Справа № 420/10380/23
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 лютого 2024 року

м. Київ

справа №420/10380/23

адміністративне провадження №К/990/1220/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача - Радишевської О.Р.,

суддів - Мацедонської В.Е., Прокопенка О.Б.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року у справі №420/10380/23 за позовом ОСОБА_1 до 1 загону морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до 1 загону морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27 квітня 2021 року по 11 квітня 2023 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27 квітня 2021 року по 11 квітня 2023 року в сумі 143923 гривні 28 копійок, відповідно до вимог постанови КМУ "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" від 08 лютого 1995 року №100.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року позов задоволено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково:

- зобов`язано 1 загін морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період 27 квітня 2021 року по 27 жовтня 2021 року у сумі 27314, 80 грн;

- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 19 грудня 2023 року вперше подану касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року у справі №420/10380/23 було повернуто особі, яка її подала.

09 січня 2024 року до Верховного Суду повторно надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року у справі №420/10380/23.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 січня 2024 року вказану касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Кашпур О.В. (судді-доповідача), Радишевської О.Р., Уханенка С.А.

У зв`язку з тривалою непрацездатністю судді Кашпур О.В., розпорядженням заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року призначений повторний автоматизований розподіл справи №420/10380/23.

За наслідками повторного автоматизованого розподілу касаційну скаргу було передано на розгляд колегії суддів у складі: судді-доповідача Радишевської О.Р., суддів Мацедонської В.Е., Прокопенка О.Б.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів із дня його проголошення.

У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється із дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

З оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції встановлено, що зазначене судове рішення було прийнято у порядку письмового провадження 08 листопада 2023 року та повний текст виготовлено у той же день.

За таких обставин останнім днем строку на її касаційне оскарження є 08 грудня 2023 року.

Касаційну скаргу направлено скаржником до Суду 05 січня 2024 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.

У касаційній скарзі скаржник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження, обґрунтовуючи його тим, що повний текст постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року ним отримано 10 листопада 2023 року, що підтверджується витягом з електронної пошти позивача. Зазначає, що після отримання оскаржуваної постанови ним у тридцятиденний строк було направлено до Верховного Суду касаційну скаргу, яку ухвалою Верховного Суду від 19 грудня 2023 року було повернуто. Зазначає, що ухвалу про повернення вперше поданої касаційної скарги ним було отримано 30 грудня 2023 року. Також просить Суд урахувати, що повторно касаційну скаргу подано в найкоротші строки, без суттєвих затримок та зайвих зволікань після отримання копії ухвали про повернення касаційної скарги.

Судом установлено, що вперше касаційна скарга була направлена позивачем до Суду у межах встановленого строку, що підтверджується інформацією з комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду", водночас ухвалою Верховного Суду від 19 грудня 2023 року зазначена касаційна скарга була повернута на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 332 КАС України та отримана останнім 30 грудня 2023 року (що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення зі штриховим ідентифікатором 506). У вказаній ухвалі Судом було роз`яснено, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Скориставшись правом на повторне звернення, 05 січня 2024 року ОСОБА_1 повторно направлено до Суду касаційну скаргу на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року у справі №420/10380/23.

Отже, з огляду на встановлені обставини та норми чинного законодавства, враховуючи, що первинна касаційна скарга була подана у межах строку касаційного оскарження і скаржник повторно звернулася до касаційного суду без зайвих зволікань, Суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження та наявність підстав для його поновлення.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються з ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках. Перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

У цій справі суд першої інстанції розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Отже, судові рішення у цій справі підлягають перегляду у касаційному порядку за наявності умов, установлених підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, у системному зв`язку з підставами, визначеними частиною четвертою статтею 328 КАС України.

У касаційній скарзі заявник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки суди першої та апеляційної інстанцій приймають кардинально різні рішення в аналогічних (типових) справах щодо розрахунку частки заборгованості, а саме: одні визначають частку заборгованості за формулою виведеною Верховним Судом, встановлюючи суму середнього заробітку за шість місяців, а інші визачають частку заборгованості встановлюючи суму середнього заробітку за весь період затримки не обмежений шістьма місяцями або встановлюють фіксовану суму чи на власний розсуд зменшують розраховану суму згідно з формулою, виведеною Верховним Судом.

Судом установлено, що зазначені скаржником у касаційній скарзі доводи вказують на наявність обставин, визначених підпунктом "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, у зв`язку з чим рішення суду апеляційної інстанції у цій справі підлягає касаційному оскарженню.

Підставою касаційного оскарження у цій справі скаржник зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права з посиланням на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Зокрема, скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції застосовано приписи статті 117 КЗпП України без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування цієї норми, викладених у постановах Верховного Суду: від 30 листопада 2020 року у справі №480/3105/19; від 09 березня 2023 року у справі №520/899/21; від 05 квітня 2023 року у справі №560/13719/21; від 30 листопада 2023 року у справі №380/19103/22.

Судом установлено, що доводи скаржника є достатньо мотивованими і потребують перевірки, а касаційна скарга стосується питання права, яке має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Отже, проаналізувавши зміст та доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження в справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, - застосування судом апеляційної інстанції норми права без урахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 248, 328, 329, 330, 334 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження та поновити цей строк.

2. Відкрити касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року у справі №420/10380/23.

3. Витребувати з Одеського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи №420/10380/23.

4. Особі, що подала касаційну скаргу, надіслати копію ухвали про відкриття касаційного провадження у справі, а іншим учасникам справи копію ухвали про відкриття касаційного провадження у справі разом із копіями касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

5. Установити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

6. Роз`яснити, що особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень.

У разі доповнення чи зміни касаційної скарги особа, яка подала касаційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до касаційної скарги іншим учасникам справи, інакше суд не враховує такі доповнення чи зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: Судді:О.Р. Радишевська В.Е. Мацедонська О.Б. Прокопенко