Справа № 120/16774/23
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 лютого 2024 р. Справа № 120/16774/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Офісу Президента України про визнання протиправними діянь та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі- ОСОБА_1 , позивач) до Офісу Президента України (далі Офіс ПУ, відповідач) із позовом, в якому просив:

визнати протиправними діяння :

1) повідомлення 07.06.2023 року недостовірної інформації про те, що ініційована електронна петиція Президентові України не відповідає встановленим вимогам;

2) повідомлення 07.06.2023 р. недостовірної інформації про те, що порушене у петиції питання не відноситься до повноважень Президента;

3) не оприлюднення електронної петиції від 07.06.2023 р. на вебсайті Офіційного інтернет -представництва Президента України;

4) приховування та не надання на письмовий запит від 08.06.2023 року засвідченої належним чином поданої та підписаної петиції та її змісту, та письмової відповіді про результати її розгляду (отримання) за підписом відповідальної посадової особи;

5) повідомлення недостовірної інформацію на запит від 08.06.2023 р. про те, що надати запитувану петицію не вбачається можливим;

6) надіслання листа Офісу Президента України від 15.06.2023 р. № 22/1-09/2601 за підписом ОСОБА_2 , зміст та форма якого не відповідає вимогам закону, а саме не містить номери телефонів, адресу електронної пошти, адресу офіційного вебсайту);

7) протиправне розміщення на офіційному сайті Президента України president.gov.ua постійної статичної вкладки "Дружина Президента";

- зобов`язати:

1) оприлюднити електронну петицію від 07.06.2023 р. на вебсайті Офіційного інтернет-представництва Президента України;

2) надати на письмовий запит від 08.06.2023 року засвідчену належним чином копію поданої та підписаної петиції та її зміст, та письмову відповідь про результати її розгляду (отримання) за підписом відповідальної посадової (службової) особи;

3) повідомити недостовірну інформацію на запит від 08.06.2023 р. про те, що надати запитувану петицію не вбачається можливим;

4) надіслати запитувану інформацію листом, що містить номери телефонів, адресу електронної пошти, адресу офіційного вебсайту Відповідача;

5) видалити на офіційному сайті Президента України president.gov.ua вкладку (послання) "Дружина Президента";

6) розмістити на сайті Президента України вкладку "Громадяни України" або "Виборці Президента" та розміщувати за даним посиланням інформацію суспільного інтересу про громадян України, осіб без громадянства та іноземців, в т.ч. про ОСОБА_3 , про мене та мою дружину, та інших рівних один перед одним осіб.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 08.06.2023 р. звернувся із запитом про надання належним чином завіреної та підписаної петиції та її змісту , однак отримав відмову із чим не погоджується, вказуючи, що текст петиції був наявний у Офісу ПУ, тобто інформація надана останнім є недостовірною. Також позивач не погоджується із тим, що текст поданої ним петиції не відповідає встановленим законом вимогам.

Окремо вказав на те, що розміщення на веб сайті відповідача вкладки «Дружина Президента» створює окремі для дружини Президента порівняно з іншими громадянами, преференції.

Не погоджуючись із такими діяннями позивач звернувся до суду .

Ухвалою від 24.11.2023 р. справу прийнято до розгляду та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

10.11.2023 р. надійшов відзив на позов, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову вказуючи, що подана позивачем петиція створює зневажливу атмосферу стосовно пенсіонерів із числа колишніх суддів та працівників органів прокуратури, і містить посягання на право на повагу до їхньої гідності. Відтак, петиція позивача правомірно не розміщена на сайті Офісу ПУ. Стосовно надання відповіді на запит, то вказав, що позивач просив надати копію належним чином підписану, однак візуальний підпис на ній був відсутній, а тому не надано запитувані документи. зазначив, що в грудні 2023 р. надіслано зміст петиції позивачу Також вказав, що розміщення на сайті ПУ вкладки «Дружина Президента» ніяким чином не порушує права позивача.

25.12.2023 р. надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказав, що твердження про невідповідність петиції є надуманим. Також зазначив, що відповідачем не спростовано викладені в позові обґрунтування стосовно права позивача на отримання інформації. Окремо позивач вказує, що відповідач неодноразово розміщував петиції, які не відносяться до його повноважень.

Ухвалою від 05.02.2024 р. закрито провадження в частині вимог про :

- визнання протиправними діяннь стосовно приховування та не надання на письмовий запит від 08.06.2023 року засвідченої належним чином поданої та підписаної петиції та її змісту, та письмової відповіді про результати її розгляду (отримання) за підписом відповідальної посадової особи; повідомлення недостовірної інформації на запит від 08.06.2023 р. про те, що надати запитувану петицію не вбачається можливим; надіслання листа Офісу Президента України від 15.06.2023 р. № 22/1-09/2601 за підписом ОСОБА_2 , зміст та форма якого не відповідає вимогам закону, а саме не містить номери телефонів, адресу електронної пошти, адресу офіційного вебсайту);

- зобов`язання надати на письмовий запит від 08.06.2023 року засвідчену належним чином копію поданої та підписаної петиції та її зміст, та письмову відповідь про результати її розгляду (отримання) за підписом відповідальної посадової (службової) особи) та надіслати запитувану інформацію листом, що містить номери телефонів, адресу електронної пошти, адресу офіційного вебсайту Відповідача.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази суд встановив наступне.

08.06.2023 р. ОСОБА_1 сформував запит Адміністрації Президента України, в якому просив:

1 ) надіслати на його поштову адресу засвідчену належним чином подану та підписану петицію та її зміст, та письмову відповідь про результати її розгляду (отримання) за підписом відповідальної особи;

2) у разі неналежності вирішення вказаного питання до компетенції, запит направити відомій уповноваженій особі(органу).

За наслідком розгляду запиту Офіс Президента України листом від 15.06.2023 р. повідомив, що надати запитувану петицію не є можливим , оскільки її не оприлюднено на веб сайті офіційного інтернет представництва ПУ.

Не погоджуючись із такою позицією відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Оцінюючи позовні вимоги про: визнання протиправними діяння щодо повідомлення 07.06.2023 року недостовірної інформацію про те, що ініційована позивачем та адресована Президентові України електронна петиція не відповідає встановленим вимогам; про те, що порушене у петиції питання не відноситься до повноважень Президента; не оприлюднення електронної петиції від 07.06.2023 р. на вебсайті Офіційного інтернет -представництва Президента України та зобов`язання оприлюднити електронну петицію від 07.06.2023 р. на вебсайті Офіційного інтернет-представництва Президента України, суд керується та виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України від 02 жовтня «Про звернення громадян» (далі - Закон № 393/96-ВР). Цей Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Статтею 23-1 Закону № 393/96-ВР визначено, що громадяни можуть звернутися до Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, органу місцевого самоврядування з електронними петиціями через офіційний веб-сайт органу, якому вона адресована, або веб-сайт громадського об`єднання, яке здійснює збір підписів на підтримку електронної петиції.

В електронній петиції має бути викладено суть звернення, зазначено прізвище, ім`я, по-батькові автора (ініціатора) електронної петиції, адресу електронної пошти. На веб-сайті відповідного органу або громадського об`єднання, що здійснює збір підписів, обов`язково зазначаються дата початку збору підписів та інформація щодо загальної кількості та переліку осіб, які підписали електронну петицію.

Електронна петиція не може містити заклики до повалення конституційного ладу, порушення територіальної цілісності України, пропаганду війни, насильства, жорстокості, розпалювання міжетнічної, расової, релігійної ворожнечі, заклики до вчинення терористичних актів, посягання на права і свободи людини.

Відповідальність за зміст електронної петиції несе автор (ініціатор) електронної петиції.

Електронна петиція оприлюднюється на офіційному веб-сайті відповідно Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, органу місцевого самоврядування або на веб-сайті громадського об`єднання, яке здійснює збір підписів на підтримку електронних петицій, протягом двох робочих днів з дня надсилання її автором (ініціатором).

У разі невідповідності електронної петиції встановленим вимогам оприлюднення такої петиції не здійснюється, про що повідомляється автору (ініціатору) не пізніше строку, встановленого для оприлюднення.

Дата оприлюднення електронної петиції на офіційному веб-сайті відповідно Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, відповідного органу місцевого самоврядування або на веб-сайті громадського об`єднання є датою початку збору підписів на її підтримку.

Електронна петиція, яка в установлений строк не набрала необхідної кількості голосів на її підтримку, після завершення строку збору підписів на її підтримку розглядається як звернення громадян відповідно до цього Закону.

З аналізу вказаних вище законодавчих норм убачається, що електронна петиція оприлюднюється на офіційному веб-сайті, зокрема, Президента України протягом двох робочих днів з дня надсилання її автором (ініціатором) лише в разі відповідності її встановленим Законом №393/96-ВР вимогам.

У разі ж невідповідності електронної петиції встановленим вимогам оприлюднення такої петиції не здійснюється, про що повідомляється автору (ініціатору) не пізніше строку, встановленого для оприлюднення.

Водночас статтею 23-1 Закону № 393/96-ВР передбачено, що електронна петиція не може містити заклики до повалення конституційного ладу, порушення територіальної цілісності України, пропаганду війни, насильства, жорстокості, розпалювання міжетнічної, расової, релігійної ворожнечі, заклики до вчинення терористичних актів, посягання на права і свободи людини. Тобто, Законом № 393/96-ВР встановлені певні вимоги до змісту електронної петиції.

Як встановлено судом, позивач відправив на вебсайт Офіційного інтернет-представництва Президента України електронну петицію під заголовком «Захист держави, життя молоді та прав пенсіонерів за рахунок корупціонерів та злочинці що утримувались з державного бюджету», яка отримала реєстраційний номер 22/195400-еп. У вказаній петиції позивач зазначив, що «державу та майбутнє народу обкрадали 30 років продажні правоохоронці (судді, прокурори)..», «заслужені пенсіонери,,,, які все життя отримували та вимагали хабарі..». Пропонувалося Президентові України «залучити таких «пенсіонерів державної влади, до виконання прямого конституційного обов`язку захисту держави…, «негайно в законний спосіб мобілізувати таких пенсіонерів… ».

Адміністрацією сервісу електронних петицій Офіційного інтернет-представництва Президента України позивачу було надіслано електронне повідомлення про те, що ініційована ним електронна петиція Президентові України не відповідає встановленим вимогам, відтак, її оприлюднення не здійснюється.

При цьому, суд зазначає, що нормами Закону №393/96-ВР не передбачений обов`язок органів, яким адресована петиція, надавати роз`яснення причин відмови в оприлюдненні електронної петиції разом із повідомленням про нездійснення її оприлюднення.

Щодо доводів позивача про те, що його електронна петиція не містить в собі закликів до посягання на права і свободи людини та ніяким чином не порушує права людини на громадянство саме Держави Україна, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

На думку суду, петиція позивача містить заклики до посягання на права, гідність і свободу певної категорії осіб, зокрема, із числа колишніх правоохоронців (суддів, прокурорів, тощо). Відтак, відповідачем правомірно не оприлюднено електронну петицію позивача з підстав її невідповідності вимогам Закону.

Як наслідок вимоги про визнання протиправними діянь про повідомлення 07.06.2023 року недостовірної інформації про те, що ініційована електронна петиція Президентові України не відповідає встановленим вимогам та про те, що порушене у петиції питання не відноситься до повноважень Президента та не оприлюднення електронної петиції від 07.06.2023 р. на вебсайті Офіційного інтернет - представництва Президента України - не підлягають задоволенню.

Окремо суд зазначає, що оскільки оприлюднення петиції не відбулось через її невідповідність вимогам законодавства, а тому не було підстав для її розгляду як звернення громадян відповідно до положень Закону № 393/96-ВР.

З огляду на викладене, позовні вимога в частині зобов`язання оприлюднити електронну петицію від 07.06.2023 р. на вебсайті Офіційного інтернет-представництва Президента України також не підлягають задоволенню.

Надаючи оцінку вимогам про протиправність діянь, що виразились в розміщенні на офіційному сайті Президента України president.gov.ua постійної статичної вкладки "Дружина Президента" та зобов`язання розмістити на сайті Президента України вкладку "Громадяни України" або "Виборці Президента" та розміщувати за даним посиланням інформацію суспільного інтересу про громадян України, осіб без громадянства та іноземців, в т.ч. про ОСОБА_3 , про позивача та про його дружину, та інших рівних один перед одним осіб, - суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом.

Зміст позову - це вид судового захисту, за яким позивач звертається до суду.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен винести рішення. Така вимога повинна мати правовий характер, а також бути підвідомчою суду. Правильне визначення предмету позову має важливе практичне значення. Ним визначається суть вимоги, на яку суд повинен дати відповідь у своєму рішенні, підвідомчість цієї справи, провадиться класифікація на окремі категорії справ. Матеріально-правова вимога позивача повинна опиратися на підставу позову.

Підставою позову - є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою визначені правові наслідки. Підстава позову складається із таких юридичних фактів, які підтверджують наявність спірних взаємовідносин, приналежність сторін до цієї справи та привід по позову.

Право на захист це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (ст. 55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин.

Крім прав є величезна кількість інтересів, як загальних, так і персоніфікованих.

Завдання правосуддя це розгляд та вирішення правового спору, захист порушених суб`єктивних прав, свобод чи інтересів особи.

Ознакою спору є мета його учасників - доведення правомірності своїх інтересів, їх захист усупереч інтересам протилежної сторони. Особа-позивач очікує на захист своїх суб`єктивних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Із системного аналізу вищевказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

При цьому, суд вказує, що наявність вкладки на офіційному сайті Президента України president.gov.ua постійної статичної вкладки "Дружина Президента" не порушує жодних чином прав позивача, оскільки не стосується останнього чи інформації про нього.

За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог про протиправність діянь, що виразились в розміщенні на офіційному сайті Президента України president.gov.ua постійної статичної вкладки "Дружина Президента" та зобов`язання розмістити на сайті Президента України вкладку "Громадяни України" або "Виборці Президента" та розміщувати за даним посиланням інформацію суспільного інтересу про громадян України, осіб без громадянства та іноземців, в т.ч. про ОСОБА_3 , про позивача та про його дружину, та інших рівних один перед одним осіб, оскільки це не порушує права, свободи та інтереси позивача.

Посилання позивача на Порядок оприлюднення у мережі Інтернет інформації про діяльність органів виконавчої влади, затверджений постановою КМУ №3 від 04.01.2002 р. , суд не приймає до уваги, оскільки він поширюється виключно на органи виконавчої влади.

При цьому, відповідно до положень статті 1 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" систему центральних органів виконавчої влади складають міністерства України та інші центральні органи виконавчої влади.

Система центральних органів виконавчої влади є складовою системи органів виконавчої влади, вищим органом якої є Кабінет Міністрів України.

Офіс Президента України є постійно діючим допоміжним органом, утвореним Президентом України відповідно до пункту 28 частини першої статті 106 Конституції України, а відтак, на відповідача не поширюються вимоги вказаного вище нормативно правового акту.

Також не підлягає задоволенню й вимога позивача "зобов`язати повідомити недостовірну інформацію на запит від 08.06.2023 р. про те, що надати запитувану петицію не вбачається можливим" , оскільки обраний спосіб захисту не захищає права позивача. Ба більше, зобов"язувати особу надавати недостовірну інформацію виходить за межі повноважень та компетенції суду.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності оскаржуваних рішень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини не підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 )

Відповідач: Офс Президента України (вул. Банкова, 11, м. Київ, )

Повний текст рішення сформовано: 05.02.2024 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна