Справа № 120/7/24
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2024-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 лютого 2024 р. Справа № 120/7/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту гуманітарної політики Вінницької обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій, бездіяльності, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовною заявою до Департаменту гуманітарної політики Вінницької обласної державної адміністрації (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати відповідь відповідача від 29 грудня 2023 року на запит позивача від 25 грудня 2023 року, вхідний № 44-запит/12.23, відповіддю не по суті запиту;

- визнати неправомірною відмову відповідача в наданні інформації на запит позивача від 25 грудня 2023 року, вхідний № 44-запит/12.23;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, щодо ненадання інформації на запит позивача від 25 грудня 2023 року, вхідний № 44-запит/12.23;

- зобов`язати відповідача надати на електронну адресу позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 повну та достовірну інформацію на його запит від 25 грудня 2023 року, вхідний № 44-запит/12.23;

- у разі надання відповідачем повної та достовірної інформації на запит позивача від 25 грудня 2023 року, вхідний № 44-запит/12.23, визнати протиправними дії відповідача щодо несвоєчасного надання інформації.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 25.12.2023 надіслав на електронну адресу відповідача запит на інформацію. 29.12.2023 відповідач надіслав на електронну адресу позивача відповідь на згаданий запит, проте така відповідь містила лише положення законів та роз`яснення, а запитувана інформація надала не була.

Не погоджуючись з такими діями та бездіяльністю Департаменту гуманітарної політики Вінницької обласної державної адміністрації, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою від 05.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачеві строк для подачі відзиву на позовну заяву.

09.01.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечила щодо вимог ОСОБА_1 заявлених у межах цього позову та, посилаючись на норми ЗУ "Про доступ до публічної інформації" наголосила, що у відповіді на запит позивачу роз`яснено, що згідно частини п`ять статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що у період дії воєнного стану особи призначаються на посади державної служби, посади в органах місцевого самоврядування, посади керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, комунальних підприємств, установ, організацій керівником державної служби або суб`єктом призначення, сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради, начальником відповідної військової адміністрації без конкурсного відбору, обов`язковість якого передбачена законом. Також заявника було повідомлено, що Закон України «Про доступ до публічної інформації» не регулює відносини зі створення публічної інформації, предметом його регулювання є діяльність з приводу інформації, яка вже існує (створена, отримана, знаходиться у володінні) на момент виникнення конкретних інформаційних відносин з приводу неї.

Разом з тим, щоб не порушити право позивача на доступ до публічної інформації Департамент гуманітарної політики надав відповідь на запит 29 грудня 2023 року за вихідним № 44-запит/12.23.

У відзиві представник звернула увагу суду, що запит позивача про надання інформації за своєю суттю не є запитом на інформацію в розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки не передбачає надання уже відображеної та задокументованої інформації будь-якими засобами, а тому вимоги позивача визначені у позовній заяві в цілому є безпідставними та необґрунтованими, оскільки відомості про які просить надати інформацію у запиті не підпадають під дію Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

25.12.2023 ОСОБА_1 надіслав на електронну адресуДепартаменту гуманітарної політики Вінницької обласної державної адміністрації запит на інформацію, який зареєстровано 25.12.2023 за № 44-запит/12.23, в якому на підставі ЗУ "Про доступ до публічної інформації" просив надати повну та достовірну інформацію, в тому числі якісні копії документів про підстави та причини, які не дали змоги оголосити та провести конкурс на заміщення посади директора Кузьминецького ПАЛ в 2022 та 2023 роках. Відповідь просив надати на електронну адресу.

За наслідком розгляду поданого запиту, відповідачем надано відповідь від від 29.12.2023 № 44-запит/12.23 в якій послались на норми частини 5 статті 10 ЗУ "Про правовий режим воєнного стану" та вказали, що в порядку виконання вимог згаданого Закону призначено директора Кузьминецького професійного аграрного ліцею Вінницької області. Поряд з цим відповідач звернув увагу, що ЗУ "Про доступ до публічної інформації" не регулює відносин зі створення публічної інформації. А створенням нової публічної інформації, зокрема, може вважатись надання витягів, формування довідок, надання роз`яснень та/або пояснень, надання відповідей на питання запиту, що потребують аналізу декількох документів тощо.

Відповідь направлена на електронну адресу позивача, що останній підтверджує у позовній заяві.

Не погодившись зі змістом наданої відповіді, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Визначаючись щодо заявлених вимог в контексті цієї спірної ситуації, суд керується та виходить з наступного.

Право кожного на інформацію передбачене статтею 5 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 № 2657-XII, відповідно до якої кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Основними принципами інформаційних відносин є, зокрема, гарантованість права на інформацію, відкритість, доступність інформації, свобода обміну нею (абзаци перший - третій частини першої статті 2 Закону № 2657-XII).

Основними напрямами державної інформаційної політики є: забезпечення доступу кожного до інформації; забезпечення рівних можливостей щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації; створення умов для формування в Україні інформаційного суспільства; забезпечення відкритості та прозорості діяльності суб`єктів владних повноважень; створення інформаційних систем і мереж інформації, розвиток електронного урядування; постійне оновлення, збагачення та зберігання національних інформаційних ресурсів (абзаци перший - шостий частини першої статті 3 Закону № 2657-XII).

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес визначається Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 № 2939-VI .

Відповідно до статті 1 Закону "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених вказаним Законом.

Згідно зі статтею 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити:

1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Як встановлено, запит позивача від 25.12.2023 надісланий на електронну адресу відповідача та відповідь на нього надана 29.12.2024. Більше того, в позовній заяві позивач також вказує про те, що відповідь надійшла 29.12.2023, тобто не пізніше 5 робочих днів з дня отримання запиту.

