Справа № 200/6867/23
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2024-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2024 року Справа№200/6867/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до

1) Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3, )

2) Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, )

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо незарахування періодів з 09.05.1986 по 26.05.1988, з 01.04.2020 по 31.03.2023 до підземного стажу, який дає право на обрахунок пенсії у пільговому розмірі згідно ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», періоду з 01.04.2020 по 31.03.2023 до загального стажу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з урахуванням висновків суду у справі здійснити з 10.04.2023 року перерахунок пенсії згідно ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» із зарахуванням періодів з 09.05.1986 по 26.05.1988, з 01.04.2020 по 31.03.2023 до пільгового підземного стажу, періоду з 01.04.2020 по 31.03.2023 до загального стажу.

Ухвалою від 04 грудня 2023 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження в адміністративній справі № 200/6867/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Зазначеною ухвалою суд задовольнив заяву позивача, визнав поважними причини пропуску строку та поновив позивачу строк звернення до суду із даним позовом.

Ухвалою від 04 січня 2024 року суд залучив у якості другого відповідача у справі № 200/6867/23 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві. Зазначеною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення відповідачу даної ухвали у справі для подання відзиву на позовну заяву або заяви про визнання позову, а також у Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві були витребувані докази у справі.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що 10 квітня 2023 року він звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії за віком, оскільки набув 15 років підземного стажу за Списком № 1, який надає право на обчислення пенсії згідно ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». В листопаді 2023 року позивач отримав від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області лист-роз`яснення, з якого позивач дізнався, що під час розгляду його заяви відповідачем не було зараховано до його страхового та пільгового стажу період роботи з 01.04.2020 року по 31.03.2023 року, а також не зараховано до пільгового підземного стажу період проходження строкової військової служби з 09.05.1986 року по 26.05.1988 року. Позивач вважає дії відповідача щодо незарахування зазначених періодів до його страхового та пільгового стажу протиправними та зазначає, що на день його звернення із заявою про перерахунок пенсії його пільговий підземний стаж складав більше 15 років, що було достатнім для обчислення його пенсії у пільговому розмірі відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Протиправні дії відповідача призвели до порушення права позивача на належне пенсійне забезпечення.

Відповідач-1 (Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області) надав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що позивач, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області. 10 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України. Звернення було опрацьовано за принципом екстериторіальності головними спеціалістами Головних управлінь Пенсійного фонду України в Харківській та Київській області. За результатами опрацювання заяви гр. ОСОБА_1 в результаті розгляду документів встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 42 роки 09 місяців 6 днів, в тому числі пільговий стаж 10 років 6 місяців 13 днів. До загального страхового стажу зараховано період військової строкової служби з 09.05.1986 по 26.05.1988 на підставі військового квитка НОМЕР_2 від 09.05.1986. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (довідка ОК-5) з 01.04.2020 відсутня сплата страхових внесків, для зарахування до загального страхового стажу періоду роботи з 01.04.2020 по 31.03.2023 підстави відсутні. Також ОСОБА_1 до заяви про перерахунок пенсії не надано довідок про підтвердження пільгового стажу за період роботи з 01.04.2020 по 31.03.2023. Отже, період роботи позивача з 01.04.2020 по 31.03.2023 не підтверджено належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим, такий період роботи не може бути зараховано до страхового та пільгового стажу позивача. Оскільки на день звернення за перерахунком пенсії стаж позивача на підземних роботах за Списком №1 (шахтарі) складає 10 років 6 місяців 13 днів замість необхідних 15-ти років, передбачених Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці», відсутні підстави для задоволення позовних вимог, а відтак в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідач-2 (Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві) надав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області. 10.04.2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України, яка була опрацьована за принципом екстериторіальності. Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві приймало участь в опрацюванні звернення за принципом єдиної черги ОСОБА_1 від 10.04.2023 № 614, поданого через веб-портал. До звернення ОСОБА_1 долучено паспорт, ідентифікаційний код особи, довідку про пільговий характер роботи. Після розгляду документів було проведено перерахунок із зарахуванням стажу за період 01.08.2018 31.03.202 (на підставі даних персоніфікованого обліку особи). Стаж зараховано без особливостей пільгового характеру у зв`язку із потребою у додатковій перевірці. Рішення про відмову по даному зверненню не приймалося. Відповідач додатково зазначив, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області направляло запит на перевірку даної довідки. Зі сторони Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відсутні протиправні дії щодо пенсійного забезпечення ОСОБА_1 , оскільки управління не приймало рішення про відмову у здійсненні перерахунку пенсії.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_3 , виданим Красноармійським РВ УМВС України в Донецькій області 31 жовтня 2000 року, РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідачі: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (), Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (), в даних правовідносинах є суб`єктами владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії за віком, призначеної на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, що підтверджується матеріалами справи.

Умови призначення пенсії: ЗУ № 1058-IV, Прик. полож., п. 2 ч. 1; ЗУ № 1788, ст. 13, а) (Робота за Списком № 1), що підтверджується розпорядженням про перерахунок пенсії від 14.04.2023.

Позивач, вважаючи, що набув 15 років стажу на підземних роботах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, який дає право на обчислення пенсії згідно зі статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», 10 квітня 2023 року звернувся через веб-портал до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії.

Зазначена заява ОСОБА_1 від 10 квітня 2023 року за принципом екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.

Відповідне рішення щодо перерахунку пенсії позивача на підставі заяви від 10 квітня 2023 року територіальним органом Пенсійного фонду України не приймалося.

Відповідно до розпорядження про перерахунок пенсії від 14 квітня 2023 року страховий стаж (повний) позивача складає 42 роки 09 місяців 06 днів, пільговий стаж за Списком № 1 складає 10 років 6 місяців 13 днів.

На письмове звернення позивача від 11 жовтня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом від 30.10.2023 року повідомило, що відповідно до заяви від 10.04.2023 року ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з урахуванням стажу відповідно до ч. 4 статті 42 Закону № 1058-IV. Стаж враховано по 31.03.2020 року. Період роботи з 01.04.2020 року по 31.03.2023 року не зараховано до страхового стажу у зв`язку із відсутністю на дату перерахунку в системі персоніфікованого обліку інформації про сплату страхових внесків у Пенсійний фонд України.

До зазначеного листа Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області додано розрахунок стажу (форма РС-право), з якого вбачається, що розрахунок стажу позивач проведений по 31 березня 2020 року включно. Період з 01.04.2020 по 31.03.2023 у розрахунку відсутній. Період з 09.05.1986 по 26.05.1988 зарахований до страхового стажу позивача як військова строкова служба.

Згідно записів в трудовій книжці серії НОМЕР_5 щодо спірного періоду (з 01.04.2020 по 31.03.2023) ОСОБА_1 з 20.12.2010 року по теперішній час працює у ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» підземним гірником 3 розряду з повним робочим днем у шахті. Період з 09.05.1986 по 26.05.1988 в трудовій книжці зазначений як служба у лавах Радянської армії.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо незарахування періодів з 09.05.1986 по 26.05.1988, з 01.04.2020 по 31.03.2023 до пільгового підземного стажу, а періоду з 01.04.2020 по 31.03.2023 до загального стажу, та незастосування при перерахунку його пенсії положень ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон № 1058- ІV).

Відповідно до положень статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з нормами статті 114 зазначеного Закону право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02 вересня 2008 року № 345-VI (далі Закон № 345-VI) спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів.

Дія цього Закону, відповідно до положень частини першої, поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Нормами статті 8 Закон № 345-VI визначені особливості пенсійного забезпечення. Так, мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Дія частини першої статті 7 і статті 8 цього Закону, відповідно до норм частини другої статті 10 Закону № 345-VI поширюється також на пенсіонерів, пенсія яким була призначена до набрання чинності цим Законом. Фінансування додаткових витрат на виплату підвищеного розміру пенсії відповідно до статті 8 цього Закону здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

З аналізу зазначених норм вбачається, що необхідною умовою для набуття права на отримання пенсії в порядку передбаченому Законом № 345-VI є зайнятість на підземних роботах повний робочий день.

Пунктом 2 «Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», який затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.112005 р. № 383, передбачено, що під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80% робочого часу, встановленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

З матеріалів справи вбачається, що після проведеного на підставі заяви позивача від 10 квітня 2023 року перерахунку пенсії страховий стаж ОСОБА_1 склав 42 роки 9 місяців 6 днів, пільговий стаж 10 років 6 місяців 13 днів.

Як зазначено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області у листі від 30.10.2023 року стаж враховано по 31.03.2020 року. Період роботи з 01.04.2020 року по 31.03.2023 року не зараховано до страхового стажу у зв`язку із відсутністю на дату перерахунку в системі персоніфікованого обліку інформації про сплату страхових внесків у Пенсійний фонд України.

Щодо незарахування відповідачем до страхового позивача періоду його роботи з 01.04.2020 року 31.03.2023 року суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до положень статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До набрання чинності Законом №1058 питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII.

Відповідно до ст. 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Згідно із статтею 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

З трудової книжки позивача НОМЕР_5 вбачається, що останній у період з 01.04.2020 року по 31.03.2023 року працював у ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля». Записи про спірні періоди роботи, засвідчені відповідними печатками підприємства і дефектів їх вчинення не мають, відтак, факт роботи позивача у спірний період підтверджується відповідними записами трудової книжки.

Система персоніфікованого обліку була введена в дію 01 січня 2004 року на виконання Указу Президента України від 4 травня 1998 року № 401 «Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування згідно постанов Кабінету Міністрів України № 1854 від 12 грудня 2002 року та № 303 від 12 березня 2003 року.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), за періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу)..

Додаток 4 до Положення це форма ОК-5, а додаток 3 до Положення це форма ОК-2.

Відповідно до пункту 2 Положення Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб.

Згідно з довідкою Форма ОК-5 (індивідуальні відомості про застраховану особу) позивач з грудня 2010 року по вересень 2023 року безперервно перебував у трудових відносинах з ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» (), яким сплачувались страхові внески. Проте, у період з листопада 2020 року по вересень 2023 року страхові внески ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» сплачені не були.

Згідно з ч. 6 ст. 20 Закону № 1058-IV встановлено, що страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 106 Закону № 1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Аналіз наведених приписів законодавства свідчить про те, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від його фінансового стану.

Несвоєчасне виконання роботодавцем обов`язку по своєчасній сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України фактично позбавило позивача соціальної захищеності, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування пенсійним органом до страхового стажу особи при призначенні пенсії періоду його роботи, відносно яких відсутні відомості про сплату страхових внесків.

Вказаний висновок суду узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 1 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а, від 30 липня 2019 року у справі № 373/2265/16-а.

З наведеного вбачається, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві під час проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 протиправно не зараховано до його страхового стажу період роботи з 01.04.2020 року 31.03.2023 року, оскільки факт перебування позивача у трудових відносинах з ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» у зазначений спірний період підтверджується записами у його трудовій книжці, та індивідуальними відомостями про застраховану особу, а наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування пенсійним органом спірного періоду до страхового стажу позивача.

Щодо зарахування періоду роботи з 01.04.2020 року 31.03.2023 року до пільгового стажу позивача суд зазначає таке.

Як вже було зазначено судом, згідно із статтею 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Так, в трудовій книжці позивача НОМЕР_5 маються наступні записи щодо спірного періоду:

- 20.12.2010 року прийнятий до ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» підземним гірником 3 розряду з повним робочим днем у шахті;

- 01.04.2011 року ДП «Селидіввугілля» перепідпорядковано Міністерству енергетики та вугільної промисловості України;

- 29.11.2019 року Державне підприємство «Селидіввугілля» перепідпорядковано Міністерству енергетики та захисту довкілля України;

- 07.07.2020 року Державне підприємство «Селидіввугілля» перепідпорядковано Міністерству енергетики України;

- 15.11.2023 року працює по теперішній час.

Отже, з наведеного вбачається, що ОСОБА_1 у період з 01.04.2020 року по 31.03.2023 року працював у ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» на посаді гірника підземного 3 розряду з повним робочим днем у шахті.

До Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461, віднесені працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах (п. 1 Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень Розділу І Гірнича роботи).

Відповідно до пунктів 1, 2 та 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років.

В матеріалах пенсійної справи, наданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, мається Наказ ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» № 2/36-ОП від 05.03.2019 року «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці», яким затверджено «Перелік робочих місць, виробництв, виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яких проведена атестація робочих місць» за умовами праці за Списком № 1 (Додаток 1). До вказаного переліку входить гірничий робітник підземний (гірник підземний).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Пунктом 20 Порядку № 637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Суд звертає увагу, що надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно лише у випадку відсутності трудової книжки або коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах.

Наведене відповідає висновкам Верховного Суду в постанові від 22.03.2018 у справі №208/235/17(2-а/208/105/17).

Суд зазначає, що в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 , наданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві на виконання ухвали суду від 04 січня 2024 року, наявна довідка № 41 від 16 березня 2023 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська», в якій зазначено, що ОСОБА_1 працював повний робочий день у ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська», за період з 01.03.2018 року по теперішній час (тобто, 16 березня 2023 року дата видачі довідки) виконував гірничі роботи з видобутку вугілля за професією, посадою гірник підземний дільниці КТ 1, з повним робочим днем у шахті, що передбачена Списком № 1 розділ 1, підстава Постанова Кабінету Міністрів України № 461 від 24.06.2016 року.

Отже, в трудовій книжці позивача чітко зазначені відомості щодо характеру роботи позивача у спірний період на посадах, що віднесені до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що не потребувало надання уточнюючих довідок про пільговий характер роботи. Проте, позивачем додатково було надано довідку № 41 від 16 березня 2023 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська». В даному випадку така довідка є додатковим підтвердженням факту роботи позивача у спірний період на посаді, що віднесена до Списку №1.

Крім того, в Індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма ОК-5) період роботи позивача з квітня 2020 року по березень 2023 року включно обліковується як спецстаж за кодом ЗПЗ014А1.

Отже, з наведеного вбачається, що спірний період з 01квітня 2020 року по 31 березня 2023 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком № 1.

Отже, приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового та пільгового стажу позивача періоди його роботи з 01 квітня 2020 року по 31 березня 2023 року в ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля».

Щодо незарахування до пільгового стажу періоду проходження позивачем строкової військової служби з 09.05.1986 року по 26.05.1988 року суд зазначає наступне.

Відповідно до записів в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_5 у період з 09.05.1986 по 26.05.1988 позивач проходив військову службу у лавах Радянській Армії, що також підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 .

Як вбачається з форми РС-право період військової служби з 09 травня 1986 року по 26 травня 1988 року зараховано до страхового стажу позивача, до пільгового стажу не зараховано.

За ч. 4 ст. 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

На підставі постанови Верховної Ради України від 6 грудня 1991 року № 1931-ХІІ «Про введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 1 січня 1992 року Закон № 1788 введений в дію в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення в дію цього Закону; з 01 квітня 1992 року в повному обсязі.

Згідно п. «в» ч. 3 ст. 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується, зокрема, військова служба незалежно від місця проходження служби.

За ст. 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

За абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011) час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.

В період проходження позивачем строкової військової служби діяло Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затверджене постановою Ради Міністрів СРСР від 3 серпня 1972 року № 590 (далі Положення № 590 у редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

За пп. «к» п. 109 Положення № 590, крім роботи в якості робочого або службовця, в загальний стаж роботи зараховується також служба у складі Збройних Сил СРСР.

Згідно п. 109 Положення № 590 при призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці (підпункти «а» і «б» пункту 16), періоди, зазначені у підпунктах «к» і «л», прирівнюються по вибору особи, що звернулась за призначенням пенсії, або до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Верховний суд у постанові від 17 листопада 2021 року по справі №242/5635/16-а зазначив, що подібні правовідносини теж були предметом розгляду у Верховному Суді. Зокрема у постановах від 24.10.2018 у справі № 211/2626/17, від 23.04.2019 у справі № 233/247/16-а та від 20.10.2021 у справі № 2-а-22/11 Верховний Суд дійшов наступного висновку: « на період проходження позивачем військової служби діяло «Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій", затверджене Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року № 590.

Підпунктом "к" частини 1 пункту 109 вказаного Положення передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також служба в складі Збройних сил СРСР.

При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці (підпункти "а" та "б" пункту 16 Положення), та пенсії у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт "в" пункту 16 Положення) періоди, зазначені в підпунктах "к" та "л", дорівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії або до роботи, що передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду.

Відтак, вірним є висновок судів першої та апеляційної інстанцій, що період проходження позивачем військової служби у будь-якому випадку повинен бути зарахований до пільгового стажу за Списком № 2, оскільки ця робота як передувала військовій службі, так і слідувала по її закінченню».

Суд не вбачає підстав для відступу від цього правового висновку у справі, що розглядається та погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для зарахування до пільгового стажу періоду служби в складі Збройних сил СРСР з 18.05.1987 по 06.06.1989, так як після проходження служби в лавах Радянської армії був прийнятий учнем підземного гірничого робітника, про що є записи у трудовій книжці».

Таким чином, за вимогами законодавства яке було чинне на час проходження позивачем військової служби, проходження військової служби прирівнюються по вибору особи, що звернулась за призначенням пенсії, або до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Суд зазначає, що відповідно до записів в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_5 у період з 09.05.1986 по 26.05.1988 позивач проходив військову службу у лавах Радянській Армії (запис № 1). 05.08.1986 року позивач був прийнятий до Шахти № 2 «Новогродівська» Селидівського виробничого об`єднання по видобутку вугілля учнем гірника очисного забою з повним робочим днем у шахті (запис № 2).

Отже, матеріалами справи підтверджено, що після проходження військової служби позивач був прийнятий учнем гірника очисного забою з повним робочим днем у шахті за професією, що дає право на пільгове забезпечення за Списком №1.

Слід також зазначити, щ відповідно до форми РС-право період роботи позивача з 05 серпня 1988 року по 31 жовтня 1988 року зарахований до пільгового стажу позивача за Списком №1.

Отже, за п. 109 Положення № 590 позивач має право на прирівняння періоду військової служби до роботи, що передувала або слідувала за закінченням цього періоду, та, як наслідок, - на зарахування періоду військової служби до пільгового (спеціального) стажу за Списком №1.

Щодо наявності підстав для застосування ст. 8 Закону України Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02 вересня 2008 року № 345-VI при обчисленні розміру пенсії позивача суд зазначає наступне.

Положення статті 8 Закон № 345-VI підлягає застосуванню при обчисленні розміру пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, незалежно від місця останньої роботи.

Судом встановлено, що пільговий стаж ОСОБА_1 10 років 6 місяців 13 днів, встановлений після проведеного Головним управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахунку пенсії позивача, та спірні періоди, які протиправно не були зараховані до пільгового стажу позивача (з 09.05.1986 по 26.05.1988 та з 01.04.2020 по 31.03.2023) у сукупності складають понад 15 років.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що на позивача поширюється положення Закону № 345-VI, а відтак, при перерахунку пенсії позивача відповідачем має бути застосоване положення абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону №1058 та ст. 8 Закону №345.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог позивача.

Щодо належного відповідача у справі суд зазначає, що Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення/перерахунок пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Згідно з п. 4.8 розділу ІV Порядку № 22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у даних правовідносинах є Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву ОСОБА_1 від 10 квітня 2023 про перерахунок пенсії.

Під час розгляду справи судом встановлено протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо незарахування періоду роботи позивача з 09.05.1986 по 26.05.1988, з 01.04.2020 по 31.03.2023 до його пільгового стажу, а періоду з 01.04.2020 по 31.03.2023 до загального страхового стажу.

При цьому, Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області не здійснювало розгляд заяви ОСОБА_1 від 10 квітня 2023 року про перерахунок пенсії, не приймало жодних рішень, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою позивача.

Отже належним відповідачем у справі є Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позивач в позовній заяві просить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок його пенсії відповідно до заяви, поданої 10 квітня 2023 року.

Проте, суд зазначає, що у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру. Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення. Тобто, призначення пенсії, її перерахунок, тощо є дискреційним повноваженням пенсійного органу.

Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами 2 другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормами частини 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду,може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

З урахуванням вищевикладеного та з метою ефективного захисту порушених прав, свобод, інтересів позивача, суд доходить висновку щодо часткового задоволення позовних вимог позивача шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо незарахування періодів з 09.05.1986 по 26.05.1988, з 01.04.2020 по 31.03.2023 до пільгового стажу, який дає право на обрахунок пенсії у пільговому розмірі згідно ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», періоду з 01.04.2020 по 31.03.2023 до загального страхового стажу та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10 квітня 2023 року про перерахунок пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, період проходження військової строкової служби у лавах Радянської армії з 09.05.1986 по 26.05.1988 та період роботи у ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» з 01.04.2020 по 31.03.2023, а період роботи з 01.04.2020 по 31.03.2023 у ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» до загального страхового стажу, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини 3 статті 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1073 грн. 60 коп. відповідно до наявної в матеріалах справи квитанції

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до 1) Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3, ) 2) Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) щодо незарахування періодів з 09.05.1986 по 26.05.1988, з 01.04.2020 по 31.03.2023 до пільгового стажу ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), який дає право на обрахунок пенсії у пільговому розмірі згідно ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», періоду з 01.04.2020 по 31.03.2023 до загального страхового стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 10 квітня 2023 року про перерахунок пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, період проходження військової строкової служби у лавах Радянської армії з 09.05.1986 по 26.05.1988 та період роботи у ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» з 01.04.2020 по 31.03.2023, а період роботи з 01.04.2020 по 31.03.2023 у ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» до загального страхового стажу, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 800 (вісімсот) гривень 00 копійок.

Рішення ухвалене та повне судове рішення складене 02 лютого 2024 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар