Справа № 240/19267/23
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/19267/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Окис Тетяна Олександрівна

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

06 лютого 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Полотнянка Ю.П. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо не виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за період перебування на стаціонарному лікуванні у закладі охорони здоров`я з 10 травня 2022 року по 06 червня 2022 року у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини та стягнення указаної додаткової винагороди.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, у розмірі 100 000 грн за період з 10 травня 2022 року по 06 червня 2022 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, у розмірі 100000 грн за період з 10 травня 2022 року по 06 червня 2022 року.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Позивач направив на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу - без задоволення, оскільки вважає, що судом вірно встановлені обставини справи та надано їх належну правову оцінку.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 проходив службу за контрактом у В/ч НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки В/ч НОМЕР_1 від 07 травня 2022 року №254, позивач 22 березня 2022 року отримав вибухову травму, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, вогнепальні осколкові сліпі поранення м`яких тканин лобно-тім`яної ділянки зліва, потиличної ділянки волосяної частини голови зліва, грудної клітки зліва, лівого стегна з наявністю сторонніх тіл (металевих осколків). Стан після ПХО від 22 березня 2022 року м`яких тканин лобно-тім`яної ділянки зліва. Закрита тупа травма грудної клітки. Забій м`яких тканин грудної клітки справа. Контузія легкого ступеня обох очей, макулярний набряк. Акубаротравма у вигляді суб`єктивного вушного шуму. За обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини.

Позивач проходив лікування:

- з 22 березня 2022 року по 26 березня 2022 року у багатопрофільній лікарні інтенсивного лікування Костянтинівської міської ради м. Костянтинівка Донецької області, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №713-Х від 26 березня 2022 року;

- з 27 березня 2022 року по 31 березня 2022 року у Клініці надання першої медичної допомоги м. Дніпро, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №4078 від 31 березня 2022 року;

- з 01 квітня 2022 року по 08 квітня 2022 року у військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону м. Вінниці, що підтверджується виписним епікризом №3168;

- з 08 квітня 2022 року по 06 травня 2022 року у відділенні медичної реабілітації м. Хмільники Вінницької області, що підтверджується виписним епікризом №237.

Після цього, з 10 травня 2022 року по 06 червня 2022 року проходив лікування у комунальному підприємстві «Лікарня №2 ім. В.П. Павлусенка», що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №3331 від 06 червня 2022 року.

Відповідно до довідки В/ч В/ч НОМЕР_1 від 02 серпня 2023 року №133/5391, позивачу нарахована додаткова винагорода за травень 2022 року у сумі 43548,39 грн (за період з 01 травня 2022 року по 06 травня 2022 року з розрахунку 100 тис. грн та за період з 07 травня 2022 року по 31 травня 2022 року з розрахунку 30 тис. грн.), за червень 2022 року 30000,00 грн (за період з 01 червня 2022 року по 30 червня 2022 року з розрахунку 30 тис. грн).

Не погоджуючись з тим, що відповідач не нарахував і не виплатив додаткову винагороду у розмірі 100000 грн за період з 10 травня 2022 року по 06 червня 2022 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII з наступними змінами та доповненнями (далі Закон України №2232-ХІІ), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями (далі Закон України № 2011-XII).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 9 цього Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина четверта статті 9 цього Закону).

У зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому неодноразово було продовжено строк дії воєнного стану.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята постанова «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

01 квітня 2022 року постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168» №400 внесено зміни до вказаної вище постанови, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Згідно з пунктом 2 цієї постанови, вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Отже, виходячи зі змісту наведених постанов Уряду додаткова винагорода у розмірі 100000,00 грн на місяць виплачується, зокрема, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, у період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), та за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення (за висновком ВЛК).

Як вірно встановлено судом, позивач безперервно перебував на стаціонарному лікуванні з 22 березня 2022 року по 26 березня 2022 року, з 27 березня 2022 року по 31 березня 2022 року, з 01 квітня 2022 року по 08 квітня 2022 року, з 08 квітня 2022 року по 06 травня 2022 року, у зв`язку з чим отримував додаткову винагороду з розрахунку 100 тис. грн.

Зокрема, з виписки з медичної карти стаціонарного хворого №3331 від 06 червня 2022 року, судом встановлено, що 10 травня 2022 року позивач був госпіталізований зі скаргами на двоїння при огляді в сторони. Травма отримана під час ведення бойових дій 22 березня 2022 року та був госпіталізований в ургентному порядку для до обстеження та вирішення подальшої такти лікування. Згідно визначення ургентного стану це стан хворого, який загрожує життю і потребує проведення невідкладних лікувальних заходів. Тобто, позивач був госпіталізований у невідкладному порядку, а отримане ним лікування пов`язане із симптомами, викликаними отриманою ним під час ведення бойових дій травмою.

Беручи до уваги зазначене, колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника, що позивач не має права на виплату збільшеної додаткової винагороди з підстав того, що відбулось переривання в лікуванні.

Отже, враховуючи фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач має право на нарахування та виплату йому додаткової винагороди розмірі 100000,00 грн на місяць, як такий, що отримав поранення 22 березня 2023 року, пов`язане із захистом Батьківщини з 10 травня 2022 року по 06 червня 2022 року, оскільки лікування пов`язане саме з отриманим поранням 22 березня 2023 року. При цьому, виплата грошової допомоги за період з 10 травня 2022 року по 06 червня 2022 року стосується тяжкого поранення, отриманого під час захисту Батьківщини.

Водночас, суд вірно відхилив посилання відповідача на рішення Міністра оборони України від 25 березня 2022 року №248/1298, яким приписано, що додаткова винагорода виплачується у розмірі 100000 грн за весь час безперервного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні, оскільки Постановою №168 у застосовній до спірних правовідносин редакції умови щодо безперервності стаціонарного лікування встановлено не було, а рішення Міністра оборони України є актом нижчої юридичної сили по відношенню до постанови Кабінету Міністрів України.

Таким чином, на підставі вищевикладених положень законодавства та доказів, наявних в матеріалах справи, позовні вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 10 травня 2022 року по 06 червня 2022 року та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за вказаний період.

Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги в оскаржуваній відповідачем частині, висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Житомирський окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Полотнянко Ю.П. Граб Л.С.