Справа № 280/926/24
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВІДКРИТТІ ПРОВАДЖЕННЯ В АДМІНІСТРАТИВНІЙ СПРАВІ

05 лютого 2024 рокуСправа № 280/926/24
м. Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Артоуз О.О., перевіривши матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (69008, Запорізька обл., м. Запоріжжя, Південне шосе, буд. 72, ), представник адвокат Команов Валерій Валерійович (Донецька область, Талаківка, РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) (50103, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, вул. Героїв АТО, буд. 92, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2024 року до Запорізького окружного адміністративного суду засобами системи «Електронний суд» надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (далі позивач) до Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) (далі відповідач) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, відповідно до якої позивач просить суд:

визнати протиправними дії Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) щодо участі у проведеному в період с 26.08.2020 по 27.08.2020 огляді території ПАТ «Запоріжсталь», які полягали у проведенні інструментально-лабораторних вимірюваннях вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел на об`єктах ПАТ «Запоріжсталь» з порушенням вимог законодавства, складанню Актів відбору проб викидів стаціонарних джерел та забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел ПАТ «Запоріжсталь» та складання Протоколів вимірювань вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел на підставі актів відбору проб викидів стаціонарних джерел ПАТ «Запоріжсталь» без дотримання вимог законодавства.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи немає підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у адміністративній справі, суд виходить з наступного.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що 30.07.2020 слідчим суддею Жовтневого районного суду міста Запоріжжя розглянуто клопотання старшого слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області про надання дозволу на проведення огляду у кримінальному провадженні та винесено ухвалу у справі № 331/2191/20, якою надано слідчим групи слідчих СВ УСБУ в Запорізькій області із залученням співробітників оперативних підрозділів Служби безпеки України та спеціалістів співробітників Державної екологічної інспекції України та Державної екологічної інспекції у Запорізькій області дозвіл на проведення огляду за місцем реєстрації та фактичного місцезнаходження Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» за адресою: м. Запоріжжя, Південне шосе, 72, з правом проникнення на його територію, до його спеціальних споруд, будівель, приміщень та інших об`єктів житлової та не житлової нерухомості, які належать на праві власності ПАТ «Запоріжсталь» та ВАТ «Запоріжсталь», з метою здійснення вимірювань вмісту забруднюючих речовин на джерелах викидів та отримання зразків шляхом здійснення відбору проб промислових викидів підприємства. На виконання Ухвали у період часу з 13 год. 23 хв. 26.08.2020 по 27.08.2020 включно в Доменному та Агломераційному цехах ПАТ «Запоріжсталь» проведено огляд, за наслідком якого складено протокол огляду від 26.08.2020. Як вбачається з Протоколу огляду до участі у слідчих діях (огляду) в якості спеціалістів, фактично були залучені посадові особи Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області (наразі - Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області)). ПАТ «Запоріжсталь» вважає протиправними дії відповідача щодо проведення 26-27 серпня 2020 року інструментально-лабораторних вимірювань вмісту забруднюючих речовин на стаціонарному джерелі № 240 - аспірації ливарного двору доменної печі №2; стаціонарному джерелі № 254 - аспірації ливарного двору доменної печі № 4; джерелі викиду № 115, джерело утворення 115 (АУ-91)) агломераційної машини № 3 та джерелі викиду № 116, джерело утворення 116 (АУ-92)) агломераційної машини № 4. За таких обставин, позивач вимушений звернутись до суду з цим позовом.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Суб`єктом владних повноважень визнається орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини першої статті 19 КАС України).

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, в якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Як вбачається з позовної заяви підставою для звернення позивача до суду стали чисельні порушення діючого законодавства, які було допущено посадовими особами відповідача щодо участі у процедурі вимірювання концентрації забруднюючих речовин об`єктів ПАТ «Запоріжсталь» від самого початку слідчого заходу 26-27 серпня 2020 року на виконання ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду міста Запоріжжя.

Таким чином, всі дії були вчинені не з метою виконання повноважень відповідача на проведення планової чи позапланової перевірки, а на виконання ухвали слідчого судді в рамках кримінального провадження, а спеціалісти відповідача залучені як експерти в рамках такого кримінального провадження.

Складені відповідачем протоколи вимірювань про які йде мова в позовній заяві та протоколі огляду від 26.08.2020 за своєю суттю є способом документації підрозділів інструментально-лабораторного контролю Державної екологічної інспекції України та її територіальних органів, матеріальної фіксації інформації щодо результатів вимірювань, відображають конкретні показники досліджуваних джерел викидів, способи (методологію) і засоби (у тому числі технологічні, інструментальні) таких вимірювань.

Таким чином, такі протоколи є документами інформаційного характеру й самі собою не створюють жодних правових наслідків для позивача, які б мали реальний вплив на його права.

Такі документи не набувають ознак рішення суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 19 КАС, оскільки самостійно не зумовлюють виникнення будь-яких прав і обов`язків, у зв`язку з чим викладені у них дані (інформація) не можуть бути предметом спору. Ці документи можуть виступати носієм доказової інформації про виявлені органами Держекоінспекції порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання у певних підвідомчих цим органам сферах й братись до уваги при прийнятті ними відповідних рішень (приписів, постанов тощо). Тому оцінка складених посадовими особами Держекоінспекції актів і протоколів, а отже й оцінка дій службових осіб цього органу щодо їх складання і затвердження, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження таких рішень, або у випадку можливого використання актів, протоколів, як доказу вчинення правопорушення при розгляді відповідного спору.

Аналогічних висновків дотримується Верховний Суд у постановах від 30.12.2021 у справі №160/6572/20 та від 28.02.2023 у справі № 160/15983/21.

Позивач оскаржує відсутність компетенції у відповідача на проведення вимірювань та дії по складанню актів та протоколів за результатами таких, проте ці дії вчинені з метою збирання доказів та забезпечення участі посадових осіб відповідача у проведенні слідчої дії у якості спеціалістів в межах кримінального провадження.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, за результатами таких дій не здійснювалося заходів державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів або за додержанням вимог законодавства щодо екологічної та радіаційної безпеки, охорони атмосферного повітря, стану навколишнього природного середовища тощо, та на підставі складених і затверджених посадовими особами відповідача актів відбору проб викидів стаціонарних джерел та протоколів вимірювань вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел не приймалось рішень, які б зумовлювали виникнення для Товариства юридично значимих наслідків, впливали на його права та обов`язки, й такі рішення у межах цього спору не оскаржуються. Працівники відповідача були залучені як спеціалісти до проведення слідчих дій, визначених ухвалою слідчого судді, у кримінальному провадженні № 0000272.

За змістом статті 93 КПК України слідчий, прокурор уповноважені збирати докази в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Відповідно до частини першої статті 71 КПК України спеціалістом є особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками застосування технічних або інших засобів і може надавати консультації під час досудового розслідування і судового розгляду з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок.

Спеціаліст може бути залучений для надання безпосередньої технічної допомоги (фотографування, складення схем, планів, креслень, відбір зразків для проведення експертизи тощо) сторонами кримінального провадження під час досудового розслідування і судом під час судового розгляду, а також для надання висновків у випадках, передбачених пунктом 7 частини четвертої цієї статті (частина друга статті 71 КПК України).

Правовий статус спеціаліста визначено КПК України, відповідно до якого спеціаліста віднесено до складу учасників кримінального провадження (пункт 25 частини першої статті 3, стаття 71).

Отже, дії відповідача щодо складання, затвердження актів і протоколів здійснені у статусі спеціаліста у кримінальному провадженні й не можуть бути предметом самостійного оскарження у суді будь-якої юрисдикції, в тому числі в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги, що розглянуті судом фактично стосуються правомірності проведення спеціалістами відповідача відбору проб викидів від стаціонарних джерел викидів, а також правомірності дій зі складення актів та затвердження протоколів вимірювань вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел на підставі актів відбору проб викидів стаціонарних джерел, які вчинені в межах слідчої дії - проведення огляду виробничих приміщень позивача на підставі ухвал слідчого судді, прийнятих у межах кримінального провадження, такі дії не мають ознак публічно-владних управлінських дій, а тому оцінка таким діям має надаватися в межах кримінального провадження.

Тому для вирішення цього спору не можна використати способи захисту, передбачені в адміністративному судочинстві.

При цьому, дотримання порядку збирання доказів органами досудового розслідування, у тому числі й залучення спеціаліста, є предметом перевірки під час розгляду справи судом у порядку кримінального судочинства. За змістом статей 86, 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відтак прерогатива перевірки дотримання порядку збирання доказів у кримінальному провадженні надана саме відповідним уповноваженим суб`єктам у межах кримінального провадження і регулюється виключно нормами КПК України.

Отже, незгода особи із залученням спеціаліста або із правомірністю складення цим спеціалістом документів під час досудового розслідування в рамках кримінального провадження може бути висловлена у цьому провадженні.

Для ефективного захисту прав позивача Кримінальний процесуальний кодекс України передбачає спеціальні процедури, які не можна підмінити шляхом звернення з позовом до адміністративного суду.

Відповідно до частини третьої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Словосполучення «справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства» стосується як позовних вимог, які не можна розглядати за правилами адміністративного судочинства, так і тих вимог, які взагалі не можуть розглядати суди.

У рішенні Європейського суду з прав людини (подалі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" [див. рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися "судом, встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття "суду, встановленого законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Враховуючи те, що вимоги про встановлення відсутності компетенції так і оскарження дій відповідача вчинені з метою зібрання доказів у кримінальному провадженні, а Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає випадків оскарження дій залучених спеціалістів в рамках КПК, суд вважає, що цей позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Поняття спору, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, у цій справі слід тлумачити в контексті частини третьої статті 124 Конституції України в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підпадають під юрисдикцію не лише адміністративних судів, а взагалі не підлягають судовому розгляду.

Такий спір не підпадає під юрисдикцію не лише адміністративних судів, а взагалі не підлягає судовому розгляду.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у певним чином подібних правовідносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.11.2020 у справі № 813/5892/15 (провадження № 11-132апп20).

Зазначене є підставою для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 21, 170, 171, 241, 248, 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовом Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (69008, Запорізька обл., м. Запоріжжя, Південне шосе, буд. 72, ), представник адвокат Команов Валерій Валерійович (Донецька область, Талаківка, РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) (50103, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, вул. Героїв АТО, буд. 92, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали надіслати на адресу позивача разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Ухвала виготовлена та підписана 05 лютого 2024 року.

Суддя О.О. Артоуз