Справа № 401/3931/23
Суддя: Макарова Ю. І.
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 401/3931/23 ;
Провадження № 2-а/401/15/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м. Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючий суддя Макарова Ю.І.,

секретар Горбатюк К.А.,

з участю:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача Міщенко А.М.,

представник відповідачів Буравцева Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Світловодську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби, Світловодського відділу Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби, про скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, зобов`язання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

27 жовтня 2023 року до Світловодського міськрайонного суду на підставі ухвали судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2023 року надішов адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області, Світловодського відділу управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області, про визнання протиправним та скасування рішення Світловдського відділу УДМСУ в Кіровогарсдькій області від 20.09.2023 № 41 про примусове повернення до країни походження або третьої країни до 19.10.2023, зобов`язання службових осіб Світловодського відділу УДМСУ в Кіровоградській області роз`яснити позивачу його право, як іноземця, про передбачені законодавством України підстави для продовження перебування на території України, про порядок набуття такого права та забезпечити необхідними бланками документів для реалізації цього права.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, який являється уродженцем м.Світловодська (м.Хрущов) Кіровоградської оласті та громадянином рф, 20 лютого 2023 року перетнув державний кордон України. Приїзд в Україну був пов`язаний з критичним станом здоров`я рідної матері ОСОБА_2 та необхідністю догляду за нею. Через постійний догляд за матір`ю, яка не взмозі самостійно себе обслуговувати, позивач вчасно не звернувся до міграційної служби з заявою про продовження строку перебування на території України. У зв`язку з чим, його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, який ним сплачено. У подальшому, оскаржуваним рішенням вирішено повернути його до країни походження або третьої країни до 19.10.2023. Разом з тим, позивач не має змоги виїхати з України, оскільки мати перебуває у безпорадному стані, інших працездатних осіб, які б могли здійснювати за нею догляд не має. ОСОБА_2 1937 року народження, має такий стан здров`я, через який він не змозі вивезти її до рф. З огляду на викладене, просив скасувати оскаржуване рішення та роз`яснити йому порядок продовження строку перебування на території України в даній ситуації. (а.с. 1-2)

Ухвалою судді від 06 листопада 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у цій справі.

16 листопада 2023 року надішов відзив на адміністративний позов від представника Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області, згідно яого заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що позивач прибув на територію України 20.02.2022 через КПП «Юнатівка». Відповідно до ч.3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України. Пунктом 1 Порядку обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядкум в`їзду передбачено, що громадяни держав з безвізовим порядком в`їзду можуть тимчасово перебувати на території України не більше 90 днів протягом 180 днів, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Згідно з дійсною станом на 15.09.2023 статті 1 Угоди між Урядом України і урядом російської федерації про безвізові поїздки громадян України і рф від 16.01.1997, громадяни державви однієї Сторони можуть в`їжджати, виїжджати та пересуватися територією держави іншої Сторони без віз з дотриманням правил перебування, що діють в цій державі. Постановою кабінету Міністрів України від 17.06.2022 № 692 дію вказаною статті зупинено в частині можливості громадян російської федерації в`їжджати, виїжджати, прямувати транзитом, перебувати і пересуватися територією України без віз. Пунктом 4 Порядку № 844 встановлено, що під час перебування на території України обчислення дозволеного іноземцю строку перебування здійснюють посадові особи Державної міграційної служби України шляхом відрахування 180 днів назад від дня контролю (дня, на який необхідно визначити законність перебування іноземця на території України). Іноземець не порушив зазначений строк, якщо в межах цього 180-денного періоду він перебував на території України не більше 90 днів. У разі виявлення перевищення іноземця дозволеного йому строку перебування на території України посадова особа ДМС діє відповідно до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення ДМС. 15.09.2023 під час ведення особистого прийому спеціалістом Світловодського відділу виявлено позивача без документів, які б підтверджували законність його перебування на території України. За час свого перебування на території України позивач із відповідною заявою про продовження строку перебування до ДМС не звертався, клопотання щодо набуття/прийняття громадянства України, оформлення дозволу на імміграцію в Україну, документування посвідкою на постійне проживання в Україні не порушував. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 перебуває в Україні з порушенням встановленого строку перебування, його подальше перебування на території України суперечить законодавству України. 15.09.2023 постановою начальника Світловодського відділу УДМС України в Кіровоградській області позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн. Штраф сплачений позивачем 15.09.2023. Світловодський відділ УДМСУ в Кіровоградській області, вважаючи перебування відповідача на території України таким, що суперечить вимогам законодавства України про правовий статус іноземців, на підставі статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», прийняв 20.09.2023 оскаржуване рішення № 41 про примусове повернення позивача до країни походження або третьої країни до 19.10.2023, із яким позивач ознайомлений того ж дня. Вказане рішення вважає законним та обґрунтованим, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, тому підстави для його скасування відсутні. Щодо вимоги роз`яснити позивачу порядок продовження строку перебування в Україні зазначає, що вся інформація про права іноземців та осіб без громадянства, які перебувають на території України, в тому числі з питань, зазначених позивачем, розміщена на офіційному сайті ДМС. Враховуючи, що позивач звернувся до Світловодського відділу УДМСУ лише 15.09.2023, тобто після порушення строку перебування на території України, представники відповідачів не мали можливості роз`яснити йому вказаний порядок. (а.с. 38-42)

24 листопада 2023 року на підставі розпорядження керівника апарату Світловодського міськрайонного суду № 123, у зв`язку з закінченням повноважень судді Гармаш Т.І., у даній справі призначено повторний автоматизований розподіл. Ухалою від 27 листопада 2023 року прийнято справу до свого провадження.

Ухвалою суду від 24 січня 2024 року замінено первісних відповідачів на правонаступників - Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби, Світловодського відділу Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач зазначив, що дійсно пропустив строк перебування на території України, оскільки весь час доглядає хвору матір. Оскільки інших родичів не має, просив скасувати оскаржуване рішення, щоб він міг залишитися біля матері, яку через важкий стан здров`я не має можливості вивезти з території України.

Представник відповідачів в судовому засідання заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідачів, дослідивши письмові докази справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Суд установив, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином російської федерації, що підтверджено копією паспорта громадянина російської федерації № НОМЕР_1 (а. с. 4).

ОСОБА_3 прибув в Україну 20.02.2022 року через КПП «Юнаківка» та з цього часу не покидав територію України. (а.с.43)

Постановою начальника Світловодського відділу УДМС України в Кіровоградській області від 15.09.2023 на позивача накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст. 203 КУпАп у виді штрафу в сумі 3400 грн., який 15.09.2023 сплачений позивачем. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що останній порушив привила перебування в Україні, а саме перевищів більш ніж на 30 днів встановлений строк перебування в Україні. (а.с. 46-47, 49)

Установлено, що 20.09.2023 Світловодським відділом УДМС України в Кіровоградській області області прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказане рішення мотивовано тим, що після закінчення дозволеного строку перебування ОСОБА_1 не виїхав з України, до територіальних підрозділів УДМС у Кіровоградській області з питань продовження строку тимчасового перебування, оформлення дозволу на імміграцію, посвідки на постійне проживання та тимчасове місце проживання не звертався. Доказів про своє законне перебування в Україні ОСОБА_1 не надав. Таким чином, громадянин російської федерації ОСОБА_1 під час перебування в Україні порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства. Зобов`язано позивача примусово повернути до країни походження або третьої країни до 19.10.2023. (а .с. 5-6).

При вирішенні справи суд виходить з натупного.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У пункті 6 частини першої статті 1 Закону України» Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон № 3773-VI) визначено, що іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Частиною третьою статті 3 Закону № 3773-VI передбачено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно з пунктом 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» (далі Закон № 3671-VI), нелегальний мігрант - це іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Частиною першою статті 23 Закону № 3773-VI передбачено, що нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій (ст. 25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Відповідно до ст. 17 Закону № 3773-VI іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав).

Документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України. У продовженні строку перебування іноземцю або особі без громадянства може бути відмовлено в разі відсутності для цього підстав та достатнього фінансового забезпечення для покриття витрат, пов`язаних із перебуванням іноземця або особи без громадянства в Україні, або відповідних гарантій від приймаючої сторони. Продовження строку перебування на території України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 26 Закону № 3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України.

Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Згідно з пунктом 1.5 Інструкції № 353/271/150 іноземці можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну зокрема на підставі рішення територіальних органів, територіальних підрозділів ДМС, про примусове повернення або примусово видворенні на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду про примусове видворення.

Пунктом 1.6 Інструкції № 353/271/150 передбачено, що підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців за межі України є:

- дії іноземців, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;

- дії іноземців, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку;

- якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

Разом з тим, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №165 «Деякі питання реалізації прав, свобод і законних інтересів фізичних та юридичних осіб», було постановлено: 1) зупинити строки надання адміністративних послуг суб`єктами їх надання та видачу дозвільними органами документів дозвільного характеру на час воєнного стану в Україні; 2) поновити зупинені строки у місячний строк після припинення чи скасування воєнного стану на відповідній території України.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України №1232 від 01.11.2022 «Деякі питання надання Державною міграційною службою адміністративних послуг в умовах воєнного стану» установлено, що у період воєнного стану та протягом 30 календарних днів з дня його припинення або скасування надання територіальними органами/територіальними підрозділами Державної міграційної служби адміністративних послуг громадянам Російської Федерації здійснюється з урахуванням таких особливостей: розгляд заяв про оформлення дозволу на імміграцію, оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених) та обмін посвідок на постійне чи тимчасове проживання, поданих до набрання чинності цією постановою, зупиняється до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором.

У разі звернення громадянина Російської Федерації із заявою про оформлення дозволу на імміграцію, продовження строку перебування, оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених) та обмін посвідок на постійне чи тимчасове проживання територіальний орган/територіальний підрозділ Державної міграційної служби інформує про відмову в прийнятті документів до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором.

Таким чином, судом встановлено, що позивач, який в`їхав на територію України 20.02.2022, за час перебування на території України із відповідною заявою про продовження строку перебування до ДМС не звертався, клопотання щодо набуття/прийняття громадянства України, оформлення дозволу на імміграцію в Україну, документування посвідкою на постійне проживання в Україні не порушував, тобто перебуває в Україні з порушенням встановленого строку перебування та своїми діями порушив вимоги ст.9 Закону № 3773-VI.

Ураховуючи всі встановлені судом обставини та з огляду на наведені положення чинного законодавства України суд дійшов висновку, що рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни прийняте відповідачем в межах своїх повноважень, у спосіб встановлений законом, рішення є законним, мотивованим та обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню і відповідно підстав для задоволення позову не вбачається.

Судові витрати у виді сплаченого судового збору слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 77, 241-246, 250, 251, 255, 288, 295, 297 КАС України, суд -

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби, Світловодського відділу Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби, про скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Судові витрати позивача віднести за його рахунок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Відомості про сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин російської федерації, паспорт громадянина російської федерації для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Центрально-південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби, , 25015, місто Кропивницький, вул.. Єгорова Олексія, буд. 25-а.

Відповідач: Світловодський відділ Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби, адреса: Кіровоградська область, місто Світловодськ, вул.. Грушевського, 7.

Повне рішення складено 02 лютого 2024 року.

Суддя Світловодського міськрайонного суду

Кіровоградської області Ю.І. Макарова

"31" січня 2024 р.