Справа № 464/8445/23
Суддя: Чорна С. З.
Дата ухвалення: 2024-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/8445/23
пр.№ 2-а/464/8/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2024 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Чорна С.З.

при секретарі судових-засідань Гринюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції НП України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

за участю:

представника позивача Борох З.І.,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області в якому просить скасувати постанову від 02.12.2023 серії ЕНА № 01055320 про накладення адміністративного стягнення та судові витрати.

В обґрунтування позову покликається на те, що 2 грудня 2023 року поліцейським 1 взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції сержантом поліції Нікітіним Валерієм Павловичем складено щодо нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режим серія ЕНА№01055320. В даній постанові вказано, що 02.12.2023 року о 17:16:54 год. рухаючись по вул.Зелені 64, на транспортному засобі марки "Mitsubishi Lancer" державний номерний знак НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 по смугах та здійснив рух праворуч зі смуги якої дозволено рух лише прямо та ліворуч, чим порушив п.8.4. ПДР України - порушення вимог інформаційно вказівних знаків і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності винесена протиправно та підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, останній не здійснював руху праворуч зі смуги якою дозволено рух лише прямо та ліворуч. Рухаючись по вул. Зелені у м. Львові, перебуваючи у правому ряді на світлофорі біля буд.64 продовжив рух по полосі прямо з легким поворотом праворуч у верх вулиці Зеленої у м.Львові. Крім того постанова складалася інспектором без врахування його зауважень, пояснень свідків та конкретної дорожньої обстановки, без роз?яснення йому прав та обов?язків.

Ухвалою суду від 12.12.2023 позов прийнято до розгляду та відкрито позовне провадження.

02.01.2024 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити повністю у задоволенні позову, оскільки іспектор зобов?язаний був відреагувати на факт вчинення правопорушення, що і було зроблено шляхом винесення постанови. Факт порушення позивачем зафіксовано на нагрудний відеореєстратор поліцейського.

10.01.2024 представником відповідача повторно подано відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю, оскільки позивач не заперечував факту керування транспортним засобом у м. Львові по вул. Зелена, 64 і факту зупинення його співробітником Управління. Інспектор чітко спостерігав факт допущення позивачем порушення вимог ПДР, а тому, як посадова особа єдиного контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов?язаний був відреагувати на факт вчинення правопорушення, що і було зроблено шляхом винесення постанови. Позивач власним підписом підтвердив факт того, що інспектор належним чином проінформував правопорушника про його права, а також те, що постанову позивач отримав відразу після її винесення на місці вчинення правопорушення. В діях позивача є склад адміністративного правопорушення. Дана постанова у справі про адміністративне правопорушення обгрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством.

10.01.2024 представник позивача подала відповідь на відзив в якому зазначила, що відповідачем не долучено ні сертифікації технічного пристрою, ні витягу із журналу реєстрації та видачі відеореєстраторів (нагрудних камер), а відповідно до п. 2.3,2.8 Розділу II Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100 (далі - Інструкція) такі передбачені. Тому не можливо встановити якою камерою велась відеозйомка і чи даний пристрій відповідає нормативам, чи має сертифікацію, чи має обліковий номер. Після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно (п.3.5 Розділу III Інструкції «Про порядок зберігання, використання відеозапису з відеореєстртора патрульних»). Нагрудна камера (відеореєстратор) повинна активуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відео зйомки при будь-якому контакті з особами (п.3.3. розділу І Інструкції), а на даних відео відсутній початок зупинки транспортного засобу. Відеозапис, який долучено до справи в якості доказу його винуватості у вчиненні правопорушення, не вбачає можливим встановити, що він порушив п.8.4. ПДР України. На відео диску який долучений до матеріалів справи не вбачається момент порушення ним правил дорожнього руху, а від так немає доказу його винуватості у вчиненні правопорушення.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Просить позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Частина перша статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі також КпАП України) передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Пунктом 8.4. ґ) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі також ПДР) визначено дорожні знаки, які поділяються на групи, серед яких - "інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила".

Згідно пункту 5.16 ПДР визначено інформаційно-вказівні знаки, зокрема, Напрямки руху по смугах. Показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.

Відповідно до статті 222 КпАП України органи Національної поліції розглядають, крім іншого, справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, ст. 122 КпАП України. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 280 КпАП України передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 КпАП України розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно даної постанови, позивача визнано винним у тому, що він 02.12.2023 року о 17:16:54 год. рухаючись по вул. Зелені 64, на транспортному засобі Mitsubishi Lancer державний номерний знак НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 по смугах та здійснив рух праворуч зі смуги якої дозволено рух лише прямо та ліворуч, чим порушив п.8.4. ПДР України.

Зі змісту оспорюваної постанови вбачається, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України стало те, що позивач 02.12.2023 року о 17:19:53 год рухаючись по вул. Зелені 64, на транспортному засобі Mitsubishi Lancer державний номерний знак НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 по смугах та здійснив рух праворуч зі смуги якої дозволено рух лише прямо та ліворуч, чим порушив п.8.4.(г) ПДР України.

Згідно із вимогами статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, саме на суб`єкта владних повноважень, покладено обов`язок доказування правомірності прийнятого його службовою особою рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, зокрема, доведення факту вчинення позивачем порушення ПДР належними та допустимими доказами.

В оскаржуваній постанові зазначено про порушення позивачем п. 5.16. ПДР, яким містить вичерпний перелік інформаційно-вказівних знаків, зокрема, Напрямки руху по смугах, який показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.

Судом оглянуто відеозапис, що міститься на доданому до відзиву CD-диску, однак на відеозаписі не зафіксовано факту порушення позивачем п.8.4.г ПДР порушення вимог інформаційно-вказівних знаків, що може вказувати про наявність в його діях об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

При цьому, суд звертає увагу, що сама по собі постанова, прийнята уповноваженою посадовою особою за наслідком розглянуду справи про адміністративне правопорушення не може бути доказом вчинення правопорушення, оскільки жодним чином не підтверджує такий факт.

Відповідно до положень частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням відсутності в матеріалах справи будь-яких доказів, які б могли свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, суд дійшов висновку, що наявні сумніви щодо події порушення та винності позивача мають тлумачитися на його користь, а тому оскаржувана постанова серії ЕНА№1055320 від 02.12.2023, якою до позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу, підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення щодо позивача підлягає закриттю.

За правилами частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку із задоволенням позову за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Львівській області Департаменту патрульної поліції на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви до суду у розмірі 1073,60 гривень.

Керуючись статтями 19, 72-77, 139, 241-246, 257, 268-272,286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції НП України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задоволити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА№1055320 від 02.12.2023 в справі про адміністративне правопорушення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Львівській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у справі у вигляді сплаченого ним судового збору за подачу позову до суду у сумі 1073,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, м.Львів, вул.Перфецького,19, .

Суддя Чорна С.З.