Справа № 340/2617/23
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2024-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 340/2617/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в письмовому провадженні у м.Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2023 року (суддя Черниш О.А.) у справі №340/2617/23 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо нездійснення доплати індексації грошового забезпечення позивача за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити на користь позивача заборгованість по індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року;

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо нездійснення доплати до грошового забезпечення позивача у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 року по 31.03.2018 року (включно);

- зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити на користь позивача грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 року по 31.03.2018 року (включно);

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо нездійснення доплати позивачу до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, за період з березня 2021 року по 28 лютого 2023 року в розмірі 169 888,94 грн. (з урахуванням належних до сплати податків та зборів);

- зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити на користь позивача заборгованість у вигляді доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, за період з березня 2021 року по 28 лютого 2023 року в розмірі 169 888,94 грн. (з урахуванням належних до сплати податків та зборів).

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що за час проходження служби у відповідача йому не було виплачено індексацію грошового забезпечення, доплату за службу у нічний час та доплату до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2023

року позов задоволено, а саме:

визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення, доплати за службу у нічний час, доплати до грошового забезпечення поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину;

зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року, доплату за службу у нічний час за період з листопада 2015 року по березень 2018 року, доплату до грошового забезпечення поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину за період з березня 2021 року по лютий 2023 року пропорційно відпрацьованому часу в особливих умовах.

За наслідками розгляду справи суд першої інстанції дійшов таких висновків.

Суд першої інстанції дійшов висновку про право позивача на індексацію грошового забезпечення у відповідності до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Також суд дійшов висновку про наявність у позивача, як поліцейського, який забезпечував життєдіяльність населення, зокрема, шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, права на отримання доплати до грошового забезпечення, яка передбачена постановою КМУ №375.

Погодився суд першої інстанції і з позицією позивача про наявність у нього права на доплату за службу в нічний час, виплата якої передбачена положеннями Постанови № 988.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначає таке. Щодо індексації грошового забезпечення вказує на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність у позивача права на індексацію за період з листопада 2015 року по травень 2016 року. З цього приводу відповідач вказує на те, що у вказаному періоду величина індексу споживчих цін не перевищила встановлений поріг індексації. Також відповідач заперечує і право позивача на індексацію за період з травня 2016 року, оскільки вважає, що у поліцейських право на індексацію виникло з листопада 2017 року у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 18 жовтня 2017 року за №782. Щодо доплати за службу в мовах карантину, відповідач вказує на те, що виплата надбавки здійснюється за наявності коштів на такі потреби; надбавка виплачується не усім поліцейським, а лише ті, які безпосередньо мали контакт з населенням. З цих підстав відповідач вказує на те, що відсутності відповідного бюджетного фінансування та доказів виконання позивачем обов`язків пов`язаних із забезпеченням життєдіяльності населення та безпосереднього контакту з ним, підстав для виплати такої надбавки не існує. Щодо доплати за службу в нічний час, відповідач зазначає те, що пунктом 11 Розділу І Порядку №260 встановлено, що грошове забезпечення, визначене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення. Оскільки у спірному випадку, як зазначає відповідач, позивач просить виплатити йому надбавку за період листопад 2015 березень 2018, то сплинули строки для такої вимоги. Крім цього, відповідач вказує на те, що позивачем пропущено строк звернення з позовом до суду.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обгрунтованість.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 з 07.11.2015 року прийнятий на службу в поліцію як такий, що прибув з МВС. Позивач проходив службу в Департаменті патрульної поліції, який є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції. Займав посади інспектора патрульної поліції в Управлінні патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.

За наказом Національної поліції України №277о/с від 28.02.2023 року ОСОБА_1 з 01.03.2023 року переведено до Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України "Лють" та призначено інспектором взводу №1 роти №3 батальйону №2 управління поліції особливого призначення №2 (штурмовий полк "Цунамі").

На цій підставі наказом начальника Департаменту патрульної поліції (по особовому складу) №238о/с від 06.03.2023 року ОСОБА_1 звільнено з посади інспектора взводу №2 роти №5 батальйону №2 полку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.

Позивач звернувся до суду з цим позовом, стверджуючи, що Департамент патрульної поліції, у період служби, протиправно не здійснював індексацію його грошового забезпечення, не виплачував йому доплату за службу в нічний час і доплату до грошового забезпечення поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, на які він має право.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Щодо індексації грошового забезпечення.

Як вбачається з апеляційної скарги відповідач, в цілому, не заперечує право поліцейського на індексацію грошового забезпечення, але вважає, що таке право виникло лише з листопада 2017 року у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 18 жовтня 2017 року за №782.

З приводу таких аргументів відповідача, які фактично викладені і у запереченнях на позов, суд першої інстанції правильно виходив з такого.

У відповідності до ч.5 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» до об`єктів індексації грошових доходів населення віднесено оплату праці (грошове забезпечення).

У статті 6 вказано вище закону України визначено, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з чим постановою від 17.07.2013 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 року № 782 внесено зміни до пункту 2 вказаного вище Порядку та доповнено абзац 5 після слова «військовослужбовці» словом «поліцейських».

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, суд першої інстанції обгрунтовано вказав на безпідставність аргументів відповідача про те, що індексація грошового забезпечення поліцейських проводиться після набрання чинності вказаною вище постановою, тобто з листопада 2017 року, оскільки у Законі України «Про індексацію грошових доходів населення» прямо вказано про те, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: оплата праці (грошове забезпечення).

Оскільки позивач отримує грошове забезпечення, то останнє підлягає індексації.

В той же час, визначаючи період, за який грошове забезпечення позивача підлягало індексації, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що таким періодом є листопад 2015 року по жовтень 2017 року.

Суд апеляційної інстанції не може погодитися з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на індексацію грошового забезпечення з листопада 2015 року по травень 2017 року (включено), оскільки за вказаний період величина індексу споживчих цін не перевищила встановлений поріг індексації. В квітні 2016 року індекс споживчих цін перевищив 103% та склав 105,79%, а тому право позивача на індексацію виникло в місяці, що настає за місяцем, у якому опубліковано цей індекс червень 2016 року. За таких обставин, починаючи з червня 2016 року у відповідача виник обов`язок провести нарахування індексації грошового забезпечення.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у подібних правовідносинах (справа №2140/1763/18 від 16.07.2020).

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для зміни рішення суду першої інстанції, в частині визначеного періоду для індексації грошового забезпечення позивача.

Щодо «ковідной» надбавки.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року №375 Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни (далі Постанова № 375) установлено, що на період дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

Згідно із п.2 Постанови №375 встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Відповідно до пунктів 4-5 Постанови №375 перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, визначається відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику.

Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади.

Доплати, визначені пунктом 2 і 3 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.

На виконання Постанови № 375 Міністерством внутрішніх справ видано наказ від 03 червня 2020 року № 431 Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину, яким визначено керівникам, зокрема, Національної поліції України забезпечити встановлення на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, додаткової доплати у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах (пункт 1); виплату додаткової доплати здійснювати поліцейським, які перебувають відповідно на штатних посадах в органах (підрозділах) Національної поліції України (пункт 2); нарахування додаткової доплати здійснювати у відсотковому співвідношенні до заробітної плати (грошового забезпечення) з розрахунку всіх складових, у тому числі премії, за винятком виплат, що носять одноразовий та компенсаційний характер (пункт 3); персональний перелік осіб, яким установлюється додаткова доплата, визначається керівником відповідного органу, закладу, зазначених у пункті 1 цього наказу (пункт 4).

З аналізу положень постанови КМУ №375, наказу МВС №431 судом першої інстанції зроблено висновок, який не заперечується сторонами, про те, що підставою для отримання доплати за Постановою № 375 є сукупність таких умов: 1) особа є поліцейським; 2) забезпечує життєдіяльність населення, зокрема шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, вказана доплата здійснюється не всім поліцейським, а лише окремим категоріям поліцейських, які внаслідок безпосереднього виконання своїх обов`язків забезпечують життєдіяльність населення у зв`язку з чим мають з населенням безпосередній контакт.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач займав посаду інспектора патрульної поліції в Управлінні патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.

Посадова інструкція за посадою позивача передбачає виконання службових обов`язків, що забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення правопорядку і безпеки громадян) при безпосередньому контакті з населенням.

У зв`язку з виконанням позивачем таких службових обов`язків йому у період служби виплачувалася додаткова доплата до грошового забезпечення, а саме на підставі наказів Департаменту патрульної поліції №479 о/с від 10.07.2020 року (за періоди служби березень, квітень, травень, червень 2020 року), №997 о/с від 18.12.2020 року (за періоди служби серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2020 року) №746 о/с від 29.07.2021 року (за періоди служби січень, лютий 2021 року) пропорційно до відпрацьованого часу у відповідних умовах.

Після цього відповідач припинив її виплату і з березня 2021 року до лютого 2023 року позивач її вже не отримував.

Встановивши обставини справи, які свідчать про виплату позивачу додаткової доплати в одних періодах та не виплату такої допомоги в інших, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що у вказані періоди позивач обіймав одну і ту ж посаду, виконувала одні і ті ж посадові обов`язки.

Відповідачем не було доведено особливої специфіки роботи позивача, яка виконувалась останнім в місяцях, за які була нарахована та виплачена додаткову доплату за службу в особливих умовах, та її відмінності від роботи, яка виконувалась позивачем в місяці, за які не було нарахована та виплачена додаткову доплату за службу в особливих умовах.

Оскільки відповідачем не було надано жодних доказів того, що посада позивача у спірний період, не відповідала встановленим Постановою №375 критеріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративним, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, та того, що наслідок виконання своїх обов`язків він не мав безпосередній контакт з населенням з березня 2021 по лютий 2023, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про допущену відповідачем протиправна бездіяльність по не нарахуванню та невиплаті додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину), передбаченої постановою КМУ №375 від 29.04.2020 року за вказаний період служби.

З приводу аргументів відповідача про відсутність коштів на рахунках для виплати такої допомоги, слід зазначити те, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Посилання відповідача на відсутність відповідного наказу, що на його думку унеможливлює виплату позивачу сум надбавки, суд апеляційної інстанції також вважає безпідставними, оскільки саме відсутність такого наказу обумовила звернення із позовом до суду, у тому числі із вимогами щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача в питанні виплати позивачу додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину), передбаченої постановою КМУ №375 від 29.04.2020 року.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у у позивача, як поліцейського, який забезпечував життєдіяльність населення, зокрема, шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, права на отримання доплати до грошового забезпечення, яка передбачена постановою КМУ №375.

Щодо додаткової оплати за службу в нічний час.

Відповідно до частин 1 та 2 Закону №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно з пунктом 1 Постанови КМУ №988 від 11.11.2015 грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 3 пункту 5 цієї Постанови, визначено обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, визначаються Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 квітня 2016 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799.

Згідно з п. 5 Розділу І вказаного Порядку № 260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 11 Розділу І Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Відповідно до п. 11 Розділу ІІ Порядку № 260, поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач у період проходження служби в Управлінні патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції з листопада 2015 року по лютий 2023 року постійно залучався до служби в нічний час.

Згідно з відомостями про грошове забезпечення виплата позивачу доплати за службу в нічний час розпочата у липні 2018 року (за минулі місяця, починаючи з квітня 2018 року). За періоди служби з листопада 2015 року по березень 2018 року виплату позивачу такої доплати відповідач не здійснив, попри те, що залучення позивача до служби у нічний час у відповідні дні підтверджено керівником підрозділу, у якому проходить службу позивач, шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час згідно розстановок сил та засобів.

Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність у позивача права

на доплату за службу в нічний час, виплата якої передбачена положеннями Постанови № 988.

Фактично не заперечуючи право позивача на таку доплату, відповідач посилається на положення пункту 11 Розділу І Порядку № 260, яким визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

З приводу таких аргументів відповідача слід зазначити те, що положення вказаної норми стосуються випадків несвоєчасно виплаченого або в виплаченого в меншому розмірі грошового забезпечення, але у спірному випадку позивачу взагалі не виплачувался доплата за службу в нічний час.

Щодо аргументів відповідача про пропуск позивачем строків звернення з позовом до суду.

Так, індексація грошового забезпечення, ковідна доплата, доплата за службу в нічний час, є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) і у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком, як це передбачено частиною другою статті 233 КЗпП України ( в редакції, яка діяла на час проходження позивачем служби). До того ж на військовослужбовців поширюється дія КЗпП України, в тому числі вказаної статті, у тих випадках, коли спеціальним законодавством не врегульовані особливості щодо строку звернення до суду з позовом про стягнення належного військовослужбовцю суми грошового забезпечення.

Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом у справі №160/8332/20 (постанова від 29 вересня 2021 року).

Відповідач, окрім положень ст.122 КАС України, посилається на положення ст.233 КЗпП України (в редакції з 19.07.2022), якою передбачено те, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Отже, вказана норма права, в редакції з 19.07.2022, встановлює строки звернення з позовом до суду у справах про стягнення належних працівнику сум, що належать йому при звільнені.

В той же час, заявлені позивачем вимоги стосуються періоду його служби і до 19.07.2022 і на той час положення статті 233 КЗпП України не передбачали обмежень будь-яким строком звернення з позовом до суду про стягнення належних працівнику сум.

Таким чином, враховуючи те, що право позивача було порушено до внесення змін до статті 233 КЗпП України, а у відповідності до ст..58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, то застосування положень ч.2 ст.233 КЗпП України в новій редакції до правовідносин, які фактично виникли з 2015 року буде суперечити Основному закону.

Також, судом апеляційної інстанції враховується і те, що відповідно до пункту першого глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Карантин в Україні, пов`язаний з COVID-19, діяв з 12 березня 2020 року (постанова Уряду від 11 березня 2020 року № 211) та закінчився 30 червня 2023 року (постанова Уряду від 27 червня 2023 року № 651).

Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 Кодексу законів про працю України, на строк дії такого карантину.

Таким чином, враховуючи викладене та приймаючи до уваги дату звернення позивача з цим позовом до суду (09.05.2023), аргументи відповідача про пропуск позивачем строку звернення із цим позовом до суду, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду першої інстанції, в частині визначеного періоду для індексації грошового забезпечення позивача.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2023 року у справі №340/2617/23, в частині визначеного періоду для індексації грошового забезпечення змінити, виклавши в цій частині рішення суду в такій редакції:

Зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з червня 2016 року по жовтень 2017 року.

В іншій частині рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2023 року у справі №340/2617/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 01.02.2024

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк