Справа № 420/11555/23
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2024-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/11555/23
Головуючий в 1 інстанції Самойлюк Г.П.

Дата і місце ухвалення 07.08.2023р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 р. у справі №420/11555/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Херсонській області щодо не нарахування ОСОБА_1 з 01.02.2022р. в повному розмірі доплати до пенсії згідно із постановою Кабінету Міністрів України від №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб»;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.02.2022р. щомісячну доплату у розмірі 2000 грн., відповідно до постанови №713 в повному обсязі з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром пенсії та максимального відсотку з 77% до 70%;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області щодо не проведення нарахування та несплати суми індексації ОСОБА_1 з 01.12.2019 року по 01.03.2022 року та нарахування в заниженому розмірі суми індексації з 01.03.2022 року по 31.05.2023 року та її невиплату;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області провести перерахунок та виплачувати з 01.12.2019 року пенсію ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром з урахуванням сум індексації на суму підвищення пенсії, установлених постановами Кабінету Міністрів України № 124 від 20.02.2019р; №251 від 01.04.2020р; №127 від 19.05.2023р; №34 від 22.02 2021 року; №118 від 16.02.2022 року; №168 від 16.02.2023 року, №713 від 14.07.2021) з 01.12.2019 року без застосування максимальним розміром пенсії у розмірі 77% грошового забезпечення з врахуванням надбавок, доплат, підвищень та сум індексації з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Херсонській області щодо не нарахування ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії з 01.12.2019 року згідно рішення у справі №540/3786/21;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії у повному обсязі з 01.12.2019 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023р. позов частково задоволено.

Суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови в перерахунку та виплаті з 01.02.2022 року пенсії ОСОБА_1 із включенням щомісячної доплати в розмірі 2000 грн. згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб».

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити з 01.02.2022 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з включенням щомісячної доплати в розмірі 2000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зі зменшення з 01.12.2019 року розміру пенсії ОСОБА_1 з 77% на 70 % грошового забезпечення.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області провести з 01.12.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи із основного розміру пенсії 77% грошового забезпечення, з урахуванням раніше здійснених виплат.

Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, які виразились в обмеженні максимальним розміром пенсії ОСОБА_1 після її індексації з 01.03.2022 року та з 01.02.2023 року десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області провести з 01.03.2022 року та з 01.03.2023 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше проведених виплат.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 , Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подали апеляційні скарги, обґрунтовані посиланням на не правильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині вимог, що стосуються нарахування компенсації втрати доходу у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії з 01.12.2019 року, оскільки на його думку зі спливом місячного строку після набрання судовим рішенням у справі №540/3786/21 законної сили, позивач має право на отримання зазначеної вище компенсації. Також апелянт вважає, що судом першої інстанції невірно визначено дату з якої відповідач незаконно обмежив виплату пенсії позивачу максимальним розміром, а також дату з якої останній має провести її перерахунок. Крім цього, апелянт вважає, що пенсійний орган на виконання судового рішення у справі №540/3786/21 невірно визначив суму боргу, яка належить до виплати, оскільки остання розрахована без урахування індексації, а також із застосуванням обмежень щодо максимального розміру пенсії. Також апелянт вважає, що у період з 01.12.2019р. по 01.03.2023р. він має право на індексацію пенсії, згідно постанов Кабінету Міністрів України №124 від 20 лютого 2019 р.; №251 від 1 квітня 2020 року; №127 від 22 лютого 2021 року.

З урахуванням зазначеного, просив змінити рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області в обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначило, що перерахунок пенсії позивача проведено з урахуванням положень ч. 2 ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб, яка передбачає, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а тому Управління діяло у відповідності до вимог чинного законодавства.

Також зазначило, що виходячи з мотивувальної та резолютивної частин Рішення Конституційного Суду України від 12.10.2022 № 7-р, а також враховуючи норму частини першої статті 2 Закону №2262, виплаті без обмеження максимальним розміром пенсії, підлягають пенсії призначені з 12.04.2023 особам, які під час служби збройно захищали суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року, що узгоджується з роз`ясненнями, наданими Міністерством соціальної політики України №5605/0/2-23/54 від 02.05.2023 року. Апелянт вказує, що оскільки Позивачу здійснено перерахунок та виплату пенсії в період дії загальної норми частини першої статті 2 Закону №3668-IV, то до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Щодо індексації пенсії позивача апелянт вказує, що згідно постанов Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 та від 24.02.2023 №168, така індексація здійснюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом. Крім того, апелянт зазначає, що оскільки розмір пенсії позивача, обчислений з 01.12.2019 на виконання рішення суду збільшився на суму, що перевищує 2000,00 грн, підстави для встановлення до розміру пенсії щомісячної доплати з 01.07.2021, передбаченої Постановою № 713, відсутні

Зважаючи на зазначене апелянт просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти у справі нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонської області не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонської області та отримує пенсію на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Основний розмір пенсії позивача встановлений у розмірі 77% грошового забезпечення.

На виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12.11.2021 р. у справі №540/3786/21, що набрало законної сили, позивачу з 01.12.2019 р. перераховано пенсію на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 14.06.2021р. №33/42-К-113, проте її розмір зменшено до 70 % та обмежено максимальним розміром.

14.07.2021р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", якою установлено, що з 01.07.2021 р. особам, яким призначено пенсію до 01.03.2018р. відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 01.03.2018р., щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону.

Проте з 01.07.2021р. до розміру пенсії ОСОБА_1 щомісячна доплата в сумі 2000 грн. не призначалась.

20.02.2019р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову №124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», якою установлено, що у 2019 році перерахунок пенсій згідно Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим цією постановою. Проводяться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17.

В подальшому до Постанови КМУ №124 вносилися зміни щодо розміру коефіцієнту збільшення.

Так у 2020-2022 роках застосовувався коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,11.

Разом з цим, у період з грудня 2019 р. по березень 2022 року відповідач не проводив індексацію пенсійних виплат позивача.

16.02.2022 р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", якою установлено, що з 1 березня 2022 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2021 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

На виконання вимог вказаної вище Постанови КМУ №118 до розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2022 р. нарахована індексація пенсії в сумі 2 683,85 грн., внаслідок чого розмір пенсії збільшився, а її загальний розмір склав 21 854,18 грн. Проте фактична сума до виплати склала 19 340 грн., тобто обмежена максимальним розміром.

24.02.2023р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році", якою встановив, що з 1 березня 2023 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 р. № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2022 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

На виконання вимог вказаної вище Постанови КМУ №118 з 01.03.2023 р. ОСОБА_1 нарахована індексація пенсії в сумі 1500,00 грн., внаслідок чого розмір пенсії позивача збільшився, а її загальний розмір склав 23 354,18 грн. Проте фактична сума до виплати склала 20 930,00 грн., тобто обмежена максимальним розміром.

Листом від 14.07.2023 № 2100-0209-8/21705 пенсійний орган повідомив позивача, що після проведення перерахунку пенсії на виконання рішення судів підстав для нарахування та виплати щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн. згідно постанови Кабінету Міністрів України № 713 від 14.07.2021 р. не має. Пенсія виплачується у розмірі 70 відсотків від грошового забезпечення з урахуванням максимального розміру відповідно до діючого законодавства.

Вважаючи вказані дії протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції визнав право позивача на перерахунок пенсії з урахуванням щомісячної доплати в розмірі 2000 грн., відповідно до постанови КМУ №713, право на перерахунок пенсії з 01.12.2019 року виходячи із основного її розміру 77% грошового забезпечення, право на перерахунок пенсії з 01.03.2022 року та з 01.02.2023 року без обмеження її максимальним розміром.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Щодо права позивача на щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000 грн., згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021р. №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", судова колегія зазначає.

14.07.2021 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" (далі Постанова №713).

Згідно пп.1 Постанови №713, установлено з 1 липня 2021 р. особам, яким призначено пенсію до 1 березня 2018 р. відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 1 березня 2018 р., щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону.

Особам, яким призначено (поновлено) пенсію після 1 березня 2018 р., розмір якої обчислено відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 1 березня 2018 р. або до цієї дати, встановлюється щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту.

У разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 1 березня 2018 р., щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000 гривень, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.

За висновками суду першої інстанції, в результаті проведених перерахунків, розмір пенсії позивача збільшився на суму, що перевищує 2000,00 грн.

Водночас, аналіз наведених норм права, а також мети прийняття Урядом вказаної постанови №713 свідчить про те, що перерахунок пенсії, проведення якого згідно з абзацом третім пункту 1 постанови №713 є обставиною, що виключає можливість нарахування щомісячної доплати у розмірі 2000, 00 грн до розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону № 2262-ХІІ має бути обумовлений підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ на підставі нормативно-правого акта компетентного органу, оскільки в такий спосіб досягається мета, яка слугувала підставою для ухвалення постанови №713, а саме зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, визначених на законних підставах. Натомість перерахунок пенсії, проведений на виконання судового рішення з метою усунення порушеного права особи на належний розмір пенсії, право на отримання якої у особи виникло до 01.03.2018р., не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії.

У зв`язку із чим, колегія суддів не може погодитись із доводами апелянта, що відсутні підстави для здійснення доплати до пенсії позивача відповідно до Постанови №713, оскільки нормами Постанови №713 не розмежовано підстави проведення перерахунків (перегляду) пенсій, враховуючи що проведений на виконання судового рішення по справі №540/806/21, перерахунок пенсії позивача відбувся з метою відновлення порушеного права позивача.

Враховуючи, що перерахунок пенсії позивача, проведений відповідачем на виконання судового рішення з метою усунення порушеного його права на належний розмір пенсії, право на отримання якого у нього виникло до 01.03.2018, не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії, то позивач має право на щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000, 00 грн відповідно до постанови №713, яка має виплачуватись для досягнення мети прийняття постанови №713 - поетапного зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01.03.2018.

Наведена вище правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду наведених у постанові від 08 листопада 2022 року по справі№420/2473/22.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення відповідної частини позовних вимог.

Щодо зменшення пенсійним органом з 01.12.2019 року розміру пенсії ОСОБА_1 з 77% на 70% грошового забезпечення, судова колегія зазначає.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262-XII), в редакції на момент призначення позивачу пенсії, загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Обґрунтовуючи правомірність перерахунку пенсії позивача із урахуванням зменшення розміру пенсії з 77 % до 70 %, апелянт в скарзі посилається на те, що, станом на момент проведення перерахунку пенсії, ч. 4 ст. 63 Закону № 2262-XII установлено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. При цьому, апелянт вказує, що за чинною на час перерахунку позивачу пенсії редакцією ч. 2 ст. 13 Закону №2262-XII максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Проте, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно відхилені вказані посилання ГУПФУ в Херсонській області на ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки наведена ст. 13 Закону №2262-XII стосується порядку призначення пенсії військовослужбовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

В свою чергу, у спірному випадку позивачу було здійснено саме перерахунок пенсії, а тому, у Головного управління пенсійного фонду України в Херсонській області не було підстав для застосування наведених вимог ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Колегія суддів зазначає, що питання щодо перерахунку пенсії регулюється положеннями ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та вказана стаття не містить вимог щодо зміни при перерахунку пенсії відсоткового значення вже призначеної пенсії, тобто, цей показник є незмінним.

Аналогічні висновки, викладені у рішенні Верховного Суду від 04 лютого 2019 року у зразковій справі №240/5401/18, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року.

Так у вказаній зразковій справі Верховним Судом визначено, що відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення відповідної частини позовних вимог.

Щодо права позивача на перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром з 01.12.2019р. з урахуванням індексації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №118 від 16 лютого 2022 року "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" та №168 від 24 лютого 2023 року "Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році", з врахуванням щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн., згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021р. №713, судова колегія зазначає.

Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом №3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону №2262-XII, яку викладено в редакції Закону №3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 №7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом №3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону №2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону №3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону №3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 №7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

При цьому положення статті 2 Закону №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Колегія суддів звертає увагу на те, що подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді.

Зокрема у постановах від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19, від 20.07.2022 у справі № 340/2476/21, від 25.07.2022 у справі № 580/3451/21 та від 30.08.2022 у справі №440/994/20, від 04.07.2023 року у справі № 420/10528/21, від 23.08.2023 року у справі №520/13287/21, від 04.10.2023 року у справі № 420/2146/19 тощо, Верховний Суд зазначив наступне:

" на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення ст. 2 Закону №3668-VI.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI."

Окрім того, не зважаючи на сталу судову практику з цього питання, 12.10.2022 прийнято Рішення Конституційного Суду України № 7-р(II)/2022 у справі № 3-102/2021 (231/21, 415/21) за конституційними скаргами щодо відповідності Конституції України (конституційності) приписів статті 2 Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI (щодо соціальних гарантій для захисників і захисниць України).

Зазначеним Рішенням визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) приписи статті 2 Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року.

У п. 2 резолютивної частини цього Рішення зазначено, що приписи статті 2 Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Зазначений шестимісячний строк сплив 12.04.2023.

Доводи апелянта, що виходячи з мотивувальної та резолютивної частин Рішення Конституційного Суду України від 12.10.2022 № 7-р, а також враховуючи норму частини першої статті 2 Закону №2262, виплаті без обмеження максимальним розміром пенсії, підлягають пенсії призначені з 12.04.2023р. особам, які під час служби збройно захищали суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року, що узгоджується з роз`ясненнями, наданими Міністерством соціальної політики України №5605/0/2-23/54 від 02.05.2023 року колегія суддів вважає неспроможними, оскільки лист Мінсоцполітики не є нормативно-правовим актами, що регулює спірні правовідносини, носить виключно рекомендаційний/ інформаційний характер, та не є обов`язковим для виконання / застосування. При цьому, Мінсоцполітики взагалі позбавлене повноважень тлумачити норми чинного законодавства та зміст рішення Конституційного Суду України, тому висновки викладені у вказаному листі зроблені із перевищенням органом виконавчої влади своїх повноважень, та фактично містять суб`єктивне тлумачення норм матеріального права, яке судом до уваги не приймається.

До того ж, колегія суддів зазначає, що норма законодавства, яка визнана Конституційним Судом України неконституційною, не підлягає застосуванню незалежно від мотивів, з яких було ухвалене вказане рішення.

Щодо того, що положеннями постанов Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 та від 24.02.2023 №168 передбачено, що розмір пенсій, які підвищуються з урахуванням положень вказаних постанов, підвищуються, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, колегія суддів звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, згідно якої суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі №160/1088/19).

Більш того, положення про підвищення пенсій "у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом" на даний час суперечить приписам Закону №2262-XII з урахуванням рішень Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 та від 12 жовтня 2022 року №7-р(II)/2022, які є спеціальними та підлягають застосуванню Відповідачем.

Враховуючи вищенаведене, обмеження відповідачем максимального розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019р. десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, а також з 01.03.2022 року та з 01.02.2023 року після її індексації є протиправним, що свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Щодо вимог повивача про нарахування індексації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124 «Питання проведення індексації пенсії у 2019 року», постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» та до постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 №127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році», судова колегія зазначає, що оскільки позивач отримує пенсію за вислугою років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а вищезазначених постановах затверджено порядок проведення перерахунку пенсії відповідно до ч.2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу індексації до пенсії за період з 01.12.2019р. по 01.03.2022 р., а отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення відповідної частини позовних вимог.

Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні позову, в частині вимог, що стосуються компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.12.2019р., оскільки під час розгляду даної адміністративної справи встановлено, що позивачем не було надано доказів, що на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12.09.2021р. по справі №520/11157/21 відповідачем у повному обсязі здійснено виплату заборгованості по пенсії позивача, а відтак підстави для застосування норм Закону №2050-III та Порядку 159 відсутні.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постановах від 10.07.2018 по справі № 404/6317/16-а, від 25.10.2018 по справі №420/1410/17, від 10.02.2020 по справі № 134/87/16-а, від 23.12.2020 по справі № 807/1525/16, від 04.03.2021 по справі № 520/34/17, від 01.04.2021 по справі № 120/4555/18-а, від 31.06.2022р по справі №380/2839/20.

При цьому, колегія суддів не вбачає правових підстав для надання оцінки доводам ОСОБА_1 щодо належного або неналежного виконання пенсійним органом судового рішення у справі №540/3786/21, оскільки вказані обставини мають досліджуватись та оцінюватись в іншому визначеному чинним законодавством порядку.

Згідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з цим, судова колегія вважає, що оскільки суд першої інстанції вірно визнав право позивача на отримання пенсійних виплат без обмеження максимальним розміром, проте невірно визначив дату з якої пенсійний орган має провести її перерахунок, рішення суду у відповідній частині підлягає зміні.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частина 4 цієї статті Кодексу встановлює, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України рішення суду підлягає зміні у мотивувальній його частині щодо дати з якої пенсійний орган має провести перерахунок пенсії позивача без обмеження максимальним розміром та абзацах 4 та 5 резолютивної його частини.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 р. у справі №420/11555/23 колегія суддів залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 р. у справі №420/11555/23 змінити, виклавши його мотивувальну частину щодо дати з якої пенсійний орган має провести перерахунок пенсії позивача без обмеження максимальним розміром в редакції даної постанови суду апеляційної інстанції.

Змінити абзац четвертий та п`ятий резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 р. у справі №420/11555/23 виклавши його у наступній редакції:

« 4. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зі зменшення з 01.12.2019 року розміру пенсії ОСОБА_1 з 77% на 70 % грошового забезпечення, та обмеження її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області провести з 01.12.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи із основного розміру пенсії 77% грошового забезпечення, без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше проведених виплат».

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 р. у справі №420/11555/23 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач А.В. Бойко
Судді А.Г. Федусик О.А. Шевчук