При цьому, надаючи оцінку відповіді від 29.12.2023 на запит ОСОБА_1 від 25.12.2023 по суті , суд вказує про наступне.

Закон України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР передбачає, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення (стаття 1).

Поряд з цим Закон України "Про доступ до публічної інформації" визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Як зазначав суд вище під публічною інформацією мається на увазі відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Разом з тим, згідно з нормами частини другої статті 2 Закону України "Про доступ до публічної інформації" цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Варто зауважити, що право на звернення та право на доступ до публічної інформації тісно пов`язані між собою. Право на звернення - це викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги ( стаття 3 ЗУ № 393/96-ВР) до суб`єктів владних повноважень, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації.

Як запит на інформацію розуміють прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (стаття 19 Закону № 2939-VI). Тобто мова йде про раніше створену інформацію, якою володіє розпорядник. Для відповіді на інформаційний запит розпорядник інформації не повинен створювати нову інформацію, готувати аналітику, надавати роз`яснення тощо.

Відповідна позиція викладена в постанові ВП ВС 02 лютого 2022 року у справі № 9901/390/21.

Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти (пункт 1 частини першої статті 22 Закону № 2939-VI).

До того ж Закон № 2939-VI не поширюється на відносини у сфері звернень громадян щодо проведення аналізу правових норм стосовно конкретних обставин, повідомлених запитувачем інформації, тощо.

Визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях (тобто відповідала критеріям «відображеності та задокументованості») і знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

З аналізу змісту запиту ОСОБА_1 , поданого ним 25.12.2023 слідує, що скаржник просить надати інформацію, яка не є (і не повинна бути відповідно до чинного законодавства) відображена чи задокументована будь-якими засобами інформації, а потребує створення нової, зокрема, шляхом здійснення аналітичної роботи та фактичного роз`яснення заявнику норм чинного законодавства, що регулюють порядок призначення на посади державної служби, посади в органах місцевого самоврядування, посади керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, комунальних підприємств, установ, організацій тощо.

Велика палата Європейського суду з прав людини у рішенні від 8 листопада 2016 року у справі «Magyar Helsinki Bizottsag v. Hungary» (заява № 18030/11) вказала, що те, наскільки заборона доступу до інформації є втручанням у права заявника на свободу вираження поглядів, слід оцінювати у кожному конкретному випадку та з урахуванням його особливих обставин. Для цього, серед критеріїв, має бути оцінено чи є інформація готовою та доступною. Надання інформації не повинно накладати на державні органи надмірного тягаря зі збирання та обробки даних.

Отже, запитувана інформація повинна бути готовою та доступною, міститися, принаймні, в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль. Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 420/27593/21.

Відтак, суд погоджується із доводами відповідача, що звернення позивача за своєю суттю не є запитом на інформацію в розумінні Закону "Про доступ до публічної інформації", оскільки не передбачає надання уже відображеної та задокументованої інформації будь-якими засобами.

Разом з тим, суд вказує на те, що стаття 22 Закону "Про доступ до публічної інформації" визначає, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено:

1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації;

2) дату відмови;

3) мотивовану підставу відмови;

4) порядок оскарження відмови;

5) підпис.

Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі.

Разом з тим, у відповіді на запит датованій 29.12.2023 відповідач не вказав, що відмовляє у наданні інформації на запит, лише процитував нормативно - правові акти, зазначаючи, що інформація не є публічною.

А отже, суд доходить висновку, що відповідач не надав повної відповіді на запит, оскільки лист Департаменту від 29.12.2023 не містить власне відмови в наданні запитуваної інформації.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що заявлений позов належить задовольнити у спосіб визнання протиправними дії щодо надання неповної відповіді на запит позивача датований 25.12.2023 та зобов`язання відповідача надати повну відповідь на запит з урахуванням висновків суду, висловлених за наслідками розгляду цієї справи.

При цьому, не підлягають задоволенню вимоги про визнання відповіді департаменту від 29.12.2023 відповіддю не по суті та про визнання протиправною бездіяльності щодо не надання інформації на запит від 25.12.2023, оскільки , як зазначено судом вище, інформація, яку просить надати позивач в запиті від 25.12.2023 не є публічною. Як наслідок не підлягають задоволенню і вимоги про надання повної і достовірної інформації на запит від 25.12.2023.

Також не підлягають задоволенню вимоги про визнання протиправними дії щодо несвоєчасного надання інформації на запит від 25.12.2023, вхідний № 44-запит/12.23, оскільки судом встановлено, що відповідь на запит надано 29.12.2023, тобто в межах п`ятиденного строку визначеного нормами ЗУ "Про доступ до публічної інформації".

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що заявлений позов по суті належить задовольнити частково, водночас обравши при цьому правильний і найбільш ефективний спосіб захисту порушених прав позивача, незалежно від того формулювання позовних вимог, що наведене у позовній заяві.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи не встановлено, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними протиправними дії Департаменту гуманітарної політики Вінницької обласної державної адміністрації щодо надання неповної відповіді на запит ОСОБА_1 від 25.12.2023.

Зобов`язати Департамент гуманітарної політики Вінницької обласної державної адміністрації надати повну відповідь на запит ОСОБА_1 від 25.12.2023 з урахуванням висновків суду, висловлених за наслідками розгляду цієї справи.

В задоволенні решти вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Департамент гуманітарної політики Вінницької обласної державної адміністрації (вул. М. Оводова, 33, м. Вінниця, 24050, ).

Повний текст рішення складено та підписано суддею 05.02.2024.

Суддя Томчук Андрій Валерійович