Справа № 200/115/24
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2024-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2024 року Справа№200/115/24

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, Запорізька область, місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок 158б),

третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, місто Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3)

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Сакуна Віталія Анатолійовича, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії №39 від 08.12.2023 року;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за професіями згідно з постановою КМУ № 202 від 31.03.1994 періоди роботи позивача 29.11.2000 - 29.08.2001, 22.10.2001 - 19.02.2002, 13.05.2002 27.03.2003, 28.03.2003 - 12.06.2003, 23.06.2003 - 06.11.2004, 06.12.2004 11.02.2005, 09.03.2005 - 04.06.2006, 15.06.2006 - 30.07.2006, 01.08.2006 16.10.2006, 07.11.2006 - 11.07.2007, 16.08.2007 - 10.07.2008, 11.08.2008 07.12.2009, 16.12.2009 - 20.05.2010, 05.07.2010 - 20.03.2018, 21.03.2018 13.10.2021, 17.11.2021 - 06.09.2022, 07.09.2022 - 04.12.2023, та стаж на провідній професії гірник очисного забою підземний з урахуванням кратності стажу 1 рік 3 місяці, як передбачено роз`ясненням від 20.01.1992 № 8 Міністерства соціального забезпечення України Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України Про пенсійне забезпечення за періоди роботи 17.01.2003 - 27.03.2003, 28.03.2003 - 12.06.2003, 23.06.2003 - 06.11.2004, 06.12.2004 - 11.02.2005, 09.03.2005 - 04.06.2006, 15.06.2006 - 30.07.2006, 01.08.2006 - 16.10.2006, 07.11.2006 - 11.07.2007, 16.08.2007 - 10.07.2008,11.08.2008 - 07.12.2009, 16.12.2009 - 20.05.2010, 05.07.2010 - 20.03.2018, 21.03.2018 - 13.10.2021, 17.11.2021 - 06.09.2022, 07.09.2022 - 04.12.2023 та прийняти рішення про призначення пенсії ОСОБА_1 згідно ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

09 січня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

23 січня 2024 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшли письмові пояснення третьої особи.

29 січня 2024 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні адміністративного позову та залучити в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про їх достатність для вирішення адміністративного спору.

Суд дослідивши матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом , адреса зареєстрованого місцезнаходження: АДРЕСА_2 , організаційно-правова форма орган державної влади.

Третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом , адреса зареєстрованого місцезнаходження: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, організаційно-правова форма орган державної влади.

В обґрунтування адміністративного позову представник позивача зазначив, що 04.12.2023 року позивач подав заяву про призначення пенсії за наявності пільгового стажу, як працівник провідної професії, що має право на пенсію незалежно від віку при наявності стажу не менше 20 років із застосування коефіцієнту 1 рік 3 міс., та пільговий підземний стаж 25 років та вище.

Проте, рішенням Головного управляння Пенсійного Фонду України в Запорізькій області №39 від 08.12.2023 року позивачу було відмовлено у призначення пенсії, оскільки пільговий стаж позивача складає 20 років 03 місяці та 3 дні замість 25 років відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Сторона позивача вважає, що відповідач не врахував того, що позивач набув стаж на провідній професії (гірника очисного забою), а тому у такому випадку повинні застосовуватись положення ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та ч. 1 ст. 14 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Представник позивача зазначає, що відповідно до розрахунку загального страхового стажу, станом на день подання заяви про призначення пенсії стаж без урахування коефіцієнтів складає 21 рік 11 місяців 13 днів, стаж за провідною професією - 20 років 2 місяці 10 днів, стаж за підземними роботами з коефіцієнтом (1 рік 3 міс) всього 26 років 11 місяців, що достатньо для застосування ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та ч. 1 ст. 14 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Відтак, сторона позивача вважає, що відповідачем протиправно при обчисленні пільгового стажу не було застосовано кратність пільгового стажу на провідних професіях, що перелічені у частині третій статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не застосовані роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 «Про порядок врахування пільгового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки професії, за якими працював позивач відносяться як до Списку № 1 так і до Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, що є підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідач проти задоволення адміністративного позову заперечує та зазначає, що ОСОБА_1 звернувся через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України до Головного управління до Пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 08.12.2023 року № 39, яким опрацьовано заяву за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до ст. 114 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

У рішенні зазначено, що вік позивача 42 роки 7 місяців 27 днів, страховий стаж становить 39 років 10 місяців 12 днів, у тому числі пільговий стаж за Постановою № 202 від 31.03.1994 Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років) - 20 років 3 місяці 3 дні.

За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди.

До пільгового стажу зараховано всі періоди за вилученням відпусток без оплати, прогулів, страйків в зв`язку з тим, що не підтверджено зайнятість протягом повного робочого дня на підземних роботах згідно п. 2 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад та показників при обчисленні стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці і соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 та з урахуванням сплачених страхових внесків, із застосуванням кратності відповідно до Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Роз`яснення від 20.01.1992 № 8).

В оскаржуваному рішенні також вказано, що пільговий період роботи згідно довідки № 1054 від 08.12.2021 з 28.02.2003 по 12.06.2003 не відповідає записам трудової книжки НОМЕР_3 (з 28.03.2003 прохідник підземний), у довідці № 89 від 28.06.2022 з 21.03.2018 по 13.10.20021 відсутнє посилання на п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому ці періоди зараховано згідно Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Списком 1 та рекомендовано надати уточнюючі довідки.

З урахуванням Роз`яснення Мінсоцполітики від 20.01.1992 № 8 відповідач зазначає, що право на застосування Роз`яснення № 8 від 20.01.1992 мають особи, які не мають повного стажу роботи на провідних підземних професіях (20 років), але мають не менше 10 років стажу роботи на провідних професіях, повний перелік яких надано у статті 14 Закону України Про пенсійне забезпечення, частині 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та у самому Роз`ясненні № 8, таким особам до стажу за провідними професіями за кожний набутий рік понад 10 років додатково зараховується 1 рік і 3 місяці, а за роботу за Списком №1 зараховується замість 1 року - 9 місяців, тому позовні вимоги не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Ураховуючи викладене, відповідач вважає, що оскільки позивач станом на дату звернення з питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах в порядку, визначеному Законом № 1058, не мав підтвердженого необхідними документами у встановленому порядку пільгового стажу, то відповідач не мав підстав для призначення цього виду пенсії, тому позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 через відсутність на момент звернення з заявою необхідного пільгового стажу 25 років.

