Справа № 200/6106/23
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2024-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2024 року Справа№200/6106/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Краматорський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними та скасування пунктів 5, 7, 8 наказу начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 375 від 18.09.2023 та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

30 жовтня 2023 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третя особа - Краматорський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними та скасування пунктів 5, 7, 8 наказу начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 375 від 18.09.2023 та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що він проходить військову службу за контрактом у ІНФОРМАЦІЯ_1 у військовому званні «підполковник». Втім, у вересні 2023 року за місцем проходження служби позивачу доведено наказ начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 18.09.2023 № 375 «Про результати службового розслідування», яким, серед інших, позивача притягнуто до матеріальної відповідальності за порушення вимог статті 16, абзацу 2 статті 58, абзацу 23 статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, частини 1 статті 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (пункт 5 наказу): з метою відшкодування завданих державі збитків вирішено стягнути з нього 21 310 гривень 53 копійки (пункт 7 наказу) та позбавлено ОСОБА_1 премії у повному обсязі за вересень місяць 2023 року (пункт 8 наказу).

Позивач не погоджується із вказаним наказом з наступних підстав. Так, в рамках службового розслідування було встановлено, що ОСОБА_2 з 14 квітня 2022 року після набуття чинності з 14.04.2022 постановою № 440, прийнятою 12.04.2022 Кабінетом Міністрів України «Деякі питання організації роботи державних службовців та працівників державних органів у період воєнного стану» (далі постанова № 440), продовжила виконувати завдання за посадою/роботу дистанційно за межами України. Позивач наголошує, що він не знав про перебування ОСОБА_2 за кордоном. Крім того, норми Кодексу законів про працю України не передбачають, що виконувати роботу дистанційно можна лише на території України.

Крім того, ОСОБА_1 зауважує, що в цілому, норми постанови Кабінету Міністрів України від 12.04.2022 № 440 не містять приписів про заборону нарахування та виплати заробітної плати державним службовцям за виконання дистанційної роботи за кордоном та не встановлюють для таких державних службовців матеріальну (стягнення нарахованої/виплаченої за таку роботу зарплатні) чи то інший вид відповідальності, окрім дисциплінарної.

Позивач також наголошує, що розрахунок суми матеріальної шкоди проведено протиправно, адже до складу збитків було включено податки та збори, які були перераховані до бюджету. Поряд з цим, ані матеріали службового розслідування, ані відповідь на адвокатський запит не містять детального розрахунку збитків.

ОСОБА_1 зауважує, що у висновках службового розслідування не приведено жодного факту, не наведено опис будь-яких його дій чи бездіяльності, що кваліфіковані, як порушення викладених норм Статуту та Дисциплінарного статуту.

З огляду на вищевикладене, позивач просив суд:

визнати протиправним та скасувати пункт 5 наказу начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 375 від 18.09.2023 «Про результати службового розслідування» про притягнення до матеріальної відповідальності колишнього заступника начальника ТЦК та СП начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати пункт 7 наказу начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 375 від 18.09.2023 «Про результати службового розслідування» в частині занесення до Книги грошових стягнень та нарахувань та стягнення з колишнього заступника начальника ТЦК та СП начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_1 21 310 гривень 53 копійки;

визнати протиправним та скасувати пункт 8 наказу начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 375 від 18.09.2023 «Про результати службового розслідування» в частині позбавлення премії у повному обсязі за вересень місяць 2023 року начальника відділення обліку мобілізаційної роботи заступника начальника першого відділу Краматорського РТЦК та СП підполковника ОСОБА_1 ;

зобов`язати Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити начальнику відділення обліку мобілізаційної роботи заступнику начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковнику ОСОБА_1 премію у повному обсязі за вересень місяць 2023 року, якої позивач позбавлений на підставі пункту 8 наказу начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 375 від 18.09.2023 «Про результати службового розслідування».

Відповідач позов не визнав. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначив, що з боку позивача будь-яких заяв, рапортів з приводу ознайомлення з матеріалами службового розслідування не надходило, таким чином позивача не було позбавлено право на ознайомлення з матеріалами службового розслідування. На переконання відповідача, позивач знав про проведення службового розслідування, предмет службового розслідування, особисто надавав пояснення та особисто підписав розділ про роз`яснення прав та обов`язків. По друге, відповідач зазначає, що ОСОБА_1 не проводив відповідної роботи щодо точних відомостей про особовий склад, чим порушив вимоги статті 16, абзацу 2 статті 58, абзацу 23 статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, частини 1 статті 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Вказані вище неправомірні дії позивача сприяли вчиненню правопорушення та завдання матеріальних збитків державі. Матеріалами службового розслідування дані факти підтвердились.

З огляду на вказане, представник Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою від 06.11.2023 Донецький окружний адміністративний суд залишив позовну заяву ОСОБА_1 без руху.

13 листопада 2023 року суд виніс ухвалу, якою прийняв до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Краматорський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними та скасування пунктів 5, 7, 8 наказу начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 375 від 18.09.2023 та зобов`язання вчинити певні дії, та відкрив провадження по справі № 200/6106/23. Розгляд адміністративної справи № 200/6106/23 суд вирішив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Разом з тим, суд зазначає, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації в Україні введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Надалі дію воєнного стану продовжено та на момент винесення рішення суду він діє.

З огляду на введення на території України воєнного стану, справа розглянута судом протягом розумного строку.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у період з 08 січня 2022 року по 10 липня 2022 року проходив військову службу на посаді заступника начальника ТЦК та СП начальника мобілізаційного відділення Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

До Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від Слідчого управління ГУНП в Донецькій області надійшла вимога в порядку ст.ст. 40, 93 КПК України від 18 липня 2023 року № 052/2/20-2023крам «Про проведення службового розслідування стосовно службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якій містилася інформація щодо перебування за кордоном державного службовця, зокрема ОСОБА_2 у період з 26.03.2022 по 16.03.2023, а в цей період їй здійснювалося нарахування заробітної плати відповідно до посад.

У зв`язку з надходженням вказаного листа, Донецьким обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки прийнято наказ від 22 липня 2023 року № 132 «Про призначення службового розслідування» стосовно можливого факту необґрунтованої виплати заробітної плати державним службовцям ІНФОРМАЦІЯ_2 . Наказом від 17 серпня 2023 року № 344 строки проведення службового розслідування подовжено до 18 вересня 2023 року.

В ході службового розслідування було встановлено, що ОСОБА_2 наказом начальника Краматорського РТЦК та СП від 14.07.2021 року № 1 була призначена на посаду головного спеціаліста мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 і з того часу по теперішній час виконує обов`язки за посадою.

Відповідно до табелю обліку робочого часу Краматорського РТЦК та СП з березня 2022 року по березень 2023 року працівник ЗСУ ОСОБА_2 виконувала обов`язки згідно зі штатним розкладом. Відповідно до витягів з наказів начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 «Про преміювання особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 » за період березня 2022 року по березень 2023 року їй нараховувалися заробітна плата та премії, заробітна плата виплачувалася у повному обсязі, про що свідчить картка особового рахунку на працівника ОСОБА_2 за відповідний період.

В період з 08 січня 2022 року по 10 липня 2022 року включно заступником начальника ТЦК та СП начальником мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 був підполковник ОСОБА_1 . Відповідно до його пояснень, про виїзд ОСОБА_2 за кордон йому нічого не було відомо, дозвіл на такий виїзд він особисто не надавав. Факт своєї відсутності у м. Краматорську і на території України вона, зі слів підполковника ОСОБА_1 , приховувала. Постановку завдань та контроль за їх виконанням здійснював у телефонному режимі та електронною поштою.

Крім того, в ході службового розслідування було встановлено, що від посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_5 не було надано підтверджень (усних чи письмових) щодо доведення до службовців вимог постанови Кабінету Міністрів України № 440 від 12.04.2022 «Деякі питання організації роботи державних службовців та працівників державних органів у період дії воєнного стану», яка відміняла дію наказу Національного агентства державної служби від 17.03.2022 року № 20-22 «Про внесення зміни до Типових правил внутрішнього службового розпорядку» і регламентувала перебування державних службовців за кордоном під час виконання службових обов`язків дистанційно.

