Справа № 380/26267/23
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2024 рокусправа № 380/26267/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Крутько О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зобов`язати вчинити дії,

в с т а н о в и в:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у якій позивачка просить: зобов`язати Залізничний відділ державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (ЄДРПОУ - 35009206) зняти арешт з усього майна ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), який було накладено за ВП №36183454 згідно постанови про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.03.2013 року, виданої Залізничним відділом ДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Львів (ЄДРПОУ - 35009206) з метою усунення перешкод у прийнятті спадщини ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) від ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ).

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ОСОБА_1 є сестрою покійного ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. 02.11.2012 винесено Вирок Залізничного районного суду м. Львова у справі №1209/71/12 щодо ОСОБА_2 за ст. 307 ч.2, ст. 307 ч.1, КК України. 27.11.2012 року Залізничним районним судом м. Львова видано виконавчий лист у справі №1309/7153/12, на підставі якого було накладено арешт на все майно ОСОБА_2 . На підставі постанови державного виконавця обтяжено частку у майні за адресою: АДРЕСА_1 ., що належала ОСОБА_2 . 27.06.2013 року державним виконавцем Залізничного відділу ДВС Львівського міського управління юстиції винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. 19.08.2022 на адресу відповідача було надіслано адвокатський запит з метою надання інформації про виконавче провадження. 29.08.2022 року відповідач надіслав відповідь на адвокатський запит, у якому вказав, що виконавче провадження №36183454 з примусового виконання виконавчого листа №1309/7153/12 виданого 27.11.2012 Залізничним районним судом м. Львова було завершене на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Також відповідач зазначив, що матеріали виконавчого провадження знищені за терміном зберігання, відповідно до п. 2 розділу 11 Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями №1829/5 від 07.06.2017 р.

Позивачка повідомляє, що у відповідності до Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень підставою обтяження є постанова про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження за номером ВП 36182454 від 01.03.2013. Позивачка вважає, що відповідачем допущено технічну описку при внесенні номеру виконавчого провадження у реєстри.

Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Львівської області Сиротяк М.Р. з заявою про прийняття спадщини, однак їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Позивачка 03.03.2023 звернулася з заявою до відповідача про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з майна у зв`язку зі смертю боржника, проте відповідач відповіді не надав.

Позивачка з метою захисту своїх прав звернулась з цим позовом до суду.

Ухвалою від 14.11.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що у Залізничному відділі державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження АСВП № 36183454 з виконання виконавчого листа № 1309/7153 від 27.11.2012 виданого Залізничним районним судом м. Львова про конфіскацію всього майна ОСОБА_2 . При примусовому виконанні виконавчого провадження постановою державного виконавця від 01.03.2013 накладено арешт на майно боржника. 27.06.2013 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, чинній на час винесення постанови).

Відповідач вважає, що позивачкою невірно трактується норма ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки під час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу не передбачено зняття арешту з майна боржника.

Відповідач вважає, що у державного виконавця відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши заяви по суті справи та письмові докази суд виходив з наступного.

ОСОБА_1 є сестрою покійного ОСОБА_2 . ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3 від 28.12.2022.

01.11.2012 р. Залізничним районним судом м.Львова було винесено вирок у справі №1309/7153/12 щодо ОСОБА_2 за ст. 307 ч.2, 307 ч.1, КК України.

27.11.2012 Залізничним районним судом м. Львова було видано виконавчий лист у справі №1309/7153/12, на підставі якого накладено арешт на все майно ОСОБА_2 .

27.06.2013 державним виконавцем Залізничного відділу ДВС Львівського міського управління юстиції винесено постанову про повернення виконавчого документа - виконавчого листа № 1309/7153/12 виданого 27.11.2012 Залізничним районним судом м. Львова.

19.08.2022 на адресу відповідача було надіслано адвокатський запит з метою надання інформації про виконавче провадження.

29.08.2022 відповідач надіслав відповідь на адвокатський запит, у якому вказав, що виконавче провадження №36183454 з примусового виконання виконавчого листа №1309/7153/12 виданого 27.11.2012 р. Залізничним районним судом м. Львова було завершене на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Листом від 20.10.2023 № 6881 відповідач повідомив, що матеріали виконавчого провадження знищені за терміном зберігання, відповідно до п. 2 розділу 11 Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями №1829/5 від 07.06.2017 р.

Згідно Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 1163746 від 13.03.2023 підставою обтяження арешту нерухомого майна (номер запису про обтяження 327442) ОСОБА_2 (все нерухоме майно в межах суми боргу) зазначено постанову про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП36182454, видану 01.03.2013 Залізничним відділом ДВС Львівського МУЮ.

