Справа № 200/7023/23
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2024-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2024 року Справа№200/7023/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Куденкова К.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною відмову у звільненні і зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач-1), Військової частини НОМЕР_2 (далі ВЧ НОМЕР_2 , відповідач-2), в якому просив: - визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 у звільненні з військової служби на підставі абзацу 8 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд; - зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 погодити звільнення з військової служби на підставі абзацу 8 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд; - зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 звільнити з військової служби на підставі абзацу 8 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Ухвалою суду від 6 грудня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, витребувано докази.

21 грудня 2023 року позивач подав заяву про зміну предмету позову, в якій просить зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 погодити звільнення з військової служби ОСОБА_1 на підставі абзацу 8 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається те, що він має законну підставу та підлягає звільненню з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Відповідач-1 надав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Зазначає, що наказом командира Військової частини НОМЕР_3 від 13.05.2022 №77 (по особовому складу) позивача призначено на посаду командира 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 . Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 21.05.2022 №136 позивача зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення. Посилається на те, що позивач звернувся до Відповідача із рапортом на звільнення, де підставою свого звільнення зазначив необхідність здійснення постійного догляду за особою, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду та через відсутність інших осіб, які можуть здійснювати за особою такий догляд, що на його переконання, відповідає умовам абз. 8 п-п «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Зазначає, що позивачем не надано беззаперечного підтвердження того, що відсутні інші особи із числа членів своєї сім`ї або які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки тощо.

Позивач подав до суду відповідь на відзив відповівдача-1, в якій наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що медичним документом, який підтверджує необхідність здійснення постійного догляду є або висновок медико-соціальної експертної комісії, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, який і був наданий позивачем. Також посилається на те, що він є єдиною особою, яка може здійснювати постійний догляд. Так, мати позивача, тобто донька особи, яка потребує постійного догляду, є громадянкою іншої держави, де і проживає. Зазначає, що позивачем на підтвердження вказаного факту були надані документи, легалізовані та перекладені у відповідності до чинного законодавства України, зокрема, Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05.10.1961, учасниками якої є Україна та Туреччина. Військова частина НОМЕР_1 здійснила перевірку цих документів та змісту рапорту позивача про звільнення з військової служби. Єдиною підставою, яка стала перепоною у погодженні рапорту позивача, було помилкове визначення висновку лікарсько-консультативної комісії неналежним медичним документом, який встановлює необхідність здійснення постійного догляду за особою. Вважає, що питання про недоведеність відсутності інших осіб під час розгляду рапорту позивача у Військової частини НОМЕР_1 не виникало. Військова частина НОМЕР_1 здійснила перевірку рапорту позивача і за результатами такої перевірки не встановила факт недоведеності відсутності інших осіб, які можуть здійснювати постійний догляд за бабусею позивача.

Відповідач-2 надав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Зазначає, що рішення про звільнення позивача (військове звання - старший лейтенант (до підполковника включно)), приймається начальником Регіонального управління «Схід» Сил ТрО ЗСУ, однак відповідно до пункту 12.8 розділу XII Інструкції №170, документи на звільнення військовослужбовців з військової служби надсилаються безпосередньо до служби персоналу, підпорядкованій посадовій особі, яка має право на звільнення такого військовослужбовця з військової служби та перевіряються відповідною службою персоналу. Посилається на те, що відповідачами було відмовлено у задоволені рапорту позивача на звільнення з військової служби, у зв`язку із відсутністю належного документу (висновок медико-соціальної експертної комісії), який підтверджує підстави для звільнення з військової служби за сімейними обставинами, а саме: необхідності здійснення постійного догляду за бабусею. Зазначає, що для підтвердження необхідності здійснення стороннього догляду за ОСОБА_2 позивач мав надати висновок медико-соціальної експертної комісії. Вважає, що надана позивачем довідка ЛКК не є належним документом, що підтверджує підстави для звільнення з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону.

Позивач надав до суду відповідь на відзив відповідача-2 в якому наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що медичним документом, який підтверджує необхідність здійснення постійного догляду є або висновок медико-соціальної експертної комісії, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, який і був наданий позивачем.

Відповідач-2 подав до суду заперечення на відповідь на відзив в яких зазначає, що для підтвердження необхідності здійснення стороннього догляду за ОСОБА_2 позивач мав надати висновок медико-соціальної експертної комісії. Просить суд у задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі.

Позивачем до суду подано клопотанням, в якому заявник просив долучити до матеріалів справи копію листа Волинського обласного бюро медико-соціальної експертизи № 307/01-05/2-23 від 02.10.2023 і врахувати викладений в зазначеному листі висновок під час розгляду цієї справи.

Відповідач-1 подав до суду заперечення на клопотання про долучення до матеріалів справи лист Волинського обласного бюро медико-соціальної експертизи № 307/01-05/2-23 від 02.10.2023.

Відповідач-2 надав додаткові пояснення по справі в яких зазначає, що сам лист ВОБМСЕК не протирічить ані позиції позивача, ані нормативній базі з цього питання, а лише свідчить про те, що висновок про потребу у постійному сторонньому догляді надається для осіб, яким саме встановлено інвалідність. Вважає, що цей лист ніяким чином не впливає на суть спору. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені сторонами обставини, дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 серпня 1981 року народження, є громадянином України, зареєстровано шлюб з ОСОБА_3 1978 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України НОМЕР_4 , виданого 14.11.1997.

Відповідно до посвідчення офіцера НОМЕР_5 позивач перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, має військове звання «лейтенант» і обіймає посаду командир стрілецького взводу Військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.05.2022 №136 позивача з 21.05.2022 зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорта громадянина України НОМЕР_6 , виданого 10.08.2001.

До суду надана копія рапорту позивача від 12.11.2023 (вх. № 7036 від 15.11.2023) до командира ВЧ НОМЕР_1 , в якому ОСОБА_1 просив звільни його з військової служби на підставі абзацу 8 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою ( ОСОБА_2 ), яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

До сказаного рапорту позивачем було надані документи: -нотаріально засвідчена копія паспорта ОСОБА_1 ; - нотаріально засвідченн копія паспорта ОСОБА_2 ; - нотаріально засвідчена копія свідоцтва про народження ОСОБА_4 ; - нотаріально засвідчена копія свідоцтва про шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;- нотаріально засвідчена копія свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та Свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові ОСОБА_6 на ОСОБА_4 ; - нотаріально засвідчена копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; - нотаріально засвідчений Висновок лікарсько-консультативної комісії про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі № 128 від 20.10.2023; - оригінал акта встановлення факту здійснення догляду ОСОБА_1 за ОСОБА_2 № 156 від 08.11.2023; - нотаріально засвідчені копії та переклад паспорту громадянки Туреччини Циркаль Вєри № НОМЕР_7 ; - засвідчені копії та переклад виданої турецьким органом місцевої адміністрації довідки про місце проживання та інші адреси ОСОБА_7 від 20.10.2023.

На вказаному рапорті наявна резолюція Т.В.О. помічника командира в/ч НОМЕР_1 з правової роботи молодший лейтенант ОСОБА_8 , відповідно до якої відсутні підстави для звільнення. Роз`яснено, що для підтвердження необхідності стороннього догляду за ОСОБА_9 військовослужбовець має надати висновок медико-соціальної експертної комісії, рапорт військовослужбовця не містить пакетного документального підтвердження для звільнення зі служби за мобілізацією зі Збройних сил України.

Адвокат позивача 17.11.2023 звернувся зі скаргою до Військової частини НОМЕР_3 (Регіональне управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), Командування Сил територіальної оборони на рішення помічника командира з правової роботи військової частини НОМЕР_1 в якій просив, зокрема, забезпечити звільнення з військової служби ОСОБА_1 , командира 2-го стрілецького взводу 2-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , на підставі абзацу 8 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Листом відповідача-2 від 24.11.2023 № 1553/4836 адвокату позивача на його скаргу повідомлено про те, що порушень чинного законодавства при наданні правового висновку командиру військової частини НОМЕР_1 стосовно звільнення з військової служби старшого лейтенанта ОСОБА_1 з боку помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи не встановлено.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_8 від 12.09.1981 ОСОБА_1 є сином ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , про що 12.09.1981 складений відповідний актовий запис № 39.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_9 від 27.11.2022 шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_10 розірвано, про що 21.12.1983 складений відповідний актовий запис № 206. Також зазначено, що прізвища після розірвання шлюбу: громадянина ОСОБА_11 , громадянки ОСОБА_12 .

Згідно з копією свідоцтва про переміну прізвища, імені, по-батькові НОМЕР_10 від 27.11.2002 ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_12 , про що в книзі реєстрації актів про переміну прізвища, імені, по-батькові 27.11.2022 зроблений запис № 22.

Відповідно до копії свідоцтва про народження «повторне» НОМЕР_11 від 19.11.2002 ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_2 і ОСОБА_2 .

Позивач надав до суду копію і переклад паспорту громадянки Туреччини ОСОБА_7 № НОМЕР_7 , а також засвідчену копію і переклад виданої турецьким органом місцевої адміністрації довідки про місце проживання та інші адреси ОСОБА_7 від 20.10.2023, відповідно до яких ОСОБА_13 є громадянкою країни Туреччина і проживає в Туреччині (в Анталії).

У висновку № 128 Комунального некомерційного підприємства «Бориспільський центр первинної медико-санітарної допомоги» про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, у наслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з доглядом на непрофесійній основі від 20.10.2023, який складено за формою № 080-2/о, зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує денного догляду, догляду вдома, отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Також зазначено, що висновок дійсний до 20.10.2024.

В акті встановлення факту здійснення догляду № 156 від 08.11.2023 зазначено, що позивач «постійно проживає» зі своєю бабусею ОСОБА_2 . Догляд здійснюється «постійно, цілодобово».

У вказаному акті висновується, що позивач дійсно доглядає за ОСОБА_2

Спірні правовідносини виникли з приводу наявності підстав для звільнення позивача з військової служби.

Відповідно до пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-XII) передбачено що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: (під час воєнного стану): через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Згідно з ч. 7 ст. 26 Закону № 2232-XII установлено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з п. 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення № 1153/2008), передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Також суд вважає, що додержання або не додержання відповідачем в особі уповноважених осіб установленої процедури розгляду рапорту позивача не повинно мати негативні наслідки для позивача з урахуванням того, що його рапорт розглянуто по суті.

Водночас суд звертає увагу на те, що приписами пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII, на які посилається позивач, передбачені підстави для звільнення з військової служби: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Указаним приписом також передбачені певні документи, які підтверджують зазначені обставини, а саме медичний висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Статтею 7 Закону України від 6 жовтня 2005 року № 2961-IV «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні», у редакції, чинній до внесення змін Законом № 1053-IX від 03.12.2020, було передбачено, що медико-соціальна експертиза повнолітніх осіб проводиться медико-соціальними експертними комісіями, а дітей - лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів.

Статтею 7 Закону України від 6 жовтня 2005 року № 2961-IV «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні», у редакції Законом № 1053-IX від 03.12.2020, установлено, що медико-соціальна експертиза осіб з обмеженнями повсякденного функціонування та осіб з інвалідністю проводиться медико-соціальними експертними комісіями, а дітей - лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я.

Також у пунктах 1 і 3 Положення про лікарсько-консультативну комісію, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2013 року № 917, зазначено, що це Положення визначає механізм проведення медико-соціальної експертизи хворих, що не досягли повноліття, і потерпілих від нещасного випадку на виробництві дітей віком від 15 до 18 років, дітей з інвалідністю (далі - діти) з метою встановлення ступеня обмеження життєдіяльності під час взаємодії із зовнішнім середовищем та часу настання інвалідності.

Лікарсько-консультативні комісії (далі - комісії) функціонують у закладах охорони здоров`я Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Крім того, відповідно до п. 3 і п. 5 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-2/о «Висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі», яку затверджено Наказом Міністерства охорони здоров`я України 9 березня 2021 року № 407, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2021 року за № 510/36132, передбачено, що висновок надається закладами охорони здоров`я усіх рівнів надання медичної допомоги.

Висновок надається особі або законному представнику особи, яка потребує надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859.

Згідно з п. 10 указаної Інструкції встановлено, що висновок призначений для надання до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчих органів міської, міста обласного значення, районної в місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Отже, висновок № 128 Комунального некомерційного підприємства «Бориспільський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 20.10.2023, який видано лише на певний період, не підтверджує потребу постійного догляду за особою.

Позивач посилається на наявність підстав для звільнення його з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за бабусею, але позивачем не надано відповідний медичний висновок саме медико-соціальної експертної комісії. А наданий висновок Комунального некомерційного підприємства «Бориспільський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 20.10.2023 суд не може брати до уваги з наведених мотивів.

Суд зазначає, що позивач просить вчинити певні дії щодо його звільнення з військової служби на підставі пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд).

Умовою для застосування наведеного припису пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону№ 2232-XII є відсутність інших осіб, які можуть здійснювати відповідний догляд за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду.

Водночас судом не встановлено, що крім позивача відсутні інші особи, які б могли здійснювати догляд за ОСОБА_2 .

У позові не наведено аргументів неможливості здійсненні догляду за ОСОБА_2 дружиною позивача.

Також суд вважає можливим догляд за ОСОБА_2 її донькою - ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ), зокрема шляхом залучення третіх осіб. Ніщо не перешкоджає донці ОСОБА_2 , за наявності її бажання, прибути до своєї матусі та вжити належні заходи для догляду за нею.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 132-139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_12 ; АДРЕСА_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_13 ), Військової частини НОМЕР_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_14 ) про визнання протиправною відмову у звільненні і зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Повне рішення суду складено 5 лютого 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Куденков