Справа № 260/189/21
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2024-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні заяви про перегляд рішення за виключними обставинами

26 січня 2024 рокум. Ужгород№ 260/189/21 № провадження: Н/260/6/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі колегії

головуючого судді Плеханова З.Б. , суддів: Калинич Я.М., Луцович М.М.

при секретарі Ковач Н.М.

за участю:

позивача: ОСОБА_1 - не з`явився

відповідача: Закарпатська обласна прокуратура - представник Роман М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 до Закарпатської обласної прокуратури про перегляд за виключними обставинами рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

18 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами, якою просить:

1. Прийняти заяву про перегляд судових рішень за виключними обставинами до розгляду та відкрити провадження, яке розглянути в порядку письмового провадження за наявними у справі № 260/189/21 матеріалами.

2. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.08.2021 та рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 у справі № 260/189/21 скасувати повністю.

3. Ухвалити нове судове рішення по справі, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

25 вересня 2023 року ухвалою Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду матеріали заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року у справі №260/189/21 - передати до Закарпатського окружного адміністративного суду.

12 грудня 2023 року матеріали заяви про перегляд судових рішень за виключними обставинами надійшли до Закарпатського окружного адміністративного суду, які згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано головуючій судді Плеханова З.Б.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення за виключними обставинами - залишено без руху.

Недоліки позивачем усунуто відповідно до поданої заяви від 20.12.2023 року.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2023 року відкрито провадження у адміністративній справі за заявою ОСОБА_1 до Закарпатської обласної прокуратури про перегляд рішення за виключними обставинами.

В обґрунтування заяви про перегляд рішення у зв`язку з виключними обставинами ОСОБА_1 зазначає, що єдиною підставою для прийняття Верховним Судом ухвали від 30.08.2022 року стало те, що Верховний Суд у своїй постанові вже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, а саме висновком Верховного Суду у вказаних справах, до прокурора, який не пройшов успішно атестацію та не переведений за її наслідками на посаду в Офіс Генеральної обласної прокуратури, окружної прокуратури, застосуванню підлягають приписи абзацу 3 пункту 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», зі змісту якого слідує, що на період до дня звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури оплата праці прокурорів, які не завершили процедуру атестації, здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури, а саме: постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати пращ працівників органів прокуратури».

Як підставу для перегляду рішення заявник зазначає виключну обставину - Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними скаргами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу третього пункту 3 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19 вересня 2019 року № 113-ІХ (щодо винагороди прокурора як гарантії його незалежності) по справі № 3-80/2022 (191/22; 226/22; 80/23; 131/23; 99/23) від 13 вересня 2023 року (N0 8-р(ІІ)/2023),

- в якому зроблено наступні висновки:

1. Визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), друге речення абзацу третього пункту 3 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19 вересня 2019 року № 113-ІХ.

2. Друге речення абзацу третього пункту 3 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19 вересня 2019 року № 113-ІХ, визнане неконституційним, утрачає чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

3. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

10 січня 2024 року від Закарпатської обласної прокуратури на адресу суду надійшов відзив ( заперечення) на заяву про перегляд за виключними обставинами судового рішення, де зазначають , що підставою для перегляду вищевказаних судових рішень заявник вказує те, що Конституційний Суд України 13.09.2023 ухвалив рішення № 8-р(ІІ)/2023 у справі № 3-80/2022 (191/22; 226/22; 80/23; 131/23; 99/23) щодо відповідності Конституції України абз. 3 п. 3 розд. II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-ІХ (щодо винагороди прокурора як гарантії його незалежності). Вказаним рішенням Конституційний Суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), друге речення абз. 3 п. 3 розд. II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-ІХ. В той же час, у п. 2 резолютивної частини рішення Конституційний Суд України вказав, що положення другого речення абз. 3 п. 3 розд. II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-ІХ, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Отже, рішення Конституційного Суду України від 13.09.2023 № 8-р(ІІ)/2023 на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки такі виникли до прийняття указаного рішення, а останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 та постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.08.2021, є судовими рішеннями, якими відмовлено у задоволенні позовних вимог, відповідно вони не підлягають примусовому виконанню, а тому - у розумінні п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України - не можуть переглядатися за виключними обставинами.

15 січня 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив Закарпатської обласної прокуратури, де він вказує, що , втрата нормативно-правовим актом (або його частиною) чинності не тотожна його неконституційності. Конституційним Судом України визнано факт неконституційності положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697^ІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, та не відповідає Конституції України (є неконституційним), друге речення абзацу третього пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19 вересня 2019 року № 113-ІХ, що вказує на те, що такі положення суперечили нормам Конституції з моменту їх прийняття. Рішення Конституційного Суду України не створює юридичного факту неконституційності нормативно-правового акту, а встановлює наявність чи відсутність такого юридичного факту. Отже, положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697^ІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, та положення другого речення абзацу третього пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19 вересня 2019 року № 113-ІХ, були неконституційними і до 26 березня 2020 року та 13 вересня 2023 року відповідно. Зазначає, що саме тому позивач просить відшкодування шкоди, у вигляді неотриманої частини заробітної плати, а саме різниці в посадовому окладі, визначеного за ч. 3 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», завданої положеннями пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, та положенням другого речення абзацу третього пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19 вересня 2019 року № 113-ІХ, що визнані неконституційними.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак 15.01.2024 року від нього надійшла заява кою повідомлено що у зв`язку з об`єктивними обставинами, позивач не може взяти участь даному судовому засіданні в той же час просить задовольнити його позов повністю.

Представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні заяви про перегляд рішення у зв`язку з виключними обставинами з підстав наведених у запереченнях.

Вивчивши справу № 260/189/21, матеріали заяви про перегляд рішення на підставі пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року в справі № 260/189/21 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Закарпатської обласної прокуратури (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2а код 02909967) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено з наступних підстав:

Відповідно до п.3 розділу ІІ "При кінцеві і перехідні положення" Закону № 113-ІХ до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури. Після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором. За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Таким чином, до початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур, оплата праці прокурорів здійснюється в порядку, встановленому КМУ. Такий порядок був викладений саме в постанові Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" (далі - Постанова №505).

Норма пункту 3 Розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №113-ІХ є діючою та не визнана неконституційною.

Обласна прокуратура розпочала роботу з 11.09.2020 року, а днем початку роботи окружних прокуратур визначено 15.03.2021 року.

Таким чином, позивач у період з 04.11.2019 року по 24.12.2020 року не мав статусу прокурора обласної прокуратури, та перебував на етапі проходження атестації, та відповідно на нього не поширювалося положення норм частини 3 статті 81 Закону України "Про прокуратуру" щодо розмірів посадових окладів прокурора окружної прокуратури. Питання оплати праці таких прокурорів визначались частиною 1 статті 49 Закону №1697-VII, а розміри їх посадових окладів були встановлені Постановою КМУ.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач не мав правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

17 серпня 2021 року Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі № 260/189/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2019 року у справі № 260/833/19 - без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 30.08.2022 року у справі № 260/189/21, касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року та постанову Восьмого апеляційне адміністративного суду від 17 серпня 2021 року у справі № 260/189/21 закрито , де касаційний суд констатував наступне:

- Отже, за висновком Верховного Суду у вказаних справах, до прокурора, який не пройшов успішно атестацію та не переведений за її наслідками на посаду в Офіс Генерального, обласної прокуратури, окружної прокуратури, застосуванню підлягають приписи абзацу 3 пункту 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», зі змісту якого слідує, що на період до дня звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури оплата праці прокурорів, які не завершили процедуру атестації, здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури, а саме: постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року матеріали заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року у справі №260/189/21 - передано до Закарпатського окружного адміністративного суду.

Положеннями частини першої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто, зокрема, за виключними обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Частиною шостою статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до частин першої та другої статті 365 Кодексу адміністративного судочинства України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною 2, пунктами 1, 2 частини 5 статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині 1 цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 368 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду. Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами Верховний Суд може також скасувати судове рішення (судові рішення) повністю або частково і передати справу на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції.

Підставою для перегляду вищевказаних судових рішень заявник вказує те, що Конституційний Суд України 13.09.2023 ухвалив рішення № 8-р(ІІ)/2023 у справі № 3-80/2022 (191/22; 226/22; 80/23; 131/23; 99/23) щодо відповідності Конституції України абз. З п. З розд. II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-ІХ (щодо винагороди прокурора як гарантії його незалежності).

Вказаним рішенням Конституційний Суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), друге речення абз. З п. З розд. II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-ІХ.

В той же час, у п. 2 резолютивної частини рішення Конституційний Суд України вказав, що положення другого речення абз. З п. З розд. II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-ІХ, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Частиною 2 ст. 152 Конституції України встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Згідно із ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13.07.2017 № 2136-VI11 закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо Інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

У рішенні від 24.12.1997 № 8-зп у справі № 3/690-97 Конституційний Суд України зазначив, що ч. 2 ст. 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю.

У Рішенні від 30.09.2010 № 20-рп/2010 у справі № 1-45/2010 за конституційним поданням 252 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до Конституції України» від 08.12.2004 № 2222-1V (справа про додержання процедури внесення змін до Конституції України) Конституційний Суд України вказав, що незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність

Отже, рішення Конституційного Суду України не має ретроактивності та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення, та не може застосовуватись до правовідносин, які виникли до прийняття такого рішення.

Крім того, Верховний Суд у постановах від 04.06.2020 року у справі № 818/45/16, від 27.10.2020 у справі № 826/18228/16 викладав правову позицію з приводу того, що положення п. 26 розд., VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України згідно з рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р/2020 втратили чинність 26.03.2020, а тому не поширюються на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.

Таким чином, дія другого речення абз. 3 п. 3 розд. II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», згідно з рішенням Конституційного Суду України від 13.09.2023 № 8-р(ІІ)/2023 у справі № 3-80/2022 (191/22; 226/22; 80/23; 131/23; 99/23), втратила чинність 13.09.2023.

Отже, рішення Конституційного Суду України від 13.09.2023 № 8-р(ІІ)/2023 на спірні правовідносини не поширюється , оскільки такі виникли до прийняття указаного рішення, а останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.

Керуючись ст.ст. 242-246, 368 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 до Закарпатської обласної прокуратури про перегляд судового рішення за виключними обставинами та залишити в силі рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Головуюча Суддя З.Б.Плеханова

судді: Калинич Я.М.

Луцович М.М.

Ухвала виготовлена та підписана 05 лютого 2024 року ( після виходу головуючого судді з лікарняного)