Справа № 140/142/24
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року ЛуцькСправа № 140/142/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом поданим адвокатом Русланом Місюком в інтересах ОСОБА_1 до Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов поданий адвокатом Русланом Місюком в інтересах ОСОБА_1 до Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відповідно до якого просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 71829429 відкритого щодо ОСОБА_1 ;

2) зобов`язати Луцький відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі також відповідач, Луцький ВДВС у Луцькому районі Волинської області) закінчити виконавче провадження № 71829429 відкрите щодо ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) у зв`язку з фактичним виконанням виконавчого документу, та вжити всі заходи, визначені ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Позовні вимоги обґрунтовано наступним.

У провадженні державного виконавця Луцького ВДВС у Луцькому районі Волинської області перебувають матеріали виконавчого провадження №71829429 по примусовому виконанні постанови №00006171 виданої 10.03.2023 Державною службою України з безпеки на транспорті Департамент державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті.

Копію вказаної постанови представник боржника отримала засобами електронного зв`язку 26.05.2023.

Неналежне повідомлення стягувачем боржника фактично позбавило останню можливості надати власні письмові пояснення щодо обставин справи, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області (справа №161/9016/23). Рішенням суду у задоволені позову відмовлено.

Позивачем на рішення суду у справі №161/9016/23 було подано апеляційну скаргу. На момент звернення із даним позовом рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області по справі №161/9016/23 не набрало законної сили.

Разом з тим, оплата штрафу у розмірі 8500 грн була здійснена 08.11.2023.

20.11.2023 представник позивача звернувся до відповідача із заявою від 17.11.2023 про закінчення виконавчого провадження.

У відповіді № 69948 від 20.11.2023 начальник Луцького ВДВС у Луцькому районі Волинської області вказує, що завершення вказаних у заяві виконавчих проваджень є неможливим, оскільки, відповідно до листа стягувача № 16162/3.7/14-23 від 06.12.2023, борг по виконавчих документах на підставі яких відкриті виконавчі провадження зазначені у заявах не сплачено у повному обсязі, також не сплачено виконавчий збір та витрати виконавчого провадження.

Також вказує, що державний виконавець повинен закінчити виконавче провадження №71829429, оскільки перебіг строків щодо виконання постанови №00006171 виданої 10.03.2023 Державною службою України з безпеки зупинився в зв`язку із оскарженням позивачем вказаної постанови в судовому порядку.

А відтак позивач здійснила оплату штрафу у розмірі 8500 грн до набрання законної сили вказаної постанови.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 30.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, із врахуванням особливостей визначених Розділом 2 Глави 11 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні, оскільки штраф ОСОБА_1 в повному обсязі не сплачено, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження з боржниці не стягнуто, тому у державного виконавця відсутні підстави для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

Постановою Державної служби України з безпеки на транспорті від 10.03.2023 серія АА № 00006171 (далі постанова АА № 00006171) ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої частиною другою статті 1321 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено штраф в розмірі 8500 грн. При цьому в постанові вказано, що згідно із частиною другою статті 308 КУпАП в разі несплати ОСОБА_1 штрафу в строк, установлений частиною другою статті 3002 КУпАП, у порядку примусового виконання цієї постанови органи державної виконавчої служби з правопорушника стягують штраф в подвійному розмірі 17000 грн.

16.05.2023 державним виконавцем Луцького ВДВС у Луцькому районі Волинської області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 71829429 з примусового виконання постанови АА № 00006171 про стягнення штрафу з ОСОБА_1 (далі постанова про відкриття виконавчого провадження № 71829429)

01.06.2023 ОСОБА_1 з позовом до Луцького міськрайонного суду Волинської області про визнання протиправною та скасування постанови АА № № 00006171.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 23.10.2023 у справі № 161/9016/23 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті про визнання протиправною та скасування постанови АА № 00006171, відмовлено.

ОСОБА_1 на рішення суду у справі №161/9016/23 було подано апеляційну скаргу. На момент звернення із даним позовом рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області по справі №161/9016/23 не набрало законної сили.

08.11.2023 ОСОБА_1 здійснено сплату штрафу накладеного на неї постановою АА № 00006171 в розмірі 8500 грн.

17.11.2023 представник позивача звернувся до відповідача із заявою про закінчення виконавчого провадження.

У відповіді № 69948 від 20.11.2023 начальник Луцького ВДВС у Луцькому районі Волинської області вказує, що завершення вказаних у заяві виконавчих проваджень є неможливим, оскільки, відповідно до листа стягувача № 16162/3.7/14-23 від 06.12.2023, борг по виконавчих документах на підставі яких відкриті виконавчі провадження зазначені у заявах не сплачено у повному обсязі, також не сплачено виконавчий збір та витрати виконавчого провадження.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу частини першої статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів».

Положеннями статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Приписами статті 26 Закону України №1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. У випадках, передбачених пунктами 1 - 3, 5 - 7, 9 - 12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (частина третя статті 39 Закону № 1404-VIII).

Частиною другою статті 39 Закону №1404-VIII встановлено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Згідно з частин першої та другої статті 40 Закону №1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Тобто, для закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII виконавець має пересвідчитися про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Позивач вказує, що постанову про відкриття виконавчого провадження № 71829429 вона отримала 26.05.2023.

Зазначена постанова державного виконавця позивачем не оскаржувалася і є чинною на час розгляду справи в суді.

Позивач вважає, що державний виконавець у зв`язку із сплатою позивачем штрафу у розмірі 8500 грн зобов`язаний винести постанову про закінчення виконавчого провадження. Така позиція ОСОБА_1 ґрунтується на тому, що оскільки вона оскаржила в судовому порядку постанову АА № 00006171, тому встановлений законом строк на добровільне виконання цієї постанови розпочне свій перебіг після завершення процедури оскарження постанови. Тобто фактично нею виконано рішення згідно виконавчого документа в добровільному порядку.

На думку суду, таке твердження позивача є хибним з огляду на наступне.

Постановою АА № 00006171 на позивача накладено адміністративне стягнення за частиною другою статті 1321 КУпАП.

Відповідно до частини третьої статті 291 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 1322 цього Кодексу, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Статтею 298 КУпАП встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Пунктом 8 розділу II «Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі» Інструкції №512 обумовлено, що у разі невручення постанови адресату за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів або Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, днем отримання адміністративної постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до Державної служби України з безпеки на транспорті. Постанова набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення. Інформація про дату набрання постановою законної сили вноситься автоматично засобами системи до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху на підставі даних, що містяться в поштовому повідомленні про вручення адресату постанови або про відмову в її отриманні, яке надійшло від національного оператора поштового зв`язку, або дати повернення до Державної служби України з безпеки на транспорті поштового відправлення з позначкою про його невручення.

Отже, постанова набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова АА № 00006171 скерована на адресу позивача рекомендованим листом та 21.04.2023 повернулася з відміткою оператора поштового зав`язку про невручення. Відтак, за наведеними вище правилами зазначена постанова набрала законної сили в порядку визначеному наведеними вище приписами.

Відповідно до частини першої статті 3002 КУпАП у разі сплати особами, зазначеними у статті 143 цього Кодексу, штрафу протягом 10 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті така постанова вважається виконаною.

Частиною першою статті 3002 КУпАП визначено, що у разі несплати штрафу особами, зазначеними у частині першій цієї статті, постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті підлягає примусовому виконанню протягом 30 днів з дня набрання нею законної сили.

Отже, строк на добровільне виконання постанови АА № 00006171 становить 10 днів з дня набрання нею законної сили (21.04.2023), тобто до 02.05.2023.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем штраф у розмірі 8500 грн сплачено 08.11.2023.

Статтею 307 КУпАП передбачено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 3001, 3002 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Наведене свідчить, що позивачем пропущений десятиденний строк для сплати штрафу в добровільному порядку у розмірі 8500 грн з дня набрання законної сили постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті.

Таким чином, постанова АА № 00006171 повинна бути сплачена ОСОБА_1 в подвійному розмірі (17000 грн).

Суд звертає увагу, що частина друга статті 308 КУпАП містить імперативний припис щодо стягнення в порядку примусового виконання подвійного розміру штрафу за постановою про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення.

З огляду на зазначене суд не бере до уваги покликання позивача про те, що відбулося добровільне виконання рішення за виконавчим документом.

Враховуючи, що позивачем сплачено суму штрафу в одинарному розмірі після відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови АА № 00006171, тому відсутні підстави вважати, що ОСОБА_2 фактично виконано в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Водночас суд зазначає, що в силу вимог частини третьої статті 3002 КУпАП у разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті перебіг строків, визначених цією статтею, зупиняється до розгляду скарги.

Статтею 289 КУпАП передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 1322 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Отже, постанова, винесена в порядку статті 1321 КУпАП, може бути оскаржена протягом десяти днів з дня набрання нею законної сили і в разі такого оскарження перебіг строку її виконання (10 днів) та строку пред`явлення до виконання (30 днів) зупиняється.

В межах даної справи суд встановив, що позивач не оскаржила в установлений строк постанову АА № 00006171, таке оскарження відбулось в судовому порядку з пропуском строку звернення до суду, який судом був поновлений.

При цьому на момент поновлення судом строку звернення до суду постанова АА № 00006171 вже була звернута до примусового виконання.

Таким чином, оскарження постанови про накладення штрафу є лише підставою для зупинення виконавчого провадження відповідно до вимог статті 38 Закону №1404-VIII, однак не може бути підставою для зупинення строку її виконання, позаяк такий сплив з огляду на пред`явлення постанови АА № 00006171 до примусового виконання.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, належними та допустимими доказами довів суду відсутність підстав для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 71829429.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 , з огляду на що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя Ф.А. Волдінер