Справа № 158/4158/23
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2024-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року Справа № 158/4158/23 пров. № А/857/107/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Гудима Л.Я., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання Юрченко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м.Львові справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця за межі території України, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 грудня 2023 року (суддя Костюкевич О.К., м.Ківерці, повний текст складено 28 грудня 2023 року) -

ВСТАНОВИВ:

27.12.2023 Військова частина НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про продовження строку затримання гр. російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на шість місяців з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 грудня 2023 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В доводах апеляційної скарги вказує, що зважаючи на короткий термін затримання встановлений судом , який не може перевищувати 2 місяці, починаючи з часу фактичного затримання та призупинення дипломатичних відносин з країною громадянської приналежності відповідача, наведене свідчить про неможливість здійснити процедуру ідентифікації іноземця. Зазначає, що наявність копії паспортного документа не може свідчити про завершення процедури ідентифікації.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник позивача у зв`язку з технічними причинами не вийшла на відеозв`язок, тому за відсутності заперечень іншої сторони справа розглядалась без участі представника позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ідентифікований, а позивачем не наведено будь-яких фактів відсутності співпраці з боку відповідача для його ідентифікації.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином російської федерації, що підтверджується копією паспорта громадянина, а також дозволом на імміграцію (а.с.74), свідоцтвом про народження, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.75).

02.11.2023 відповідача було затримано на території України без документів, що надавали б йому право перебувати на території України. 11.01.2023 щодо відповідача було прийнято Рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни щодо відповідача (далі Рішення) та зобов`язано останнього покинути територію України до 20.01.2023. Дане рішення відповідачем було оскаржено в судовому порядку, однак відмовлено у задоволенні позовних вимог. Також 22.05.2023 Головним управлінням ДМС України в Закарпатській області стосовно відповідача було прийнято рішення про заборону в`їзду на територію України строком на три роки до 22.05.2026. Станом на 02.11.2023 відповідач дане рішення не виконав. Тому його поміщено до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі ПТПІ).

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон № 3773-VI).

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частин першої, третьої та четвертої статті 30 Закону № 3773-VI центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців

Частинами одинадцятою-тринадцятою статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Системний аналіз наведених вище правових норм надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що під час вирішення позову про продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, обов`язковому дослідженню судом підлягає, зокрема, неможливість ідентифікації іноземця або особи без громадянства та/або неможливість забезпечення примусового видворення особи. При цьому, на позивача покладено обов`язок висвітлити, які дії або заходи вживалися для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, для забезпечення примусового видворення особи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що особу відповідача ідентифіковано, що підтверджується дозволом на імміграцію в Україну, копією паспорта. Факт ідентифікації відповідача також встановлено і в інших судових справах №№ 308/18950/23, 308/965/23, які перебували на розгляді в суді апеляційної інстанції.

Щодо покликання позивача про неможливість забезпечити примусове видворення позивача у шестимісячний строк з дня його затримання, оскільки відсутні будь-які відносини з країною-агресором, то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними, перелік умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи та які є підставою для продовження строку її затримання в ПТПІ, наведений у частині тринадцятій статті 289 КАС України і цей перелік є вичерпним.

Натомість, неможливість забезпечити примусове видворення відповідача у шестимісячний строк з дня його затримання у зв`язку з відсутністю певних дипломатичних відносин між країнами, не є правовими підставами для продовження строку затримання відповідача, особу якого ідентифіковано.

Твердження представника позивача щодо необхідності проведення документування відповідача документом, який би давав можливість для його виїзду за кордон не є додатковою підставою та суперечить правовій позиції, висловленій в постанові Верховного суду від 28 січня 2021 року у справі №743/1046/20.

Крім цього, апеляційний суд приймає до уваги і те, що відповідач оскаржив Рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства від 03.11.2023.

Інші доводи апелянта, зокрема про відсутність співпраці відповідача у поверненні його у країну походження, безпідставні, з огляду на проведену ідентифікацію відповідача. Його небажання добровільно залишати територію України жодним чином не впливає на наведені вище висновки суду апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для продовження строку затримання.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки зазначені позивачем обставини не є підставою для продовження строку затримання відповідача, особу якого ідентифіковано.

Згідно зі статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанцій правильно встановив обставини справи, не допустив неправильного застосуванням норм матеріального права чи порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 271, 272, 289, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 грудня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді Л. Я. Гудим
В. С. Затолочний