Справа № 600/5783/23-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2024-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 р. м. Чернівці Справа №600/5783/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Поляк Марія Володимирівна до Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач) до Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідач), з такими позовними вимогами:

визнати протиправною бездіяльність Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у ненаданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації;

зобов`язати Вижницький районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у відповідності до абз. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягає призову на військову службу у зв`язку із самостійним вихованням та утриманням позивачем його двох неповнолітніх дітей. На цій підставі, позивачем подано до Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки заяву про надання йому відстрочки, однак відповіді на зазначену заяву відповідачем надано не було.

Згідно письмових пояснень наданих представником позивача, 20.04.2023 ОСОБА_1 з`явився до Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для проходження огляду військово-лікарською комісією з метою визначення ступеню придатності до військової служби.

Довідкою військово-лікарської комісії від 28.04.2023 №1533 позивач визнаний придатним до військової служби, однак така була скасована 16 регіональною військово-лікарською комісією.

Представник позивача посилався на те, що відповідачем не було видано ні мобілізаційного розпорядження, ні наказу про зарахування до списків військової частини, не направлено його до військової частини для проходження військової служби. У зв`язку із цим, позивач у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 24 закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" не набув статусу військовослужбовця та не приступив до виконання військового обов`язку проходження військової служби, а тому питання про надання йому відстрочки повинне бути вирішене відповідно до Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Ухвалою суду від 28.08.2023 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався, у зв`язку із цим, суд, керуючись положеннями частини 6 статті 162 КАС України, вирішує справу за наявними у ній матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 11.05.2023 у справі №722/819/23 спільну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та встановлення факту, що має юридичне значення задоволено.

Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 09.06.2009 Виконавчим комітетом Недобоївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом №04.

Встановлено факт самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 10-11).

19.06.2023 позивач звернувся до Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою, в якій просив надати йому відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та надати інформацію про дату та час його явки для отримання відстрочки.

До вказаної заяви позивачем надано: нотаріально засвідчену копію рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 11.05.2023 у справі №722/819/23; нотаріально засвідчену копію свідоцтва про народження НОМЕР_1 ; нотаріально засвідчену копію свідоцтва про народження НОМЕР_2 (а.с. 9).

Як вбачається із матеріалів справи, 19.06.2023 та 01.08.2023 представник позивача також звертався до Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із адвокатськими запитами щодо надання інформації за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.06.2023; надання інформації щодо того чи має право ОСОБА_1 на надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі поданих документів та надання інформації про дату та час його явки для отримання відстрочки (а.с. 14, 18).

Проте, відповідей стосовно розгляду заяви ОСОБА_1 , відповідачем станом на день розгляду справи, я позивачу так і до суду не надано.

Не погоджуючись з бездіяльністю Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у ненаданні йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи вказаний спір, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Законом, який встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів, є Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII (у редакції чинній на момент виникнення чинних правовідносин, далі Закон № 3543-XII).

Статтею 1 Закону №3543-XII визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно ст. 2 Закону №3543-XII правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України "Про оборону України", цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону №3543-XII мобілізаційна підготовка та мобілізація здійснюються на основі таких принципів: централізоване керівництво; завчасність; плановість; комплексність і погодженість; персональна відповідальність за виконання заходів щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації; додержання прав підприємств, установ і організацій та громадян; гарантована достатність; наукова обґрунтованість; фінансова забезпеченість.

Статтею 22 Закону №3543-XII визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно ч. 5 ст. 22 Закону №3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки" від 23.02.2022 №154 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі Положення №154).

Згідно п. 1 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.

Абзацом 3 пункту 3 Положення №154 передбачено, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки як структурні підрозділи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя підпорядковуються відповідному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва та Севастополя, на території відповідальності якого вони перебувають згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Абзацом 2 пункту 7 Положення №154 визначено, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

Згідно абз. 5 та 9 п. 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, беруть участь в організації та забезпеченні роботи районних (міських) призовних комісій, готують для розгляду зазначеними комісіями матеріали з питань призову громадян на строкову військову службу, службу у військовому резерві, надання відстрочки або звільнення їх від призову на строкову військову службу, службу у військовому резерві та оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

Аналіз наведеного свідчить про те, що до повноважень районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки належить оформлення військовозобов`язаним відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку.

Статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначає підстави відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Зокрема, абз. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 11.05.2023 у справі №722/819/23 спільну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та встановлення факту, що має юридичне значення задоволено.

Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 09.06.2009 Виконавчим комітетом Недобоївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом №04.

Встановлено факт самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як встановлено судом вище, позивач звертався до Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою від 19.06.2023, в якій просив надати йому відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та надати інформацію про дату та час його явки для отримання відстрочки.

До вказаної заяви позивачем було додано: нотаріально засвідчену копію рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 11.05.2023 у справі №722/819/23; нотаріально засвідчену копію свідоцтва про народження НОМЕР_1 ; нотаріально засвідчену копію свідоцтва про народження НОМЕР_2 .

Судом також встановлено, що 19.06.2023 та 01.08.2023 представник позивача звертався до Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із адвокатськими запитами щодо надання інформації за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.06.2023; надання інформації щодо того чи має право ОСОБА_1 на надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі поданих документів та надання інформації про дату та час його явки для отримання відстрочки.

Як свідчать встановлені обставини справи, відповідач, Вижницький районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, відповіді заявнику ОСОБА_1 стосовно розгляду вищевказаної заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та прийняте за наслідком її розгляду рішення, станом на день прийняття рішення у даній справі, не надав, як позивачу, так і до суду.

Тобто, відповідачем фактично допущено протиправну бездіяльність щодо не розгляду заяви позивача від 19.06.2023 про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Крім цього суд зазначає, що у ході судового розгляду справи відповідач не проявляв процесуальної активності та не надав жодних заперечень (пояснень) стосовно суті заявлених позовних вимог.

З огляду на викладене, суд погоджується з доводами позивача про бездіяльність відповідача щодо не розгляду та неприйняття рішення за наслідками розгляду його заяви від 19.06.2023 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання Вижницький районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки надати ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", суд зазначає наступне.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акту.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Таким чином, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 та від 22.01.2020 у справах № 1640/2594/18 та № 826/9749/17 відповідно.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 31.08.2022 у справі №640/22426/20, адміністративний суд, перевіряючи правомірність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ст. 2 ККАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Суд зауважує, що відповідачем допущено противну бездіяльність щодо не розгляду та неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви позивача від 19.06.2023 про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Слід відмітите й те, що за наслідками розгляду вказаної заяви позивача від 19.06.2023 про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" відповідачем не прийнято жодного рішення про задоволення чи про відмову у задоволенні вказаної заяви позивача.

Указане свідчить про те, що відповідач не вчиняв жодних дій та не надавав оцінку заявленим підставам та документам, що додані до заяви позивача про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Вижницький районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", оскільки такі є дискреційними повноваженнями відповідача.

Водночас, з огляду на зазначені вище обставини справи, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача в межах спірних правовідносин є зобов`язання Вижницький районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.06.2023 про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та за наслідками її розгляду повідомити заявника про прийняте рішення у встановленому порядку.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Стосовно розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.2 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Враховуючи часткове задоволення позову, суд стягує з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 536,80 грн.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Поляк Марія Володимирівна до Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не розгляду та неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.06.2023 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

3. Зобов`язати Вижницький районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.06.2023 про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та за наслідками її розгляду повідомити заявника про прийняте рішення у встановленому порядку.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536,80 грн.

5. В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Згідно статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 (с. Недобоївці, Хотинський район, Чернівецька область, РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач - Вижницький районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Чернівецької області (вул. Січових Стрільців, буд. 4, м. Вижниця, Чернівецька область, 59200, Код ).

Суддя В.О. Григораш