Також відповідач заявив клопотання про залучення у якості співвідповідача у справі Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в обґрунтування якого зазначив, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

У відповідності зі ст. 47 Закону № 1058 пенсія виплачується за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України.

Відповідно до п. 4.10 Порядку 22-1, після після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, для здійснення виплати пенсії, тому відповідно до чинного законодавства Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не має повноважень на вчинення будь-яких інших дій з приводу пенсійного забезпечення позивача, у тому числі за рішенням суду, оскільки останній не перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та проживає на території, що обслуговується Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Отже, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області було уповноважено на розгляд конкретної заяви позивача про призначення пенсії від 01.12.2023, тому територіальним органом Пенсійного фонду України, уповноваженим на розгляд питання щодо призначення пенсії позивачу та виконання рішення суду, може бути визначено судом лише Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надала письмові пояснення, згідно яких, відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань, заява ОСОБА_1 надійшла до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 08.12.2023 № 39 за зверненням ОСОБА_1 прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії.

Таким чином, впровадження принципу екстериторіальності передбачає опрацювання заяв про призначення пенсій будь-яким з територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає заявник.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не здійснювало розгляд заяви позивача та не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії.

По суті адміністративного спору третя особа зазначила, що страховий стаж роботи позивача склав 22 роки 10 місяців 12 днів.

Пільговий стаж роботи за частиною 3 статті 114 Закону України №1058 склав 20 років 3 місяці 3 днів.

Пільговий стаж на провідних підземних професіях склав 11 років 8 місяців 17 днів.

До провідних підземних професій враховані наступні періоди роботи (ч. 3 ст. 114): з 23.06.2003 по 31.12.2003, з 02.01.2004 по 29.02.2004, з 02.03.2004 по 17.03.2004, з 18.03.2004 по 30.04.2004, з 02.05.2004 по 31.08.2004, з 02.09.2004 по 31.10.2004, з 06.12.2004 по 09.12.2004, з 16.12.2004 по 11.02.2005, з 16.03.2005 по 30.04.2005, з 02.05.2005 по 30.11.2005, з 11.12.2005 по 31.01.2006, з 03.02.2006 по 05.04.2006, з 07.11.2006 по 28.02.2007, з 03.03.2007 по 31.07.2007, з 02.04.2007 по 11.07.2007, з 11.08.2008 по 30.09.2008, з 02.10.2008 по 28.02.2009, з 02.03.2009 по 31.05.2009, з 02.06.2009 по 31.07.2009, з 04.08.2009 по 30.11.2009, з 02.12.2009 по 07.12.2009, з 01.01.2011 по 31.01.2011, з 03.02.2011 по 31.03.2011, з 03.04.2011 по 31.08.2011, з 02.09.2011 по 30.09.2011, з 02.10.2011 по 31.01.2012, з 03.02.2012 по 31.03.2012, з 02.04.2012 по 30.06.2012, з 02.07.2012 по 30.09.2012, з 02.10.2012 по 30.11.2012, з 04.12.2012 по 31.03.2013, з 06.04.2013 по 30.04.2013, 03.05.2013 по 30.11.2013, з 02.12.2013 по 31.12.2013, з 02.01.2014 по 30.04.2014, з 02.05.2014 по 30.06.2014, 02.07.2014 по 31.07.2014, з 07.08.2014 по 31.08.2014, з 06.09.2014 по 30.11.2014, з 03.12.2014 по 31.01.2015, з 08.02.2015 по 28.02.2015, з 09.03.2015 по 30.04.2015, з 02.05.2015 по 31.05.2015, з 02.06.2015 по 31.08.2015, з 03.09.2015 по 30.04.2016, з 02.05.2016 по 31.05.2016, з 03.06.2016 по 31.07.2016, з 03.08.2016 по 31.07.2017, з 02.08.2017 по 31.08.2017, з 02.09.2017 по 31.12.2017, з 02.01.2018 по 28.02.2018, з 06.03.2018 по 20.03.2018, з 15.09.2022 по 30.09.2022, з 04.10.2022 по 07.11.2022.

Стаж враховано відповідно до наданих довідок, що уточнюють пільговий характер роботи, за вилученням відпусток без оплати, прогулів, страйків.

Пільговий стаж на провідних підземних професіях з урахуванням Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №8 склав 14 років 7 місяців 28 днів (застосовано кратність замість 1 року -1 рік 3 місяці).

Пільговий стаж за Списком №1 склав 3 роки 10 місяців 7 днів, обчислений за періоди роботи з 28.02.2003 по 30.04.2003, з 02.05.2003 по 12.06.2003, з 21.03.2018 по 13.10.2021, відповідно даних про спеціальний стаж у відомостях персоніфікованого обліку з кодом обліку ЗПЗ013А1.

З урахуванням Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №8 пільговий стаж за Списком №1 врахований до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії склав 2 роки, 10 місяців, 20 днів (застосовано кратність, замість 1 року враховано 9 місяців).

Пільговий стаж роботи за частиною 3 статті 114 Закону України №1058 (підземні професії згідно Постанови КМУ №202 від 31.03.1994 Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку про безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) - далі Постанова 202) склав 1 рік 11 місяців 29 днів.

До цього пільгового стажу враховані наступні періоди роботи: з 29.11.2000 по 27.01.2001, з 28.01.2001 по 29.08.2001, з 26.10.2001 по 19.02.2002, з 17.05.2002 по 16.01.2003, з 17.01.2003 по 25.02.2003, з 06.04.2006 по 30.04.2006, з 05.05.2006 по 04.06.2006 згідно наданих довідок, що уточнюють пільговий характер роботи, даних персоніфікованого обліку.

Навчання за фахом склало 0 років 0 місяців 23 дні за періоди з 22.10.2001 по 25.10.2001, з 13.05.2002 по 16.05.2002, з 09.03.2005 по 15.03.2005, з 07.09.2022 по 14.09.2022 згідно довідок, що уточнюють пільговий характер роботи.

Військова служба в особливий період склала 0 років 7 місяців 23 дні за період з 08.11.2022 по 30.06.2023, обчислена згідно наданої довідки та даних персоніфікованого обліку про сплату страхових внесків.

Виходячи з вищенаведеного, третя особа вважає, що право на застосування Роз`яснення №8 від 20.01.1992 мають особи, які не мають повного стажу роботи на провідних підземних професіях (20 років), але мають не менше 10 років стажу роботи на провідних професіях, повний перелік яких надано у статті 14 Закону України Про пенсійне забезпечення, частині 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та у самому Роз`ясненні №8. Таким особам до стажу за провідними професіями за кожний набутий рік понад 10 років додатково зараховується 1 рік і 3 місяці, а за роботу за Списком №1 зараховується замість 1 року - 9 місяців. Помилково вважати, що Роз`яснення №8 стосується всього набутого пільгового стажу.

Стосовно позовних вимог зарахувати періоди роботи до провідних підземних професій слід зазначити, що вони вже враховані, як до провідних підземних професій, так і до професій згідно Постанови №202 у відповідності до наданих документів за винятком відпусток без оплати, страйків та згідно сплачених внесків.

Період військової служби в особливий період зарахований до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії незалежно від віку згідно наданої довідки №2426 від 07.12.2022 та даних про сплату страхових внесків.

Підстав для зарахування зазначеного періоду з кратністю, передбаченою для провідних професій роз`ясненням №8 від 20.01.1992, немає, оскільки у цей період не працював на підземних провідних професіях.

Дослідивши надані сторонами докази на обґрунтування їх доводів, суд встановив наступне.

Згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 08.12.2023 № 39, вік заявника 42 роки 7 місяців 27 днів, страховий стаж особи становить 39 років 10 місяців 12 днів, в тому числі пільговий стаж особи по постанові 202 становить 20 років 3 місяці 3 дні. За доданими документами до страхового зараховано всі періоди роботи, до пільгового стажу зараховано всі періоди. Пільговий період роботи згідно довідки №1054 від 08.12.2021 з 28.02.2003 по 12.06.2003 не відповідає записам трудової книжки НОМЕР_3 (з 28.03.2003 прохідник підземний), у довідці №89 від 28.06.2022 з 21.03.2018 по 13.10.2021 відсутнє посилання на п. 3 ст. 114, тому ці періоди зараховано згідно Реєстру застрахованих осіб Списком 1, для вірного зарахування даних періодів необхідно надати уточнюючи довідки.

Згідно Форми РС-право від 08.12.2023:

- до пільгового стажу позивача за Списком № 1 зараховано періоди: з 28.02.2003 року по 30.04.2003 року, з 02.05.2003 року по 12.06.2003 року, 21.03.2018 року по 13.10.2021 року;

- до пільгового стажу позивача за ст.14, ПОСТ.202 та Списком 1 зараховано періоди: з 29.11.2000 року по 27.01.2001 року, з 28.01.2001 року по 29.08.2001 року, з 26.10.2001 року по 19.02.2002 року, з 17.05.2002 року по 16.01.2003 року, з 17.01.2003 року по 25.02.2003 року, з 23.06.2003 року по 31.12.2003 року, з 02.01.2004 року по 29.12.2004 року, з 02.03.2004 року по 17.03.2004 року, з 18.03.2004 року по 30.04.2004 року, з 02.05.2004 року по 31.08.2004 року, з 02.09.2004 року по 31.10.2004 року, з 06.12.2004 року по 09.12.2004 року, з 16.12.2004 року по 11.02.2005 року, з 16.03.2005 року по 30.04.2005 року, з 02.05.2005 року по 30.11.2005 року, з 11.12.2005 року по 31.01.2006 року, з 03.02.2006 року по 05.04.2006 року, з 05.05.2006 року по 04.06.2006 року, з 07.11.2006 року по 28.02.2007 року, з 03.03.2007 року по 31.03.2007 року, з 02.04.2007 року по 11.07.2007 року, з 11.08.2008 року по 30.09.2008 року, з 02.10.2008 року по 28.02.2009 року, з 02.03.2009 року по 31.05.2009 року, з 02.06.2009 року по 31.07.2009 року, по 04.08.2009 року по 30.11.2009 року, 02.12.2009 року по 07.12.2009 року, з 01.01.2011 року по 31.01.2011 року, з 03.02.2011 року по 31.03.2011 року, з 03.04.2011 року по 31.08.2011 року, з 02.09.2011 року по 30.09.2011 року, з 02.10.2011 року по 31.01.2012 року, з 03.02.2012 року по 31.03.2012 року, з 02.04.2012 року по 30.06.2012 року, з 02.07.2012 року по 30.09.2012 року, з 02.10.2012 року по 30.11.2012 року, з 04.12.2012 року по 31.03.2013 року, з 06.04.2013 року по 30.04.2013 року, з 03.05.2013 року по 30.11.2013 року, з 02.12.2013 року по 31.12.2013 року, з 02.01.2014 року по 30.04.2014 року, з 02.05.2014 року по 30.06.2014 року, з 02.07.2014 року по 31.07.2014 року, з 07.08.2014 по 31.08.2014 року, з 06.09.2014 року по 30.11.2014 року, з 03.12.2014 року по 31.01.2015 року, з 08.02.2015 року по 28.02.2015 року, з 09.03.2015 року по 30.04.2015 року, з 02.05.2015 року по 31.05.2015 року, з 02.06.2015 року по 31.08.2015 року, з 03.09.2015 року по 30.04.2016 року, з 02.05.2016 року по 31.05.2016 року, з 03.06.2016 року по 31.07.2016 року, з 03.08.2016 року по 31.07.2017 року, з 02.08.2017 року по 31.08.2017 року, з 02.09.2017 року по 31.12.2017 року, з 02.01.2018 року по 28.02.2018 року, з 06.03.2018 року по 20.03.2018 року, з 15.09.2022 по 30.09.2022 року, з 04.10.2022 року по 07.11.2022 року;

- період з 08.11.2022 року по 30.06.2023 року зараховано як військова служба в особливий період.

Трудовий стаж позивача підтверджується даними трудової книжки НОМЕР_3 (дата заповнення 14 червня 2001 року), згідно записів:

- №№ 1-3 якої, в період з 29.11.2000 року по 29.08.2001 року позивач працював учнем гірника підземного, гірником підземним з повним робочим днем під землею на ВО з видобутку вугілля «Красноармійськвугілля» шахта імені Г.М. Димитрова;

- №№ 4-6 (сторінки 4-5) якої, в період з 01.08.2006 року по 16.10.2006 року позивач працював прохідником з повним робочим днем на підземній роботі в ТОВ «Донбасвугілляпрохідка» (2 місяці 15 днів);

поряд з цим трудова книжка на сторінках 6-7 містить записи

- № 5-6 щодо періоду з 26.10.2001 року по 19.02.2002 року позивач працював гірником у ВО «Красноармійськвугілля» шахта імені. А.Т. Стаханова з повним робочим днем на підземній роботі;

- №№ 8-9 якої, в період з 17.05.2002 року по 16.01.2003 року позивач працював гірником з повним робочим днем на підземній роботі в ВО «Красноармійськвугілля» шахта імені. А.Т. Стаханова;

- №№ 9-11 якої, в період з 17.01.2003 року по 12.06.2003 року позивач працював учнем прохідника, прохідником з повним робочим днем в шахті в ВО «Красноармійськвугілля» шахта імені. А.Т. Стаханова (4 місяці 26 днів);

- №№ 12-14 якої, в період з 23.06.2003 року по 06.11.2004 року позивач працював прохідником на дільниці підготовчих робіт в ДП «Селидіввугілля» (1 рік 4 місяці 14 днів);

- №№ 15-16 якої, в період з 06.12.2004 року по 11.02.2005 року позивач працював прохідником з повним робочим днем у шахті в ТОВ «Краснолиманське» (2 місяці 5 днів);

- №№ 18-20 якої, в період з 16.03.2005 року по 05.04.2006 року позивач працював прохідником з повним робочим днем у шахті у ВО «Красноармійськвугілля» шахта імені. А.Т. Стаханова (1 рік 0 місяців 20 днів);

- №№ 20-21 якої, в період з 06.04.2006 року по 04.06.2006 року позивач працював учнем машиніста гірничих виймальних машин з повним робочим днем у шахті у ВО «Красноармійськвугілля» шахта імені. А.Т. Стаханова (1 місяць 29 днів);

- №№ 22-23 якої, в період з 15.06.2006 року по 30.07.2006 року позивач працював прохідником з повним робочим днем у шахті ТОВ «Вуглетехнік» (1 місяць 15 днів);

- №№ 24-26 якої, в період з 01.08.2006 року по 16.10.2006 року позивач працював прохідником з повним робочим днем у шахті ТОВ «Донбасвуглепрохідка» (2 місяці 15 днів);

- №№ 27-28 якої, в період з 07.11.2006 року по 11.07.2007 року позивач працював прохідником підземним з повним робочим днем під землею ДП «Красноармійськвугілля» Шахта «Димитрова» (8 місяців 4 дні);

- №№ 29-31 якої, в період з 21.03.2018 року по 13.10.2021 року позивач працював прохідником на дільниці гірничо-будівельних робіт в ТОВ «Корум Шахтспецбуд» (3 роки 6 місяців 22 днів);

- №№ 29-30 якої, в період з 16.08.2007 року по 10.07.2008 року позивач працював прохідником з повним робочим днем під землею в ТОВ «Донвуглепоставка» (10 місяців 24 дні);

- №№ 31-32 якої, в період з 11.08.2008 року по 07.12.2009 року позивач працював прохідником з повним робочим днем під землею у ВП «Шахта 1/3 Новогродівськ» ДП «Селидіввугілля» (1 рік 3 місяці 26 днів);

- №№ 33-34 якої, в період з 16.12.2009 року по 20.05.2010 року позивач працював прохідником з повним робочим днем під землею ТОВ «Донбасвуглепоставка» (5 місяців 4 дні);

- №№ 35-37 якої, в період з 05.07.2010 року по 20.03.2018 року позивач працював прохідником з повним робочим днем під землею в ДП «Селидіввугілля» (7 років 8 місяців 15 днів);

- №№ 38-39 якої, в період з 17.11.2021 року по 06.09.2022 року позивач працював прохідником з повним робочим днем під землею ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» (9 місяців 20 днів);

- №№ 40-41 якої, в період з 07.09.2022 року позивач працює прохідником з повним робочим днем під землею в ТОВ «Краснолиманське» (до початку військової служби 2 місяці 0 днів).

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_4 від 07.12.2022 року № 2426, ОСОБА_1 призваний під час мобілізації перебуває на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_4 з 08.11.2022 року по теперішній час (по 04.12.2023 року 1 рік 0 місяців 26 днів).

Згідно довідки ТОВ «Корум Шахтспецбуд» від 28.06.2022 року № 89, позивач виконував гірничі роботи з повним робочим днем в шахті у період 21.03.2018 року по 13.10.2021 року тривалістю 3 роки 6 місяців 23 дні за професією прохідник, що передбачена Списком № 1, затвердженим Постановою КМУ № 461 від 24.06.2016 року та Постановою КМУ № 202 від 31.03.1994 року.

Згідно оскаржуваного рішення період роботи згідно довідки №1054 від 08.12.2021 з 28.02.2003 по 12.06.2003 не відповідає записам трудової книжки НОМЕР_3 (з 28.03.2003 прохідник підземний), у довідці № 1054 від 08.12.2021 року, виданій ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирнонрадвугілля», зазначено, що позивача переведено на роботу за професією прохідник підземний з 28.02.2003 року.

Згідно довідки № 26/912 від 29.10.2021 року, виданої ВП «Шахта 1/3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», з 23.06.2003 року по 17.03.2003 року по 06.11.2004 року позивач працював прохідником підземним з повним робочим днем у шахті за професією прохідник підземний, що передбачена Списком № 1, затвердженим Постановою КМУ від 16.01.2003 року № 36, згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Підсумовуючи аналіз наданих сторонами доказів, суд висновує наступне.

Позивач претендує на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 на підставі ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (надалі Закон № 1058-IV).

Відповідач надавши оцінку наданим позивачем документам для призначення пенсії обчислив його стаж: страховий - 39 років 10 місяців 12 днів, пільговий стаж за Постановою № 202 від 31.03.1994 Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років) - 20 років 3 місяці 3 дні.

Поряд з цим, третя особа на стороні відповідача підтримавши його позицію зазначила, що страховий стаж роботи позивача склав 22 роки 10 місяців 12 днів, пільговий стаж роботи за частиною 3 статті 114 Закону України №1058 склав 20 років 3 місяці 3 днів, пільговий стаж на провідних підземних професіях склав 11 років 8 місяців 17 днів.

Застосовуючи Роз`яснення Мінсоцполітики від 20.01.1992 № 8 відповідач та третя особа вважають, що оскільки право на застосування Роз`яснення № 8 від 20.01.1992 мають особи, які не мають повного стажу роботи на провідних підземних професіях (20 років), але мають не менше 10 років стажу роботи на провідних професіях, повний перелік яких надано у статті 14 Закону України Про пенсійне забезпечення, частині 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та у самому Роз`ясненні № 8, таким особам до стажу за провідними професіями за кожний набутий рік понад (!) 10 років додатково зараховується 1 рік і 3 місяці, а за роботу за Списком №1 зараховується замість 1 року - 9 місяців, тому позовні вимоги не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Таким чином здійснюючи конвертацію пільгового стажу позивача відповідач та третя особа вважають, що конвертації підлягає тільки та частина пільгового стажу, що перевищує 10 років.

Констатувавши відсутність достатнього пільгового стажу за Списиком № 1 25 років (20 років на провідних професіях), відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії у зв`язку з недосягненням віку та недостатністю стажу.

Станом на момент звернення позивача за призначенням пенсії йому виповнилось 42 роки.

Позивач вважає, що відповідно до записів його трудової книжки його стаж на провідних професіях становить 20 років 2 місяці 10 днів та з урахуванням роз`яснення Мінсоцполітики від 20.01.1992 № 8 перевищує 25 років, тому він набув безумовне право на призначення пенсії на підставі ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, факт відмови в призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах через відсутність необхідного пільгового стажу, підтверджуються відповідачем, третьою особою та відповідними доказами, тому встановлені обставини справи не викликають у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, що відповідно до ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства, є підставою для звільнення від доказування.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Згідно ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до ч.ч. 3, 5, 6 ст. 114 Закону №1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

У разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення таких списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Відтак, законодавцем для призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV встановлено наступні вимоги для її застосування:

- безпосередня зайнятість повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії

- зайнятість на таких роботах не менше 25 років (для працівників провідних професій (у спірних правовідносинах - прохідники, машиністи гірничих виймальних машин 20 років).

Спірним питанням в контексті заявлених позовних вимог є наявність у позивача пільгового стажу, визначеного ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV, тобто 20 років роботи на провідних професіях та 25 років за Списком № 1 та Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого Постановою КМУ від 31 березня 1994 року N 202.

Відповідно до п. 2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 N 383 (далі Наказ №383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками (36-2003-п), не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Згідно п. 10. Наказу №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання ст. 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердив Порядок № 637.

Згідно п. 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В п. 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до приписів п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Виходячи з наведених норм Порядку №637, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Комплексний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що коли йдеться про підтвердження роботи в особливо шкідливих і шкідливих умовах праці за Списками №№ 1 та 2, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників не є необхідними, якщо відповідний стаж підтверджується відомостями, зазначеними у трудовій книжці.

Такий висновок суду кореспондує позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній в постанові від 20.01.2021 року по справі №311/2865/13-а.

Дослідивши записи трудової книжки, а також уточнюючі довідки, що підтверджують пільговий характер роботи, надані позивачем, суд висновує наступне.

Виходячи зі змісту позовної заяви та поставлених позивачем питань, стороною позивача поставлено під сумнів правильність обчислення відповідачем його стажу роботи на провідних професіях та Списком №1 та Списком, затвердженим Постановою КМУ від 31 березня 1994 року N 202.

У такому випадку суд обов`язаний надати оцінку діям відповідача щодо проведення такого розрахунку.

Згідно записам трудової книжки позивач працював за професіями прохідник підземний та машиніста гірничих виймальних машин з повним робочим днем у шахті у періоди з 01.08.2006 року по 16.10.2006 року (2 місяці 15 днів); з 17.01.2003 року по 12.06.2003 року (4 місяці 26 днів); з 23.06.2003 року по 06.11.2004 року (1 рік 4 місяці 14 днів); з 06.12.2004 року по 11.02.2005 року (2 місяці 5 днів); з 16.03.2005 року по 05.04.2006 року (1 рік 0 місяців 20 днів); з 06.04.2006 року по 04.06.2006 року (1 місяць 29 днів); з 15.06.2006 року по 30.07.2006 року (1 місяць 15 днів); з 01.08.2006 року по 16.10.2006 року (2 місяці 15 днів); з 07.11.2006 року по 11.07.2007 року (8 місяців 4 дні); з 21.03.2018 року по 13.10.2021 року (3 роки 6 місяців 22 днів); з 16.08.2007 року по 10.07.2008 року (10 місяців 24 дні); з 11.08.2008 року по 07.12.2009 року (1 рік 3 місяці 26 днів); з 16.12.2009 року по 20.05.2010 року (5 місяців 4 дні); з 05.07.2010 року по 20.03.2018 року (7 років 8 місяців 15 днів); з 17.11.2021 року по 06.09.2022 року (9 місяців 20 днів); з 07.09.2022 року позивач працює прохідником з повним робочим днем під землею в ТОВ «Краснолиманське» (до початку військової служби 2 місяці 0 днів).