Відповідно до свідоцтва № 13297-3 про право власності на квартиру від 30.03.1999, ОСОБА_2 належала на праві спільної сумісної власності частка у нерухомому майні - квартирі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Львівської області Сиротяк М.Р. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з наявністю арешту належного йому нерухомого майна.

Позивачка з метою захисту своїх прав звернулась з цим позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.

Порядок виконання рішень суду на користь держави, в тому числі щодо конфіскації майна (на дату виникнення спірних правовідносин подання до примусового виконання виконавчого листа) регулювався, зокрема, Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999, Інструкцією з проведення виконавчих дій, затвердженою Наказом Мін`юсту України 15.12.1999 № 74/5, зареєстрованим в Мін`юсті України 15 грудня 1999 року за № 865/4158.

Частиною 1 статті 50 Закону №606-XIV встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.

За змістом ч.1, ч.2 ст. 55 Закону №606-XIV арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилученні у боржника та передачі на зберігання іншим особам. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт застосовується, зокрема, для виконання рішення про конфіскацію майна боржника.

Відповідно до пп.7.6.2, 7.6.3 Інструкції з проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Мін`юсту України 15.12.1999 № 74/5, конфіскація майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого, у тому числі його частка в спільній власності, статутному фонді суб`єктів господарської діяльності, гроші, цінні папери та інші цінності, включаючи ті, що знаходяться на рахунках, на вкладах чи на зберіганні у фінансових установах, а також майно, передане засудженим у довірче управління.

При виконанні конфіскації майна засудженого за вироком суду державний виконавець виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, якщо виконавчий лист відповідає вимогам статті 19 Закону, з доданням до нього копії вироку суду, протоколу накладення арешту на майно і опису майна або протоколу про відсутність майна, яке підлягає опису, або довідки суду про їх відсутність у кримінальній справі, а при потребі й копії постанови про накладення арешту на майно.

При виконанні конфіскації майна за постановами суду державний виконавець виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, якщо постанова суду відповідає вимогам статті 19 Закону, з доданням до неї протоколу вилучення майна, яке підлягає конфіскації.

Відповідно до ст.38 Закону №606-XIV у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у частині другій цієї статті, для її пред`явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна.

Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 набрав чинності 05 жовтня 2016 року, відповідно до ст.1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:

1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з вимогами ч. ч. 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ст.40 Закону № 1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Суд встановив, що на виконанні Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження ВП № 36183454 щодо примусового виконання виконавчого листа № 1309/7153/12 виданого 27.11.2012 Залізничним районним судом м. Львова про конфіскацію в дохід держави всього особистого належного майна засудженого ОСОБА_2 .

При виконанні вказаного виконавчого листа Залізничний відділ ДВС Львівського МУЮ прийняв постанову про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП36182454 від 01.03.2013, на підставі якої зареєстровано обтяження (номер запису про обтяження 327442, дата державної реєстрації 13.03.2013) - арешт нерухомого майна ОСОБА_2 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, ін. номер 1163746 від 13.03.2013 а.с. 10.

Згідно інформації Залізничного відділу ДВС Львівського міського управління юстиції, зазначеної у листах від 29.08.2022 та від 20.10.2023, виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №1309/7153/12 виданого 27.11.2012 Залізничним районним судом м. Львова завершене на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а матеріали виконавчого провадження знищені за терміном зберігання, відповідно до п. 2 розділу 11 Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями №1829/5 від 07.06.2017.

Суд звертає увагу, що відповідачем не надано доказів існування на момент звернення з даним позовом до суду незавершених виконавчих проваджень у яких ОСОБА_2 виступає боржником і в межах яких накладено арешт на його майно.

Отже, на даний час відпала необхідність обтяження майна боржника в рамках вказаного виконавчого провадження і накладений арешт перешкоджає позивачці прийняти спадщину після ОСОБА_2 , тому жодних підстав для продовження дії арешту майна ОСОБА_2 немає, що є достатньою підставою для зняття арешту, який накладений постановою ВП36182454 виданою 01.03.2013 Залізничним відділом ДВС Львівського МУЮ (номер запису про обтяження 327442).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати позивача зі сплати судового збору покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 14, 77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Зобов`язати Залізничний відділ державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (ЄДРПОУ - 35009206) зняти арешт з майна боржника - ОСОБА_2 , накладений постановою про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП36182454 виданою 01.03.2013 Залізничним відділом ДВС Львівського МУЮ (номер запису про обтяження 327442, дата реєстрації - 13.03.2013).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (ЄДРПОУ - 35009206) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяКрутько Олена Василівна