Справа № 369/10208/23
Суддя: Волчко А. Я.
Дата ухвалення: 2024-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/369/63/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Волчко А.Я.,

при секретарі Лоу А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у місті Києві адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 24 червня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтував тим, що інспектором батальйону №1 роти №6 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Ковалюком Б.М. стосовно нього неправомірно винесено постанову про адміністративне правопорушення від 24.06.2023 року Серії ЕАС № 7224085 за ч.1 ст.126 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованим та недоведеним, а зазначена постанова є незаконною та підлягає скасуванню з тих підстав, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а саме у працівників поліції не виникало право на блокпосту шукати і оформляти порушення вимог ПДР, а також не виникало права витребувати в нього на блокпосту будь-які інші документи, окрім документа, що посвідчує особу і свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Зазначає, постанова винесена без проведення розгляду справи, фактично відбулося звичайне вручення складеної без проведення розгляду справи постанови, зокрема зазначає, що були відсутні жодні законні підстави на блокпосту пред`явлення страхового полісу; його не було повідомлено про розгляд адміністративної справи; його не було сповіщено про час і місце розгляду адміністративної справи, а також пр особу , яка буде розглядати його справу, його звання, посаду та місце роботи, прізвище, ім`я, по батькові; інспектор не повідомив його до винесення постанови про його права та обов`язки, як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; Стверджує, що використання транспортного засобу здійснювалося Благодійним фондом в стані крайньої необхідності для порятунку життя та здоров`я громадян України, а тому ці дії навіть за умови їх вчинення не є адміністративним правопорушенням.

На підставі викладеного, просив суд:

скасувати постанову від 24.06.2023 року Серії ЕАС № 7224085 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП;

стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції сплачений судовий збір у розмірі 536, 80 грн.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.07.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до вимог ст. 261 КАС України відповідачеві було встановлено строк на подачу відзиву та пояснень на позовну заяву з дня отримання ухвали суду.

Копію Ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.07.2023 року та примірники позовної заяви надіслані на адресу відповідача.

20.09.2023 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що за приписами пункту 2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР .Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року N 3353-ХІІ.А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України "Про дорожній рух").Зазначає, що 24.06.2023 Позивач рухався на ТЗ по столичному Шосе в бік м. Києва в свою чергу при в`їзді в м. Київ знаходиться КП «504» де в умовах правового режиму військового стану військовослужбовці , працівники прикордонної служби України, підрозділи національної поліції України, здійснюють відповідні заходи з метою забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації. Згідно з Законом України «Про правовий режим воєнного стану» , Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» , Інструкцією про порядок взаємодії територіальних органів поліції та міжрегіональних територіальних органів Національної поліції України під час реагування на надзвичайні ситуації, у випадку уведення правового режиму воєнного чи надзвичайного стану, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.10.2016 № 1129. Вказує, що відповідно до витягу з інтернет-ресурсу Моторного транспортного страхового бюро України, поліс на транспортний засіб Renault MEGANE з номерним знаком НОМЕР_1 був відсутній на момент вчинення адміністративного правопорушення та під час складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7224085 від 24.06.2023.Крім того, вказує, що інспектором було забезпечено позивачу можливість реалізації прав, визначених статтею 268 КУпАП при розгляді справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 6 ст. 162 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.06.2023 року інспектором батальйону №1 роти №6 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Ковалюком Б.М була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП Серії ЕАС № 7224085 і накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Відповідно до вказаної постанови, 15.03.2023 року о 16:18 у м. Києві на вул. Лютневій 9, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault MEGANE з номерним знаком НОМЕР_1 без чинного страхового поліса, чим порушив п.2.1 «г» ПДР.

Частиною 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначенім Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачене адміністративну відповідальність.

Частиною 1ст. 126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було притягнуто позивача до відповідальності за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП, а відсутність у водія полісу обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Враховуючи вказане, суд зазначає про те, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготить до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із ст. 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

За змістом п. 7 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» військове командування разом із військовими адміністраціями зокрема можуть із залученням органів виконавчої влади перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів за винятком обмежень, встановлених Конституцією України, який встановлено Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року за № 1456 «Про затвердження Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану».

Пунктом 3 вищевказаного Порядку наголошено, що правовою основою перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян є Конституція України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Кодекс України про адміністративні правопорушення. Закони України «Про основи національного спротиву», «;Про правовий режим воєнного стану», «;Про оборону України», «;Про національну безпеку України», «;Про Національну поліцію», «;Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України», Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України, та інші нормативно-правові акти.

Пунктом 5 вказаного Порядку делеговано право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано зокрема відповідним уповноваженим особам Національної поліції України.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що правопорушення зафіксовано і зупинку водія ОСОБА_1 на вимогу поліцейського здійснено на блокпості в м. Києві.

Згідно п. 21.2 та п. 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліція відповідно покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно вимог ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно ст. 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У постановах Верховного Суду від 21 листопада 2019 року по справі №522/22180/16-а, від 16 серпня 2019 року по справі №524/126/17 зазначено, що імперативні приписи абзацу 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» і пункту 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов`язують осіб, що керують транспортними засобами, мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Виключення з цього правила встановлені у пункті 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З указаним законодавчо визначеним обов`язком водіїв корелюються встановлені пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відпові-дальності власників наземних транспортних засобів» повноваження органів Національної поліції щодо перевірки дотримання правил дорожнього руху, в тому числі в аспекті наявності у водія відповідного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З позовної заяви вбачається, що позивач не визнає свою вину в скоєнні адміністративного правопорушення, оскільки вважає, що поліцейський зупинив його безпідставно та він не зобов`язаний був пред`являти документи на вимогу поліцейського.

Однак, зважаючи на вказане вище, суд приходить висновку, що інспектором було висунуто законну вимогу позивачу щодо пред`явлення документів на право керування транспортним засобом, реєстраційного документа на транспортний засіб та полісу (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування право мірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

За змістом ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У пункті 2 розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07 листопада 2015 року за № 1395, вказано, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, в тому числі, ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналізуючи положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної категорії справ відповідачу належить довести правомірність своїх дій або бездіяльності.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У відповідності до вимог ст. 8 Загальної декларації прав людини кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

За змістом ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, у позовній заяві позивач зазначає, що його не було сповіщено про час і місце розгляду адміністративної справи, а також про особу , яка буде розглядати його справу, його звання, посаду та місце роботи, прізвище, ім`я, по батькові; інспектор не повідомив його до винесення постанови про його права та обов`язки, як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності;

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення був досліджений та встановлений Інспектором під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд зазначає, що з доданої до матеріалів справи постанови вбачається, що позивачу було роз`яснено права за ст.268 КУпАП та строк оскарження за ст.289 КУпАП, що підтверджується його підписом. Таким чином, при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності інспектор дотримався вимог, передбачених ст.279 КУпАП, та забезпечив позивачу законні права.

У відповідності до ч. ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

За вивченням змісту постанови суд встановив, що така відповідає повній мірі відповідає змісту ст. 283 КУпАП, оскільки у ній зазначені усі дані, як того вимагає наведене положення закону.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що при складанні оскаржуваної постанови відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, отже правові підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відсутні, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, а судом таких обставин не встановлено.

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 23, 35 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» ст. ст. 222, 245, 251, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 за № 1395, керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 24 червня 2023 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Андрій ВОЛЧКО