Справа № 260/455/24
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2024-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

02 лютого 2024 рокум. Ужгород№ 260/455/24

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Рейті С.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить:

1) Визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не нарахування ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) грошової допомоги для оздоровлення за 2022 та 2023 роки при звільненні з військової служби в розмірі місячного грошового забезпечення;

2) Визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не надання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РН0КПП: НОМЕР_4 ) довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.

3) Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити нарахування ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РН0КПП: НОМЕР_4 ) грошової допомоги для оздоровлення за 2022 та 2023 роки при звільненні з військової служби в розмірі місячного грошового забезпечення.

4) Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) видати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РН0КПП: НОМЕР_4 ) довідку про вартість речового майна, що належить до видачі.

5) Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) здійснити виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РН0КПП: НОМЕР_4 ) грошової допомоги для оздоровлення за 2022 та 2023 роки при звільненні з військової служби в розмірі місячного грошового забезпечення на підставі нарахувань, здійснених військовою частиною НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Перевіривши позовну заяву, та додані до неї матеріали, суддя встановив, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 161 КАС України, з огляду на таке.

Згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Втім, положення статті 122 КАС України не містять норм, які б урегульовували строки звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення військовослужбовців).

Водночас такі строки встановлені Кодексом законів про працю України.

19.07.2022 року набрав чинності Закон України від 01.07.2022 року № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (далі Закон № 2352-ІХ), яким внесено зміни до Кодексу законів про працю України, зокрема частину другу статті 233 цього Кодексу викладено у такій редакції: «Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, починаючи з 19.07.2022 року законодавець установив строк для звернення працівника з позовом до суду про виплату усіх сум, що належать йому при звільненні, який становить три місяці та обчислюється з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Згідно з Витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.06.2023 року № 166 позивача з 15.06.2023 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Отже, днем звільнення позивача з військової служби є 15.06.2023 року.

У згаданому вище наказі зазначено суми, які позивач отримав, та які підлягають виплаті йому у зв`язку зі звільненням з військової служби, зокрема:

- наказано виплатити щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 535 % посадового окладу, надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 65 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за період з 01.06.2023 року по 15.06.2023 року;

- наказано виплатити додаткову винагороду із розрахунку 30000,00 гривень в місяць за період з 14.06.2023 року по 15.06.2023 року;

- наказано виплатити одноразову грошову допомогу згідно постанови КМУ від 17.09.2014 року № 460 «Про затвердження порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби» (зі змінами) в розмірі 4 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менше 25 % місячного грошового забезпечення у розмірі 60 % місячного грошового забезпечення, у сумі 12797,55 грн.;

- грошова допомога за 2023 рік виплачена;

- відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплатити грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік у кількості 25 діб, у сумі 17774,38 грн. та за 2023 рік у кількості 13 діб, у сумі 9242,68 грн.

Отож, у день звільнення з військової служби позивач зі змісту Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.06.2023 року № 166 повинен був дізнатися про виплачені йому у зв`язку з проходженням та звільненням з військової служби суми грошового забезпечення, які є спірними у межах цієї справи.

З цим позовом до суду позивач звернувся 30.01.2024 року, тобто із пропуском тримісячного строку звернення до суду.

Обгрунтовуючи підстави пропуску строку звернення до суду із даним позовом, позивач, у заяві про поновлення пропущеного строку вказує, що про наявність права на виплати та протиправну бездіяльність відповідача 1 щодо їх нарахування, йому стало відомо у жовтні 2023 року після звернення до адвоката та отримання юридичної консультації. Для врегулювання зазначеного питання, 18.10.2023 року через стройову частину військової частини НОМЕР_2 адвокатом Куруц А.А., в інтересах позивача, було зроблено адвокатський запит щодо неповної виплати належних сум при звільненні з військової частини. Адвокатський запит залишений без розгляду.

Пізніше, 26.12.2023 року, позивачем направлено на адресу Міністерства оборони України та Командування Сил Територіальної оброни України звернення з проханням повпливати на підпорядковані військові частини щодо надання відповіді на адвокатський запит, яке також залишилось без розгляду.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивач здійснив намір врегулювати спір до судово, витримав строки визначені ЗУ «Про адвокатуру» та ЗУ «Про звернення громадян», керуючись ст. 123 КАС України, просить поновити строк звернення до суду із даним позовом.

Дослідивши наведені позивачем обставини щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду із даним позовом та наявність підстав для його поновлення, суд зазначає наступне.

При визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав є не тільки її дії, спрямовані на захист порушених прав, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Суд зауважує, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись".

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Натомість пропуск строку на звернення до суду через пасивну поведінку позивача щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку. Таку ж позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.12.2022 року у справі №990/102/22.

Враховуючи викладене, суд не визнає поважними наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду із даним позовом, що полягають у зверненні за юридичною консультацією до адвоката у жовтні 2023 року, оскільки, позивачем не наведено обставини, які б об`єктивно перешкоджали звернутися як за юридичною допомогою так і за судовим захистом у визначені законодавством строки.

Інших причин, які б слугували підставою для поновлення строку звернення до суду із даним позовом, позивачем не наведено.

З урахуванням викладеного, суд констатує, що позивачем заявлено підстави для поновлення строку звернення до суду, які визнані судом неповажними, з огляду на що, позивачу слід вказати інші підстави для поновлення строку звернення до суду із даним позовом.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Зазначене також кореспондується з вимогами ч. 6 ст. 161 КАС України, згідно з якими у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Крім того, ознайомившись із позовною заявою, суд дійшов висновку, що вона не відповідає вимогам ст. 172 КАС України, що полягає в наступному.

Як встановлено ч. 1 ст. 21 КАС України, позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Пов`язаними між собою можна вважати вимоги, що випливають з одних правовідносин, і, як наслідок, ґрунтуються на одних і тих самих фактичних даних.

Таким чином, у випадку заявлення позивачем в одній позовній заяві кількох вимог, що становлять предмет адміністративного позову, вказані вимоги мають виникати з однакових юридичних фактів, тобто мати єдині підстави позову, оскільки в протилежному випадку виникають різні адміністративні позови, які підлягають розгляду в окремих самостійних провадженнях.

Підставою позову є юридичні факти, які наводяться позивачем на обґрунтування своєї матеріально-правової вимоги та які мають значення для судового захисту суб`єктивного права, тобто підстава позову - це частина позову, що відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, і докази, що підтверджують позов.

Підстави позову не можна ототожнювати з нормами права, на які посилається позивач. Зазначений висновок узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду, який зазначив, що під підставами позову, які може змінити лише позивач, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання на певну норму закону, яку суд може замінити, якщо її дія не поширюється на ці правовідносини.

При цьому, цими обставинами можуть бути лише юридичні факти матеріально-правового характеру, тобто такі факти, які тягнуть певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин від характеру яких залежить правова кваліфікація спору.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову у даній справі є наступні вимоги, зокрема:

- визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування позивачу грошової допомоги для оздоровлення за 2022 та 2023 роки при звільненні з військової служби в розмірі місячного грошового забезпечення та зобов`язання відповідача провести відповідні виплати, а також

- визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не надання позивачу довідки про вартість речового майна, що належить до видачі та зобов`язання відповідача видати відповідну довідку.

Суд звертає увагу, що системний аналіз предмету та підстав позову свідчить про те, що правовідносини між позивачем та відповідачем не пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами, не є основними та похідними позовними вимогами, оскільки склались за різних обставин, за різного правового регулювання та на підставі різних дій суб`єкту владних повноважень.

Цей адміністративний позов не містить жодних посилань на однаковість підстав виникнення заявлених позовних вимог або поданих доказів; пояснень щодо того, в чому полягає їх однорідність (єдині підстави їх виникнення, доказування яких спирається на однакові докази і обставини, тощо).

Таким чином, дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку про те, що позивачу слід обґрунтувати, яким чином зазначені позовні вимоги є пов`язані між собою, що слугує підставою для їх заявлення в межах однієї позовної заяви або уточнити позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення.

Таким чином, позовну заяву належить залишити без руху, а позивачу надати строк для усунення недоліків останньої, відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України, шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення, а також, обґрунтувати, яким чином заявлені позовні вимоги є пов`язані між собою, що слугує підставою для їх заявлення в межах однієї позовної заяви або уточнити позовні вимоги.

Керуючись ст. ст. 160, 161, 169, 171, 243 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху і встановити строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом десяти днів з наступного дня після отримання копії цієї ухвали.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.І. Рейті