Справа № 160/30485/23
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2024-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якій просить суд:
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність відмови відповідача перерахувати пенсію позивача з урахуванням наданої довідки про заробітну плату. Зазначає, що відповідач, маючи право вимагати від суб`єкта видачі довідки її дооформлення, не скористався відповідними повноваженнями, а позивач не може нести відповідальність за недоліки відповідних документів.
03 січня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив на позовну заяву, який надійшов від представника відповідача в підсистемі «Електронний Суд». Відповідач проти позовних вимог заперечує в повному обсязі та просить відмовити у їх задоволенні. Зазначає, що надану позивачем довідку надано на перевірку до відповідного підрозділу, який зафіксував наявність розбіжностей. Оскільки оновлено довідка до відповідача не надійшла, було прийнято спірне рішення. Разом з відзивом надано матеріали пенсійної справи позивача.
01 лютого 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника відповідача надійшли матеріали перевірки архівної довідки позивача, в т.ч. акт розбіжностей.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
17 травня 2023 року Комунальною установою «Трудовий архів» Магдалинівської селищної ради складено архівну довідку №282/1-25 про роботу та заробітну плату позивача за період з 1994 року по 2000 рік.
31 серпня 2023 року позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії та архівною довідкою.
1) встановлено розбіжності щодо розміру заробітної плати за грудень 1995 року, які різняться на 1000,00 грн (у довідці заробітна плата вказана на 1000 більше);
2) встановлено нарахування виплат, на які не були нараховані внески/збір до Пенсійного фонду України за травень 1991 року. За результатом перевірки рекомендовано надати оновлену довідку.
Вважаючи протиправною відмову у проведенні перерахунку пенсії позивач звернулася до суду з цією позовною заявою.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV) для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Згідно з ч. 3 ст. 44 Закон №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі Порядок №22-1).
Згідно абз 2 пп. 3 п. 2.1. Порядку №22-1 за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Відповідно до п. 2.1.0 Порядку №22-1 Довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.
В цій справі позивач просила перерахувати її пенсію з урахуванням архівної довідки.
Відповідач використав наявні повноваження щодо перевірки обґрунтованості видачі такої довідки, виявив у ній недоліки та запросив у суб`єкта видачі довідку, однак вона не надійшла станом на день запиту позивача. Згідно листа відповідача від 04.10.2023 року недоліки зводяться до «розбіжності між сумами заробітної плати, зазначеними у довідці. та відомостями про нарахування заробітної плати в первинних документах». Тобто, встановлене відповідним актом нарахування виплат, на які не були нараховані внески/збір не визначено самим відповідачем як підстава для нездійснення перерахунку (згаданий раніше недолік №2).
Щодо недоліку №2 суд також зазначає, що отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для незарахування періодів роботи через несплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Зворотній підхід є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 01.03.2021 року у справі №423/757/17.
Недолік №2 адресовано періоду травень 1991 року, тобто до запровадження системи персоніфікованого обліку. Водночас, незалежно від періоду виникнення спірних правовідносин, відрахування з заробітної плати покладено не на працівника, в зв`язку з чим він не може бути відповідальним за відсутність такого відрахування та зазнавати в зв`язку з цим негативних наслідків.
Отже, недолік №2 не визнано значущим самим відповідачем в його листі від 04.10.2023 року, а також не визнано значущим судом в цій справі, в зв`язку з чим він не може впливати на право позивача на перерахунок пенсії на підставі відповідної довідки.
Щодо недоліку №1.
У Акті розбіжностей відповідач вказав, що за грудень 1995 року згідно довідки заробітна плата позивача 27795000,00, а згідно первинних документів 27794000,00. Цей недолік визнано значущим відповідачем у листі від 04.10.2023 року.
Передусім суд зауважує, що виявлені розбіжності не можуть мати своїм наслідком відмову у призначенні пенсії позивача з урахуванням заробітної плати на підставі вказаної довідки, оскільки позивач не несе відповідальності за правильність складання відповідної довідки.
Попри те, що в цій справі йдеться про перерахунок, відповідач в будь-якому випадку не є суб`єктом видачі відповідної довідки, а тому не може зазнавати негативних наслідків від відповідних недоліків.
В цій справі відповідач перевірив відповідну інформацію, виявив невірне значення, а також виявив вірне значення. Маючи в своєму розпорядженні достовірні показники відповідач не мав перешкод для завершення процедури перерахунку пенсії на підставі наданої довідки.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано (п. 2); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (п. 3); добросовісно (п. 5); розсудливо (п. 6); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (п. 8).
Зазначені критерії хоч і адресовані суду, одночасно є й вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення та вчиняє дії.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2023 року у справі № 9901/459/21
Відповідачем вказаних нормативних положень не дотримано, оскільки обрано найбільш несприятливий для особи варіант поведінки. Так, маючи в своєму розпорядженні усю необхідну інформацію відповідач мав реальну можливість завершити процедуру перерахунку, натомість відповідач витребував у суб`єкта видачі довідки оновлену довідку з виправленням лише 1 цифри, при цьому відповідачу було відомо відповідне значення. Таке правозастосування є надмірним формалізмом та вчинено всупереч вимог до діяльності відповідача згідно ч. 2 ст. 2 кодексу адміністративного судочинства України.
Отже, правова поведінка відповідача в цій частині є протиправною.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій щодо відмови суд зауважує, що відповідач в цій справі вчинив не дії щодо відмови, а допустив бездіяльність, оскільки мав можливість діяти належним чином, чого не зробив. В зв`язку з цим та з метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне відмовити в частині позовних вимог про визнання протиправними дій, вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність відповідача.
За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд зазначає, що задовольняє позовні вимоги за змістом, однак приводить їх у відповідність до вимог законодавства та у спосіб, що забезпечить ефективний захист прав позивача.
Щодо судових витрат.
При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією від 17.11.2023 року. Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений судовий збір за подання позову підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо непроведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі архівної довідки від 17.05.2023 року №282/1-25.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко