`єкт владних повноважень.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) безпідставно набуті кошти в сумі 347 311 (триста сорок сім тисяч триста одинадцять) гривень 25 копійок на рахунок військової частини НОМЕР_1 за реквізитами: р/р НОМЕР_4 банк отримувач - УДКСУ Волинської області, МФО 820172.

Утримати вартість виданого ОСОБА_1 , РНОКІІІІ НОМЕР_2 , обмундирування в сумі, обчисленій пропорційно часу, який залишився до кінця носіння в сумі 8 649 (вісім тисяч шістсот сорок дев`ять) гривень 17 копійок на користь військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) за реквізитами: р/р НОМЕР_5 банк отримувач - УДКСУ Волинської області, МФО 820172.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКІІІІ НОМЕР_2 )

Суддя В.В. Дмитрук