Доводи відповідача щодо наявності підстав для неврахування довідки №1054 від 08.12.2021, виданій ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирнонрадвугілля», оскільки інформація щодо періоду з 28.02.2003 по 12.06.2003 не відповідає записам трудової книжки НОМЕР_3 (з 28.03.2003 прохідник підземний), у якій зазначено що позивача переведено на роботу за професією прохідник підземний з 28.02.2003 року, суд відхиляє з огляду на те, що уточнююча довідка і надається з метою уточнення записів трудової книжки, водночас, така невідповідність не має суттєвого впливу на зарахування цього періоду, оскільки позивачу під час роботи за посадою учень прохідника підземного отримував оплату праці як прохідник підземний та працював повний робочий день під землею, тому весь період з 17.01.2003 року по 12.06.2003 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача на провідній професії.

Щодо довідки ТОВ «Корум Шахтспецбуд» від 28.06.2022 року № 89, яку відповідач не врахував через відсутність посилання на ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV, суд зазначає, що означена довідка має посилання на Постанову Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202 (далі Постанова № 202), якою затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, яки відповідно і є списком професій, передбачених ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV.

З огляду на що, висновки відповідача щодо відхилення цієї довідки є суто формальними.

Поряд з цим, до Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого Постановою № 202, віднесено усіх робітників, зайнятих протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівників і спеціалістів підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Водночас, позивачем надано до суду уточнюючі довідки, що видані підприємством, які мають посилання на первинні документи та накази про атестацію робочих місць та підтверджують зайнятість позивача на підземних роботах протягом повного робочого дня в спірні періоди.

Також суду звертає увагу відповідача, що у випадку наявності сумнівів у достовірності наданих відомостей, або необхідності надання додаткових документів відповідач мав скористатись своїм правом на витребування таких документів у роботодавця позивача відповідно до приписів ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV, чи запропонувати позивачу надати такі документи відповідно до п. 4.2. розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1, чого відповідачем зроблено не було.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції викладеній у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року №227/516/17, від 18.11.2022 у справі № 560/3734/22.

Також слід врахувати, що з 08.11.2022 року позивача мобілізовано до Збройних Сил України.

Згідно ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною четвертою вказаної статті Закону передбачено види військової служби, до яких, і зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 2 роз`яснень Міністерства соціального захисту населення України №2 від 26.03.93 «Про деякі питання застосування окремих статей Закону України «Про пенсійне забезпечення», зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 23 квітня 1993 року за №33, час перебування на військовій службі підлягає зарахуванню як до загального стажу, так і стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах, якщо на момент призову на військову службу особа працювала за професією або займала посаду, що передбачає такі пільги.

Ураховуючи викладене, період військової служби позивача з 08.11.2023 року по 04.12.2023 року (1 рік 0 місяців 26 днів) підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача за провідною професією прохідник, оскільки на момент мобілізації позивач працював за цією спеціальністю згідно запису трудової книжки № 41.

Підсумовуючи вкладене, суд дійшов висновку, що станом на момент звернення позивача за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах на підставі ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV 04.12.2023 року стаж роботи позивача на провідних професіях (прохідник, машиніст гірничих виймальних машин) за даними трудової книжки та довідки про проходження військової служби становив 20 років 4 місяці 10 днів (2 місяці 15 днів + 4 місяці 26 днів + 1 рік 4 місяці 14 днів + 2 місяці 5 днів + 1 рік 0 місяців 20 днів + 1 місяць 15 днів + 2 місяці 15 днів + 8 місяців 4 дні + 3 роки 6 місяців 22 днів + 10 місяців 24 дні + 1 рік 3 місяці 26 днів + 5 місяців 4 дні + 7 років 8 місяців 15 днів + 9 місяців 20 днів + 2 місяці 0 днів + 1 рік 0 місяців 26 днів).

Щодо незарахування до пільгового стажу позивача періодів простою та відпусток без збереження заробітної плати суд зазначає наступне.

За приписами ст. 84 КЗпП України, у випадках, передбачених статтею 25 Закону України "Про відпустки", працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати.

За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

Як слідує зі ст. 4 Закону України "Про відпустки", відпустки без збереження заробітної плати є одними з видів відпусток.

Відповідно до статей 25 та 26 Закону України "Про відпустки" відпустки без збереження заробітної плати надаються в обов`язковому порядку, або за згодою сторін.

Поряд з цим, в листі Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 р. № 713/039/161-16 надано роз`яснення в якому зазначено, що відповідно до статті 34 Кодексу законів про працю України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

У постанові від 19.03.2019 у справі № 295/8979/16-а Верховний Суд, між іншим, зазначив, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють у шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше одного місяця в календарному році.

З матеріалів адміністративної справи суд встановив, що відповідачем періоди простоїв та безоплатних відпусток не зараховано без зазначення будь-яких причин, водночас суд констатує, що відповідач не скористався повноваженнями, наданими йому положеннями ч. 3 ст. 44 Закону №1058-IV щодо витребування відповідних документів від підприємств-роботодавців позивача.

На думку суду, відмовляючи у зарахуванні до пільгового стажу особи періодів простою та відпусток без збереження заробітної плати орган ПФУ має обчислити кількість таких днів, з`ясувати наявність зв`язку з виробничою необхідністю і тільки потім приймати рішення щодо їх зарахування/незарахування.

Враховуючи викладене, висновки відповідача про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу позивача за Списком № 1 та Постановою № 202 періодів простою та відпусток без збереження заробітної плати є передчасними та виснуваними за неповного з`ясування обставин.

Щодо зарахування до пільгового стажу позивача періоду навчання у учбовому пункті з 13.05.2002 року по 16.05.2002 року та 09.03.2005 року по 15.03.2005 року суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року № 2694-XII, працівники під час прийняття на роботу і в процесі роботи повинні проходити за рахунок роботодавця інструктаж, навчання з питань охорони праці, з надання першої медичної допомоги потерпілим від нещасних випадків і правил поведінки у разі виникнення аварії.

Працівники, зайняті на роботах з підвищеною небезпекою або там, де є потреба у професійному доборі, повинні щороку проходити за рахунок роботодавця спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці.

Перелік робіт з підвищеною небезпекою затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці.

Порядок проведення навчання та перевірки знань посадових осіб з питань охорони праці визначається типовим положенням, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці.

Не допускаються до роботи працівники, у тому числі посадові особи, які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з охорони праці.

У разі виявлення у працівників, у тому числі посадових осіб, незадовільних знань з питань охорони праці, вони повинні у місячний строк пройти повторне навчання і перевірку знань.

Відповідно до п.п. 3.16., 4.1. Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці (НПАОП 0.00-4.12-05), затвердженого Наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці 26.01.2005 № 15 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2005 р. за № 231/10511), не допускаються до роботи працівники, у тому числі посадові особи, які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з питань охорони праці.

Посадові особи та інші працівники, безпосередньо зайняті на роботах, зазначених у Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженому наказом Держнаглядохоронпраці України від 26.01.2005 № 15 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України від 15.02.2005 № 232/10512, та Переліку робіт, де є потреба у професійному доборі, затвердженому наказом МОЗ та Держнаглядохоронпраці України від 23.09.94 № 263/121 і зареєстрованому Міністерством юстиції України 25.01.95 з № 18/554 (далі - роботи підвищеної небезпеки), проходять спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці.

Відповідно до п. 64 Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженого Наказом Держнаглядохоронпраці України 26.01.2005 N 15 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2005 р. за N 232/10512) віднесено підземні роботи на шахтах та рудниках.

Враховуючи викладене, періоди з 13.05.2002 року по 16.05.2002 року та 09.03.2005 року по 15.03.2005 року зараховуються тільки до страхового стажу позивача, оскільки до закінчення навчання з техніки безпеки позивач не міг бути допущений до роботи.

Щодо позовних вимог позивача відносно зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу період роботи за професією гірник очисного забою підземний, суд встановив, що згідно записів трудової книжки та уточнюючих довідок, позивач за такою професією не працював.

Позивач працював за професією «гірник підземний», що має код ЗКППТР 11717 за Класифікатором професій ДК 003:2010, затвердженим Наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327.

Поряд з цим, професія «гірник очисного забою» має код ЗКППТР 11715, тобто «гірник підземний» та «гірник очисного забою» це дві різні професії, водночас, професія «гірник підземний» на відміну від професії «гірник очисного забою» не є провідною.

Щодо застосування відповідачем Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбаченим статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суд зазначає наступне.

Відповідно до Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбаченим статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», працівникам, зайнятим на підземних роботах та у металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювали повного стажу, передбаченого зазначеною статтею, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної роботи та роботи у металургії із зарахуванням до стажу: кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату за 1 рік 3 місяці; кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.

Виходячи з системного тлумачення викладених норм, робота на провідних професіях (гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин) встановлює більш пільгові умови призначення пенсії ніж робота за іншими професіями, передбаченими Списком №1.

Водночас, робота на провідних гірничих професіях (гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин) також віднесена і до відповідних Списків №1.

Поряд з цим, приписи роз`яснення не містять застережень щодо того, яка тривалість стажу підлягає конвертації відповідно до цього роз`яснення, а посилання на наявність стажу не менше 10 років є виключно вимогою (підставою) для його застосування.

Означене роз`яснення передбачає конвертацію кожного повного року (!) роботи на провідній професії за 1 рік 3 місяці.

При цьому слід врахувати, що для застосування цього роз`яснення достатньо 10 повних років роботи за провідними професіями, проте згідно позиції відповідача у такому випадку стажу для взаємозарахування не буде і тоді застосування цього роз`яснення буде нівельовано.

Така ситуація є абсурдною та свідчить проте, що відповідач всупереч прямому текстуальному тлумаченню Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8, помилково застосував власне, яке не відповідає логічному тлумаченню його приписів.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбаченим статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає конвертацію усіх (!) повних років роботи за провідними професіями із коефіцієнтом 1 рік за 1 рік 3 місяці.

Відтак, судом під час розгляду справи встановлено, що стаж позивача за провідними професіями становить 20 років 4 місяці 10 днів.

Водночас, з наданих сторонами уточнюючих довідок суд встановив, що кількість днів безоплатної відпустки, прогулів, простоїв, страйків та інших днів, коли позивач безпосередньо не виконував роботу сумарно становить 105 днів (3 місяці 15 днів) за весь період роботи, що у свою чергу не ставить під сумнів наявність у позивача 20 повних років роботи на провідній професії.

Поряд з цим, відповідно до Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбаченим статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із застосуванням коефіцієнту 1 рік за 1 рік 3 місяці, 20 років стажу на провідній професії дорівнює 25 рокам за Списком № 1 (20 років х 1,25).

Сумарний період роботи позивача за Списком № 1 без урахування провідних професій, згідно записів трудової книжки становить 1 рік 8 місяців 24 дні за періоди роботи з 29.11.2000 року по 29.08.2001 року, з 26.10.2001 року по 19.02.2002 року, з 17.05.2002 року по 16.01.2003 року за професією гірник підземний.

Пільговий характер зазначених періодів підтверджується записами трудової книжки та уточнюючими довідками.

Ураховуючи викладене, позивач набув безумовне право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV.

Решта доводів та заперечень учасників справи, а також наданих ними доказів, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи аналіз правомірності рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачу в контексті приписів ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем без використання в повній мірі наданих йому повноважень в частині витребування необхідних документів у роботодавця та позивача, без урахування усіх обставин, що мали значення для прийняття рішення, без дотримання принципу пропорційності та з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивач і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, отже оскаржуване рішення відповідача не є таким, що прийнято з врахуванням принципів добросовісності та розсудливості.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що у справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслив важливість принципу «належного урядування», що передбачає, що у разі, якщо мова йде про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовний спосіб. Тобто, на державні органи покладено обов`язок запроваджувати внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси…».

Прозорість адміністративних процедур є ефективним запобіжником державному свавіллю. Натомість вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Отже, лише за умови винесення вмотивованого рішення може забезпечуватися належний публічний та судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.

Такі висновки суду кореспондують усталеній правовій позиції Верховного Суду, що викладена у численних постановах.

Враховуючи викладене та підсумовуючи висновки щодо правомірності оскаржуваного рішення відповідача, суд дійшов висновку про його протиправність та скасування.

Відповідно до п. 4.2. Порядку № 22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3 Порядку № 22-1 встановлено, що створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

З системного аналізу викладених норм вбачається, що визначений за принципом екстериторіальності структурний підрозділ органу ПФУ є тим органом, що призначає пенсію незалежно від місця реєстрації пенсіонера або перебування його на обліку в іншому органі Пенсійного фонду України за місцем реєстрації.

Ураховуючи викладене, заявлене відповідачем у відзиві клопотання про залучення у якості співвідповідача у справі Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задоволенню не підлягає, оскільки саме відповідач здійснював розгляд заяви позивача та прийняв оскаржуване рішення.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту свого порушеного шляхом зобов`язання органу ПФУ призначити позивачу пенсію, суд зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2021 року у справі № 480/4737/19 та від 8 лютого 2022 року у справі № 160/6762/21 дійшов висновку, згідно якого ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

В постанові від 22.09.2022 року у справі № 380/12913/21 Верховний Суд сформулював визначення «ефективного правосуддя» та зазначив, що комплексний аналіз приписів КАС України дає суду підстави для висновку, що ефективність судового захисту прав та інтересів особи в адміністративному судочинстві включає ефективність розгляду та вирішення справи, ефективність способу захисту, ефективність судового рішення та ефективність його виконання. Всі ці складові можна охопити єдиним терміном «ефективне правосуддя», що виступає еталоном для оцінки судової гілки влади та є запорукою довіри до неї з боку громадян, а також інших суб`єктів. Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Зазначені висновки також відповідають позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 18 жовтня 2018 року у справах №822/584/18, №806/1316/18, від 23 листопада 2018 року у справі №826/8844/16 та від 20 грудня 2018 року у справі №524/3878/16-а.

Водночас у постанові від 11 лютого 2020 року у справі № 0940/2394/18 Верховний Суд сформулював висновок, згідно якого у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи ст. 9 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення адміністративного позову шляхом: визнання протиправним та скасування рішення Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії №39 від 08.12.2023 року; зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву про призначення пенсії із зарахуванням до пільгового стажу ОСОБА_1 за професіями згідно з постановою КМУ № 202 від 31.03.1994 періоди роботи позивача з 01.08.2006 року по 16.10.2006 року, з 17.01.2003 року по 12.06.2003 року, з 23.06.2003 року по 06.11.2004 року, з 06.12.2004 року по 11.02.2005 року, з 16.03.2005 року по 05.04.2006 року, з 06.04.2006 року по 04.06.2006 року, з 15.06.2006 року по 30.07.2006 року, з 01.08.2006 року по 16.10.2006 року, з 07.11.2006 року по 11.07.2007 року, з 21.03.2018 року по 13.10.2021 року, з 16.08.2007 року по 10.07.2008 року, з 11.08.2008 року по 07.12.2009 року, з 16.12.2009 року по 20.05.2010 року, з 05.07.2010 року по 20.03.2018 року, з 17.11.2021 року по 06.09.2022 року, з 07.09.2022 року по 07.11.2022 року, з 08.11.2022 року по 04.12.2023 року з урахуванням кратності стажу 1 рік 3 місяці відповідно до Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України Про пенсійне забезпечення та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, згідно ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з 04.12.2023 року з урахуванням висновків суду викладених у рішенні.

При зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн, згідно квитанції № 2805-0647-5325-6655 від 06.01.2024 року.

Відповідно до ч.ч. 3, 8 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи викладене, суд стягує судовий збір в повному обсязі на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про залучення співвідповідача у справі відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, адреса зареєстрованого місцезнаходження: 69057, Запорізька область, місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок 158б), третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, адреса зареєстрованого місцезнаходження: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 39 від 08.12.2023 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву про призначення пенсії із зарахуванням до пільгового стажу ОСОБА_1 за професіями, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 202 від 31.03.1994 року, періодів роботи з 01.08.2006 року по 16.10.2006 року, з 17.01.2003 року по 12.06.2003 року, з 23.06.2003 року по 06.11.2004 року, з 06.12.2004 року по 11.02.2005 року, з 16.03.2005 року по 05.04.2006 року, з 06.04.2006 року по 04.06.2006 року, з 15.06.2006 року по 30.07.2006 року, з 01.08.2006 року по 16.10.2006 року, з 07.11.2006 року по 11.07.2007 року, з 21.03.2018 року по 13.10.2021 року, з 16.08.2007 року по 10.07.2008 року, з 11.08.2008 року по 07.12.2009 року, з 16.12.2009 року по 20.05.2010 року, з 05.07.2010 року по 20.03.2018 року, з 17.11.2021 року по 06.09.2022 року, з 07.09.2022 року по 07.11.2022 року, з 08.11.2022 року по 04.12.2023 року, з урахуванням кратності стажу 1 рік 3 місяці, відповідно до Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України Про пенсійне забезпечення та призначити пенсію за віком на пільгових умовах, згідно ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з 04.12.2023 року, з урахуванням висновків суду викладених у рішенні.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968 (Дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 копійок.

Повний текст рішення складено та підписано 05 лютого 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Кониченко