Враховуючи вищевикладене, відповідач дійшов висновку про порушення позивачем вимог статті 16, абзацу 2 статті 58, абзацу 23 статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, частини 1 статті 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Про вказане свідчить акт службового розслідування.

У зв`язку з встановленими в ході службового розслідування фактами, наказом начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 18.09.2023 № 375 «Про результати службового розслідування», яким, зокрема, ОСОБА_1 , колишнього заступника начальника ТЦК та СП начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 : притягнуто до матеріальної відповідальності за порушення вимог статті 16, абзацу 2 статті 58, абзацу 23 статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, частини 1 статті 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (пункт 5 наказу): з метою відшкодування завданих державі збитків вирішено стягнути з нього 21 310 гривень 53 копійки (пункт 7 наказу) та позбавити його, ОСОБА_1 , начальника відділення обліку мобілізаційної роботи заступника начальника першого відділу Краматорського РТЦК та СП премії у повному обсязі за вересень місяць 2023 року (пункт 8 наказу).

Вважаючи протиправними п.п. 5, 7 та 8 наказу від 18.09.2023 № 375, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до ст. 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Частиною 2 ст. 58 Статуту визначено, що командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів. Крім того, командир під час вирішення питань, пов`язаних з трудовою діяльністю працівників, суворо додержуватися законодавства про працю.

Порушення вищевказаних пунктів Статуту і були встановлені в ході службового розслідування відносно позивача та які зумовили стягнення з останнього матеріальної шкоди та позбавлення премії за вересень 2023 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Пункт 2 частини першої статті 133 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП) встановлює обмежену матеріальну відповідальність окремого кола працівників: керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами працівникам, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простою.

На підставі пункту 2 частини першої статті 133 КЗпП за шкоду, заподіяну зайвими грошовими виплатами, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних чи грошових цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям, матеріальну відповідальність в межах прямої дійсної шкоди, але не більше середнього місячного заробітку, несуть винні в цьому директори, начальники і інші керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники; керівники та їх заступники будь-яких структурних підрозділів, передбачених статутом підприємства, установи, організації чи іншим відповідним положенням. До зайвих грошових виплат відносяться, зокрема, суми заробітної плати.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України від 03.10.2019 № 160-IX «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».

Пунктами 4, 5 статті 1 цього Закону визначено, що:

матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності;

пряма дійсна шкода - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

За змістом приписів статті 3 цього Закону, підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Отже, у випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом постає питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.

Суд зазначає, що обов`язковою умовою притягнення до відповідальності є протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків. Водночас, суд зазначає, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що до посадових обов`язків ОСОБА_1 належало контроль за місцем перебування його співробітників та перевірка достовірності наданої ними інформації.

Крім того, у випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної служби, відшкодувати шкоду обов`язковою умовою є наявність її вини. Так вина - це психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, та її наслідків, що виражається у формі умислу або необережності. Втім, в ході службового розслідування не встановлено, що ОСОБА_1 усвідомлював протиправність своїх дій або міг передбачити наслідки.

Аналізуючи встановлені обставини та виявлені відповідачем порушення, суд дійшов висновку, що останні мають загальні формулювання. Відповідачем не зазначено, які конкретні дії (або бездіяльність) були вчинені позивачем та що зумовило заподіяння матеріальної шкоди.

Щодо суті порушення суд зазначає, що дійсно в рамках службового розслідування було встановлено, що ОСОБА_2 працювала дистанційно, перебуваючи за межами країни. Однак, в ході розслідування не було встановлено, що ОСОБА_1 був достеменно обізнаний щодо місця перебування підлеглої. Крім того, представником Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки не було надано доказів, які б свідчили про порушення норм законодавства саме позивачем (що зарплатні відомості, табелі обліку робочого часу підписані позивачем).

Поряд з цим, суд також зазначає, що приписи постанови № 440 «Деякі питання організації роботи державних службовців та працівників державних органів у період воєнного стану» не встановлюють для державних службовців матеріальну (стягнення нарахованої/виплаченої за таку роботу зарплатні) чи то інший вид відповідальності, окрім дисциплінарної. Відповідачем не було надано доказів притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності.

