Справа № 705/4447/23
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 705/4447/23 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.;

за участю секретаря: Чорної К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду апеляційну скаргу Громадянин Туніської Республіки ОСОБА_1 ) на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 серпня 2023 року (розглянута у відкритому судовому засіданні в м. Умань, в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням сторін), м. Умань, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом Уманського відділу Управління Державної Міграційної служби України в Черкаській області до Громадянина Туніської Республіки ОСОБА_1 ) про затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, в порядку ст. 289 КАС України,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2023 року, Уманське відділення Управління Державної Міграційної служби України в Черкаській області (далі - позивач) звернулось до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Громадянина Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) (далі - відповідач) про затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, в порядку ст. 289 КАС України.

В позові позивач посилається на те, що 22.08.2023 року о 11 год. 05 хв. в с. Верхнячка Уманського району був виявлений громадянин Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який документувався паспортом громадянина Туніської Республіки НОМЕР_1 виданий 23.05.2017 року з терміном дії до 22.05.2022 року.

В ході проведеної перевірки було встановлено, що гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), прибув на територію України 29.07.2021 року через КПП «Харків», на підставі візи типу D НОМЕР_4 в паспортному документі громадянина Туніської Республіки НОМЕР_1. Тимчасово, з березня 2022 року проживає за адресою с. Верхнячка, Уманського району, разом із гр. ОСОБА_4 , з якою офіційно в шлюбі не перебуває та спільних дітей не має, що підтверджується листом Уманського міськрайонного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції України №566/32.9-04-05 від 22.07.2023 року. Та попередньо перебував на території України в якості студента Національного університету «Одеська політехніка», що підтверджується листом 1384/75-05 від 15.08.2023 року, витягом з наказу Національного університету «Одеська політехніка» №307-а від 24.06.2016 року.

Під час попереднього перебування вступив в шлюб із громадянкою України ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою та жителькою с. Миколаївка Софіївського району Дніпропетровської області, на підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 13.09.2018 року.

17.09.2020 року подав заяву про надання дозволу на імміграцію в Україну на підставі шлюбу з громадянкою України до ГУ ДМСУ в Одеській області, та 19.07.2021 отримав дозвіл на імміграцію в Україну НОМЕР_5 з терміном дії до 18.07.2022 року.

Згідно єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС України ІП «Облік іноземців та біженців», 16.02.2021 року гр. ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДМСУ в Одеській області із заявою про оформлення посвідки на тимчасове проживання на підставі возз`єднання з сім`єю. 24.02.2021року на ім`я громадянина ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) була виготовлена посвідка на тимчасове проживання № НОМЕР_3 з терміном дії на один рік, яку останній з невідомих причин не отримав, в подальшому згідно пп.9 п.71 Постанови КМУ №322 від 25 квітня 2018 року «Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання», була знищена ГУ ДМСУ в Одеській області.

В подальшому громадянин Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , до органів ДМС з питання продовження строку перебування, оформлення нового дозволу на імміграцію чи посвідки на тимчасове чи постійне проживання більше не звертався.

Згідно листа Виконавчого комітету Софіївської селищної ради № 84 від 18.08.2023 року, громадянин Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживав в с. Миколаївка, Криворізького (Софіївського) району, Дніпропетровської області разом з громадянкою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , окрім того на даний час громадянка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 разом із співмешканцем гр. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Тобто, у іноземця відсутні підстави та документи, що дають право законно перебувати на території України, постійне місце проживання, приймаюча сторона та законні засоби існування для забезпечення перебування в Україні відсутні, з громадянкою України ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою та жителькою с. Миколаївка, Криворізького (Софіївського) району, Дніпропетровської області з якою офіційно перебуває в шлюбі, разом не проживає, спільне сімейне господарство не веде, спільні діти відсутні. Громадян України, які б могли гарантувати іноземцю фінансове та медичне забезпечення немає.

22.08.2023 Уманським відділом УДМС у Черкаській області відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з порушенням термінів перебування в Україні, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 3400 грн..

У зв`язку з вищезазначеним, цього ж дня позивачем прийнято рішення №5 про примусове видворення за межі території України громадянина Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Позивач просить суд затримати громадянина Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою забезпечення видворення за межі території України строком на 6 місяців.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 серпня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Затримано громадянина Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою забезпечення видворення за межі території України строком на 6 місяців.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року та 26 січня 2024 року клопотання представника Громадянин Туніської Республіки ОСОБА_1 ) - Усікова Олексія Віталійовича та клопотання Уманського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області про проведення судового засіданні у режимі відеоконференції - задоволено, призначено судове засідання у режимі відеоконференції на 01 лютого 2024 року на 10 год. 20 хв.

Під час судового засідання, 01 лютого 2024 року, у зв`язку з неможливістю авторизації в електронному суді здійснити фіксацію судового засідання у режимі відеоконференції виявилось за неможитливе тому, фіксація судового засідання здійснювалась системою «Акорд».

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно п.2 ч.1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене та у зв`язку із неприбуттям учасників справи у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а також враховуючи те, що справу можливо вирішити на підставі наявних у ній доказів, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що в 22.08.2023 року о 11 год. 05 хв. в с. Верхнячка Уманського району був виявлений громадянин Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який документувався паспортом громадянина Туніської Республіки НОМЕР_1 виданий 23.05.2017 року з терміном дії до 22.05.2022 року.

Крім того, було встановлено, що гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), прибув на територію України 29.07.2021 року через КПП «Харків», на підставі візи типу D НОМЕР_4 в паспортному документі громадянина Туніської Республіки НОМЕР_1. Тимчасово, з березня 2022 року проживає за адресою с. Верхнячка, Уманського району, разом із гр. ОСОБА_4 , з якою офіційно в шлюбі не перебуває та спільних дітей не має, що підтверджується листом Уманського міськрайонного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції України №566/32.9-04-05 від 22.07.2023 року. Та попередньо перебував на території України в якості студента Національного університету «Одеська політехніка», що підтверджується листом 1384/75-05 від 15.08.2023 року, витягом з наказу Національного університету «Одеська політехніка» №307-а від 24.06.2016 року.

Під час попереднього перебування вступив в шлюб із громадянкою України ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою та жителькою с. Миколаївка Софіївського району Дніпропетровської області, на підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 13.09.2018 року.

17.09.2020 року подав заяву про надання дозволу на імміграцію в Україну на підставі шлюбу з громадянкою України до ГУ ДМСУ в Одеській області, та 19.07.2021 отримав дозвіл на імміграцію в Україну НОМЕР_5 з терміном дії до 18.07.2022 року.

Згідно єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС України ІП «Облік іноземців та біженців», 16.02.2021 року гр. ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДМСУ в Одеській області із заявою про оформлення посвідки на тимчасове проживання на підставі возз`єднання з сім`єю. 24.02.2021року на ім`я громадянина ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) була виготовлена посвідка на тимчасове проживання № НОМЕР_3 з терміном дії на один рік, яку останній з невідомих причин не отримав, в подальшому згідно пп.9 п.71 Постанови КМУ №322 від 25 квітня 2018 року «Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання», була знищена ГУ ДМСУ в Одеській області.

В подальшому громадянин Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , до органів ДМС з питання продовження строку перебування, оформлення нового дозволу на імміграцію чи посвідки на тимчасове чи постійне проживання більше не звертався.

Згідно листа Виконавчого комітету Софіївської селищної ради № 84 від 18.08.2023 року, громадянин Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживав в с. Миколаївка, Криворізького (Софіївського) району, Дніпропетровської області разом з громадянкою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , окрім того на даний час громадянка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 разом із співмешканцем гр. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Тобто, у іноземця відсутні підстави та документи, що дають право законно перебувати на території України, постійне місце проживання, приймаюча сторона та законні засоби існування для забезпечення перебування в Україні відсутні, з громадянкою України ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою та жителькою с. Миколаївка, Криворізького (Софіївського) району, Дніпропетровської області з якою офіційно перебуває в шлюбі, разом не проживає, спільне сімейне господарство не веде, спільні діти відсутні. Громадян України, які б могли гарантувати іноземцю фінансове та медичне забезпечення немає.

22.08.2023 Уманським відділом УДМС у Черкаській області відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з порушенням термінів перебування в Україні, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 3400 грн..

У зв`язку з вищезазначеним, цього ж дня позивачем прийнято рішення №5 про примусове видворення за межі території України громадянина Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини, ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

У статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання не дозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»,іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно п.67 Постанови КМУ від 25 квітня 2018 р. № 322 Після закінчення строку дії посвідки іноземець та особа без громадянства зобов`язані в семиденний строк зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України. При цьому посвідка здається до територіального органу/територіального підрозділу ДМС.

Згідно п.68 Постанови КМУ від 25 квітня 2018 р. № 322 Іноземець або особа без громадянства, стосовно яких прийнято рішення про скасування посвідки, повинні здати посвідку, зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України в семиденний строк з дня отримання копії такого рішення (крім випадку, визначеного підпунктом 6 пункту 63 цього Порядку).

Підпунктом 2 пункту 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 № 150 встановлено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Згідно пункту 14 частин 1 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено виключні підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Частиною 16 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», фінансове забезпечення для в`їзду в Україну, перебування на території України та транзитного проїзду через територію України іноземців та осіб без громадянства:

1. В`їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

2. Іноземці та особи без громадянства зобов`язані подавати інформацію про підтвердження наявності фінансового забезпечення на вимогу уповноважених законом службових осіб.

Постанова Кабінету Міністрів України №884 від 04.12.2013 року «Про затвердження Порядку підтвердження достатнього фінансового забезпечення іноземців та осіб без громадянства для в`їзду в Україну, перебування на території України, транзитного проїзду через територію України і виїзду за її межі та визначення розміру такого забезпечення» передбачає, що іноземці та особи без громадянства для в`їзду в Україну, перебування на території України, транзитного проїзду через територію України та виїзду за її межі до іншої держави, якщо інше не визначено законами, повинні мати кошти в 20-кратному розмірі прожиткового мінімуму на одну особу з розрахунку на місяць, встановленого в Україні на день їх в`їзду в Україну. Якщо строк перебування іноземця або особи без громадянства в Україні становить менше або більше одного місяця, зазначена сума ділиться на середньоарифметичну кількість днів місяця (30 діб) та множиться на планову кількість днів (до цієї суми додається п`ять днів) перебування.

Пунктом 8 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", а так само не може бути застосовано до осіб, які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України (такі іноземці та особи без громадянства затримуються у встановленому законом порядку з метою ідентифікації, документування та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або примусового видворення відповідно до цього Закону).

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на території України буде ухилятися від добровільного виїзду з території України, про що свідчить відсутність в нього постійного місця проживання, відсутність діючого паспортного документа, документів на право перебування в Україні, відсутність фінансового забезпечення, відсутність бажання самостійно залишити територію України, а також відсутність у нього законних підстав перебування та проживання на території України станом на 22.08.2023 року.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Частиною 4 статті 30 Закону України „Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 195, 41, 242, 243, 250, 251, 272, 288, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Громадянина Туніської Республіки ОСОБА_1 ) - залишити без задоволення, а рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 серпня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак

М.І. Кобаль