Справа № 161/18791/23
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 161/18791/23 пров. № А/857/24184/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

за участі секретаря судового засідання Зінчук Ю.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2023 року, ухвалене суддею Черняком В.В. у м. Луцьку у справі № 161/18791/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення правил стоянки MVA № 2305912 від 11.10.2023 року.

20 листопада 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області прийняв постанову, якою позов задовольнив.

Скасував постанову Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради від 11 жовтня 2023 року серії MVA № 2305912, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП закрив, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536,80 грн.

Приймаючи це рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Правилами дорожнього руху дозволена стоянка легкових автомобілів на тротуарах, де для руху пішоходів залишається не менше 2 метрів. Відповідач притягнув позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил стоянки, не здійснивши вимірювання відстані від автомобіля до краю тротуару, щоб переконатися чи дотримана позивачем вказана відстань.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, оскільки, зі змісту норми пункту 15.10 «в» ПДР України, стоянка дозволяється у разі одночасного дотримання таких вимог: стоянка здійснена в місці позначеному відповідним дорожнім знаком; стоянка здійснена легковим автомобілем; стоянка здійснена на краю тротуару, стоянка здійснена таким чином, що для руху пішоходів залишається щонайменше 2 метри.

Цих правил позивач не дотримався, а тому відповідач правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил стоянки.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 11 жовтня 2023 року старший інспектор-диспетчер (інспектор з паркування) Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Труш Тетяна Віталіївна прийняла постанову серії MVA № 2305912.

Згідно із цією постановою, 10 жовтня 2023 року о 10 год. 06 хв. у м. Луцьку по вул. Богдана Хмельницького, 48, ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом Hyundai i30, НОМЕР_1 , порушив правила стоянки, а саме здійснив стоянку транспортного засобу на тротуарі, чим порушила п.15.10 «б» ПДР та ч.1 ст. 122 КУпАП.

На підставі цієї постанови, на ОСОБА_1 , як власника автомобіля, накладене адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, у вигляді штрафу розміром 340,00 грн.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до пункту 15.10 «б» Правил дорожнього руху, стоянка забороняється на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками).

До таких дорожніх знаків належать дорожні знаки 5.42.1 «Місце для стоянки» та 5.43 «Зона стоянки».

Пунктом 15.10 «в» Правил дорожнього руху передбачено, що стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП наступає за порушення, зокрема, правил стоянки.

Із аналізу зазначених пунктів Правил дорожнього руху можна зробити висновок, що стоянка на тротуарах дозволяється, якщо дотримано одночасно такі вимоги:

- стоянка здійснюється легковим автомобілем або мотоциклом;

- стоянка здійснюється на тротуарах, які позначені відповідними дорожніми знаками;

- стоянка здійснюється таким чином, що для руху пішоходів залишається щонайменше 2 метри.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена доказами.

Відповідно до частини 3 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апеляційний суд встановив те, що на підтвердження того факту, що позивач здійснив стоянку транспортного засобу з порушенням п. 15.10 «б» ПДР, відповідач надав матеріали фотофіксації місця стоянки транспортного засобу.

Оглянувши та проаналізувавши ці докази, апеляційний суд встановив те, що позивач здійснив стоянку транспортного засобу на тротуарі у місці, яке не позначене дорожніми знаками, встановленими з табличками 5.42.1 «Місце для стоянки» та 5.43 «Зона стоянки».

Наведене свідчить про те, що відповідач довів наявність у діях позивача складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, а саме стоянка транспортного засобу на тротуарі, у місці, яке не позначене дорожніми знаками, встановленими з табличками 5.42.1 «Місце для стоянки» та 5.43 «Зона стоянки».

Згідно з частиною 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на те, що відповідач довів факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення правил стоянки серії MVA № 2305912 від 11.10.2023 року необхідно залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на наведені вище міркування, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції не правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги такими, що спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 286, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2023 року у справі № 161/18791/23 скасувати та прийняти постанову, відповідно до якої в задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Постанова складена 31.01.2024 року