Стосовно визначення розміру матеріальної шкоди, суд зазначає наступне.

Так, ст. 7 Закону «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» визначено, що розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Відповідачем не було надано жодного доказу на підтвердження того факту, що загальна сума збитків, яка була завдана державі діями чи бездіяльністю позивача, становить 21 310, 53 копійки. Ані матеріали службового розслідування, ані до суду не було надано розрахунку такої шкоди.

З огляду на необґрунтованість виявленого порушення відносно позивача, а також розрахунку завданої шкоди, суд дійшов висновку, що пункти 5 та 7 наказу начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 375 від 18.09.2023 «Про результати службового розслідування» про притягнення до матеріальної відповідальності колишнього заступника начальника ТЦК та СП начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_1 та занесення до Книги грошових стягнень та нарахувань, а також стягнення з колишнього заступника начальника ТЦК та СП начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_1 21 310 гривень 53 копійки є протиправними та підлягають скасуванню.

Стосовно позбавлення позивача премії за вересень 2023 року, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до спірного наказу позивач був позбавлений преміювання на підставі п. 9 ст. 6 розд. 16 наказу Міністра оборони України від 07 червня 2028 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», а саме військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються у випадку, зокрема, притягнення військовослужбовця наказом відповідного керівника до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, під час виконання ними службових обов`язків, яка призвела до матеріальних збитків на загальну суму, що перевищує п`ятнадцять прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб на день видання наказу про притягнення особи до матеріальної відповідальності, - за місяць, у якому видано наказ про притягнення до матеріальної відповідальності.

Як вже було вказано вище, наказ начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 375 від 18.09.2023 «Про результати службового розслідування» в частині притягнення до матеріальної відповідальності колишнього заступника начальника ТЦК та СП начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню, а тому були відсутні правові підстави для застосування до позивача п. 9 ст. 6 розд. 16 наказу Міністра оборони України від 07 червня 2028 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» в частині позбавлення його премії.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування пункту 8 наказу начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 375 від 18.09.2023 «Про результати службового розслідування» в частині позбавлення його премії у повному обсязі за вересень місяць 2023 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, підлягає задоволенню й вимога про зобов`язання Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію у повному обсязі за вересень місяць 2023 року.

Частиною другою статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, з наведених вище мотивів та підстав позовні вимоги ОСОБА_1 до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Краматорський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними та скасування пунктів 5, 7, 8 наказу начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 375 від 18.09.2023 та зобов`язання вчинити певні дії підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 576, 64 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-262, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (87535, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Новотрубна, 16, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Краматорський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (84302, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Тріумфальна, 10, ) про визнання протиправними та скасування пунктів 5, 7, 8 наказу начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 375 від 18.09.2023 та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати пункт 5 наказу начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 375 від 18.09.2023 «Про результати службового розслідування» про притягнення до матеріальної відповідальності колишнього заступника начальника ТЦК та СП начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати пункт 7 наказу начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 375 від 18.09.2023 «Про результати службового розслідування» в частині занесення до Книги грошових стягнень та нарахувань, та стягнення з колишнього заступника начальника ТЦК та СП начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_1 21 310 гривень 53 копійки.

Визнати протиправним та скасувати пункт 8 наказу начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 375 від 18.09.2023 «Про результати службового розслідування» в частині позбавлення премії у повному обсязі за вересень місяць 2023 року начальника відділення обліку мобілізаційної роботи заступника начальника першого відділу Краматорського РТЦК та СП підполковника ОСОБА_1 .

Зобов`язати Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити начальнику відділення обліку мобілізаційної роботи заступнику начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковнику ОСОБА_1 премію у повному обсязі за вересень місяць 2023 року, якої позивач позбавлений на підставі пункту 8 наказу начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 375 від 18.09.2023 «Про результати службового розслідування».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 576, 64 грн (дві тисячі п`ятсот сімдесят шість гривень шістдесят чотири копійки).

Рішення складено у повному обсязі та підписано 05 лютого 2024 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Голуб