Справа № 440/14263/23
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 р. Справа № 440/14263/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2023, головуючий суддя І інстанції: С.О. Удовіченко, м. Полтава, повний текст складено 23.10.23 у справі №440/14263/23

за позовом приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (далі по тексту - приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1.) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду (через свого представника) з позовною заявою до Міністерства юстиції України, в якій просила суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт третій результативної частини наказу Міністерства юстиції України № 3209/5 від 01 серпня 2022 року "Про задоволення скарги", яким тимчасово заблоковано приватному нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_1. доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань строком на 3 (три) місяці;

- визнати протиправними та скасувати пункти чотири, шість, вісімнадцять, дев`ятнадцять, описової частини наказу Міністерства юстиції України № 3209/5 від 01 серпня 2022 року "Про задоволення скарги".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.10.2023 року визнано неповажними підстави, вказані приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1. у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду. Позовну заяву Приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1. до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення залишено без руху. Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Недоліки необхідно було усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду: заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів на їх підтвердження.

12.10.2023 року до Полтавського окружного адміністративного суду (через систему "Електронний суд") надійшла заява представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в якій остання просила поновити пропущений з поважних причин строк звернення до адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення та відкрити провадження у даній справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 року у задоволенні заяви представника приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1. про визнання причин пропуску строку звернення до суду та поновлення строку звернення до суду відмовлено. Позовну заяву приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1. до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення повернуто особі, яка її подала, а саме представнику позивача.

Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1., не погодившись з вищевказаною ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила суд апеляційної інстанції ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції - Полтавського окружного адміністративного суду.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що Полтавський окружний адміністративний суд протиправно не звернув уваги на викладені обставини в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду. Як наслідок, було неправильно застосовано судом першої інстанції положення ст.122 КАС України, через що суд дійшов протиправних висновків про те, що зазначені представником позивача в заяві про поновлення строку підстави пропуску строку на звернення до суду є неповажними. Зазначає, що приймаючи оспорювану ухвалу від 23.10.2023 року, суд першої інстанції передчасно дійшов висновків про визнання причин пропуску строку звернення до суду неповажними та повернення позовної заяви, з порушенням норм процесуального права та неповним з`ясуванням обставин справи. Вважає, що ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 року у справі №440/14263/23 постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до Полтавського окружного адміністративного суду.

Відповідач, Міністерство юстиції України, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність скарги та одночасно на те, що оспорювана ухвала прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

З урахуванням наведеної вище норми КАС України, дана справа розглянута в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Приймаючи рішення (оспорювану ухвалу) про відмову у задоволенні заяви представника приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1. про визнання причин пропуску строку звернення до суду та поновлення строку звернення до суду та про повернення позовної заяви приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1. до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення особі, яка її подала, а саме представнику позивача, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для поновлення строку, зазначені позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду, не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду, а тому заява про поновлення строку звернення до суду не підлягає задоволенню. Враховуючи наведене, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява підлягає поверненню позивачеві.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодекс адміністративного судочинства (далі по тексту - КАС України), частиною першою статті 5 якого встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватися відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Згідно ст.118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з положеннями ч.ч.2,3 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поняття «повинна була дізнатись», використане у ст.122 КАС України, слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про прийняття оскаржуваного рішення та знала про обставини його прийняття. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Слід зазначити, що застосовуючи процесуальні норми, потрібно уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, установлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства є неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також, колегія суддів зауважує, що протягом всього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків щодо звернення до суду з позовними заявами, апеляційними й касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду гарантованого ст. ст. 55, 124, 129 Конституції України, ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналогічні висновки містить постанова Верховного Суду від 29.09.2022 по справі №500/1912/22.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.12.2018 у справі №П/9901/736/18 наголосила, що виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення адміністративного позову з формальних підстав унеможливлює доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Як встановлено з матеріалів справи, на підтвердження наявності підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду, яка була подана до суду першої інстанції 12.10.2023 року (через систему "Електронний суд"), представник позивача посилався на тривале перебування приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1. за кордоном.

Так, представник позивача зазначав, що з метою відновлення свого стану здоров`я приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1. 14.11.2022 року перетнула державний кордон України та поїхала до Грузії, м. Марнеулі і повернулась до України лише 15.01.2023 року.

Фактично, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1. не була в Україні 2 місяці, що підтверджується відміткою в закордонному паспорті останньої, який додано до заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду (а.с.41).

При цьому, як зазначив представник позивача, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1. не мала змоги отримати відповіді та документи на направлені запити від Міністерства юстиції України, оскільки про винесення оспорюваного наказу, як про факт, вона дізналася наступного після його винесення дня 02.08.2022 року, зокрема, її доступ як нотаріуса до відповідних реєстрів було заблоковано і вона була позбавлена можливості оцінити правомірність наказу від 01.08.2022 за №3209/5 "Про задоволення скарги", який став підставою блокування її доступу до Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Їй не було відомо повного змісту цього наказу, посилаючись у зв`язку з цим на те, що її не було викликано на засідання з розгляду скарги, за наслідком якого винесено оспорюваний наказ та не запропоновано надати пояснення у ході розгляду скарги.

Повернувшись на робоче місце, 17.01.2023 року, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1. після перебування за кордоном почала готувати позовну заяву до суду першої інстанції.

При цьому, як вбачається з пояснень представника позивача, у ході підготовки позову приватному нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1. стало зрозуміло, що для подання позову слід отримати у Міністерства юстиції України додаткові відомості та документи.

Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1. до Міністерства юстиції України було направлено листа від 17.01.2023 №4/01-16 щодо надання їй розпорядчого документу на підставі якого їй, як приватному нотаріусу Полтавського нотаріального округу, було заблоковано доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також надати відповідне роз`яснення, обґрунтування причин блокування доступу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, у якому чітко та детально описати можливі порушення з посиланням на конкретні документи та норми актів законодавства України.

Оскільки відповіді на запит від Міністерства юстиції України приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1. не отримала, то вона повторно надіслала листа від 14.02.2023 №113/01-16 до Міністерства юстиції України.

Вказані листи містяться в матеріалах даної справи та були додані до поданої до суду першої інстанції 12.10.2023 року (через систему "Електронний суд") заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Також, відомості про вказані листи містяться в журналі реєстрації вихідних документів, який було додано представником позивача до вищевказаної заяви (а.с.47-49).

При цьому, очікуючи відповіді на свої запити, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1. вважала, що про можливе порушення її прав їй буде відомо із запитуваних нею від Міністерства юстиції України документів, а тому виходила з того, що строки звернення з позовом слід відраховувати саме від дати отримання нею відповіді Міністерства юстиції України на вищезгадані листи (запити).

Колегія суддів, аналізуючи наведене вище, вважає, що суд першої інстанції належним чином не дослідив викладені обставини представником позивача в заяві від 12.10.2023 року про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та не дав їм належної правової оцінки, а відтак дійшов передчасного висновку про неповажність підстав, вказаних у поданій до суду першої інстанції 12.10.2023 року (через систему "Електронний суд") заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та у зв`язку з цим наявність правових підстав для повернення представнику позивача позовної заяви приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1. до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення повернуто особі.

Висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній ухвалі, про те, що підстави для поновлення строку, зазначені позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду, не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду, а тому заява про поновлення строку звернення до суду не підлягає задоволенню, а також доводи відповідача, викладені ним у відзиві на апеляційну скаргу, про те, що ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 року винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є необґрунтованими та такими, що не узгоджуються із наведеними вище висновками суду апеляційної інстанції щодо передчасності таких висновків суду першої інстанції.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення; 3) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 4) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у визначених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) у визначених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-5 частини першої цієї статті.

Відповідно до п.1,4 ч.1 ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, з огляду на наведене вище, враховуючи неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 року у справі №440/14263/23 підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 320, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 у справі №440/14263/23 скасувати.

Направити справу №440/14263/23 для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді З.О. Кононенко В.А. Калиновський