Справа № 465/6622/23
Суддя: Мартьянова С. М.
Дата ухвалення: 2024-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

05.02.2024 року Франківський районний суду м. Львова в складі:

головуючого судді Мартьянової С.М.

секретаря судового засідання Сеньків А.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення від 15.08.2023 року серії ЕАТ №7533122,-

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення від 15.08.2023 року серії ЕАТ №7533122, в якому просив суд скасувати постанову від 15.08.2023 серії ЕАТ №7533122 про накладання адміністративного стягнення, винесену Інспектором батальйону №3 роти №3 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Терлецьким А.З., відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 121-3 КУпАП і накладене на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190,00 грн., а також стягнути судовий збір у розмірі 536,80 грн.

В обґрунтування заявлених вимог вказує, що Інспектором батальйону №3 роти №3 УПП у Львівській області ДПП Терлецьким А.З. неправомірно винесено відносно позивача постанову про адміністративне правопорушення від 15.08.2023 серії ЕАТ №7533122 за ч.1 ст. 121-3 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190,00 грн.

В графі 5 оскаржуваної постанови зазначено, що позивач нібито керував транспортним засобом без переднього номерного знаку, чим порушив п. 2.9.в ПДР.

При цьому, в постанові інспектором зроблено висновок, що зазначеними діями позивач начебто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121-3 КУпАП.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена протиправно та підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення у всіх передбачених заводом-виробником автомобіля місця для номерних знаків, такі номерні знаки були; вимога інспектора встановити номерний знак у місцях, які не передбачені законом виробником, не відповідають вимогам закону.

15.08.2023 року позивач здійснював рух по дорозі в м. Львів. Під час руху автомобіль позивача було зупинено працівниками поліції, які звинуватили позивача у відсутності передніх номерних знаків.

Позивач повідомив інспектору, що автомобіль ввезено в США і на передньому бампері заводом виробником не передбачено місця для встановлення номерних знаків. Це пояснюється тим, що в більшості штатів США є обов`язковим встановлення лише задніх номерних знаків. Тому у більшості автомобілів, виготовлених з цієї країни, конструкцією автомобілів не передбачено місця спереду автомобіля для номерних знаків.

У зв`язку з тим, що заводом виробником у цьому автомобілі не передбачено конструкцією спереду місця для номерних знаків, позивач не мав законного права встановлювати в непередбачених місцях.

На прохання позивача повідомити яку саме норму ДСТУ він порушив, на що інспектор ДСТУ 4278:2006. Як далі виявилось це ДСТУ 4278:2006 вже недійсне.

Після цього інспектор почав вводити у свій службовий планшет якісь відомості і через декілька хвилин надав позивачу складено постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Замість процедурного розгляду справи відбулось формальне вручення позивачу складеної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Отже, правилами встановлено заборону керування без жодного номерного знака, а не одного з двох.

ДСТУ 4278:2006, яке посилався інспектор на місці зупинки є недійсним, а тому позивач не може відповідати за порушення не дійсного нормативно-правового акта.

На сьогодні є дійсним ДСТУ 4278:2019. Відповідно до п. 4.2 Правила застосування Національного стандарту ДСТУ 4278:2019 знаки на транспортних засобах треба встановлювати лише в передбачених за конструкцією місцях, зазначених виробником. Згідно з п. 4.3 знаки не повинні зменшувати кутів переднього та заднього звисів транспортного засобу.

Пунктом 30.2 ПДР встановлені вимоги до номерних знаків транспортних засобів, згідно приписів якого на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка. Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті і достатньо освітлені.

Згідно п.2 розділу VIII Вимог до державних номерних знаків транспортних засобів затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ від 02.03.2021 №166, знаки на транспортних засобах треба встановлювати тільки в передбачених конструкцією місцях або додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу.

Тобто, Національним стандартом ДСТУ та Правилами дорожнього руху передбачено встановлення номерного знаку у передбачених за конструкцією заводом-виробником місцях, зазначених виробником.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону «Про дорожній рух» до участі у дорожньому росі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам і пройшли державний технічний огляд (за винятком транспортних засобів, що не підлягають огляду).

Вказаний транспортний засіб пройшов сертифікацію в Україні та пройшов державну експертизу в сервісному центрів МВС з проведенням. відповідної державної реєстрації.

А саме, автомобіль пройшов сертифікацію в Україні, під час якої уповноваженою організацією було проведено технічний контроль щодо відповідності конструкції транспортного засобу установленим вимогам безпеки дорожнього руху. За результатами сертифікації отримано відповідний сертифікат.

Згідно сертифікату відповідності встановлення пристроїв освітлення і світлової сигналізації та їх маркування на автомобілі відповідає вимогам правил та стандартів України.

Отже, даним сертифікатом підтверджено відповідність усіх пристроїв автомобіля (в тому числі попереджувальних світлових сигналів) діючим стандартам та нормам України.

Після сертифікації автомобіль пройшов відповідну державну експертизу в сервісному центрі МВС з подальшою реєстрацією.

Із свідоцтва про право реєстрації транспортного засобу вбачається, що даний транспортний засіб був зареєстрований як такий, що може використовуватись на території України. Територіальний сервісний центр МВС здійснив державну реєстрацію даного транспортного засобу.

Факт сертифікації та первинної реєстрації транспортного засобу свідчить, що вказаний автомобіль за своїми характеристиками відповідав обов`язковим вимогам правил та нормативів, відомостям Державного реєстру сертифікатів відповідності транспортних засобів, виданих уповноваженими органами або органами із сертифікації та у зв`язку з чим компетентним органом було здійснено реєстрацію транспортного засобу.

При цьому інспектор на місці зупинки навіть не досліджував, в якому саме місці та чи взагалі за технічними характеристиками автомобіля заводом виробником передбачено місце спереду автомобіля для встановлення номерних знаків.

Навіть за умови не встановлення спереду у даному автомобілі номерних знаків, такі дії не можуть бути адміністративним правопорушенням, оскільки не можуть бути адміністративним правопорушенням, оскільки закон зобов`язує їх встановлювати виключно у передбаченому заводом-виробником місці.

Таким чином, позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

У зв`язку з вищевикладеним позивач і був вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 28.08.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання.

29.09.2023 року на електрону пошту суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому поросив суд відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на наступні обставини.

Так, поліцейський чітко спостерігав факт допущення позивачем порушення вимог ПДР, а тому, як посадова особа єдиного контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язаний був відреагувати на факт вчинення правопорушення, що і було зроблено шляхом винесення постанови.

Звертають увагу суду на те, що позивач визнає факт керування транспортним засобом. Також домисли позивача про те, що він мав право керувати транспортним засобом без переднього номерного знаку вважають необґрунтованими та такими, що не відповідають чинному законодавству та об`єктивній реальності.

Зокрема, відповідно до пункту 4.1 ДСТУ 4278:2019 «Дорожній транспорт. Знаки номерні транспортних засобів. Загальні вимоги. Правила застосування», кількість знаків на транспортних засобах має бути: - на автомобілях: два знаки.

Згідно п.п. 1 п. 8 Наказу МВС №166 від 02.03.2021 року «Про деякі питання номерних знаків транспортних засобів», кількість знаків на транспортних засобах повинна становити: на автомобілях два знаки.

Отже, враховуючи вище наведене, можна дійти висновку, що на транспортному засобі, а саме на автомобілі повинно бути 2 номерних знаки (спереду і ззаду), домисли позивача про те, що його транспортний засіб, який був імпортований із США, не повинен мати передній державний номерний знак та може рухатись по автодорогах України тільки із заднім номерним знаком, не відповідають чинному законодавству, адже у вище наведених нормах чітко вказано про 2 номерні знаки, які встановлюються на автомобілі.

Окрім того, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є лише офіційним документом, який підтверджує постановку автомобіля на облік, та не може свідчити про те, що такий автомобіль відповідав даним технічних приписів та ДСТУ.

З огляду на вказане, державний номерний знак також повинен розміщуватись у місці попередньої частини автомобіля.

Також, відповідач вказує, що строк зберігання відеозаписів з портативних та відео реєстраторів, установлених у службових транспортних засобах становить 30 діб. Отже відеозапис не є збереженим.

Проте, незважаючи на те, що відеозапис із нагрудних відео реєстраторів поліцейських, які виносили дану постанову відносно позивача, не зберігся у зв`язку із закінченням терміну зберігання такого, враховуючи те, що позивач підтверджує факт керування транспортним засобом без переднього номерного знаку, вважають факт вчинення позивачем правопорушення є доведеним та належним чином підтвердженим.

02.10.2023 року через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на позовну заяву, в якій останній посилався на наступні обставини.

Так, національним стандартом ДСТУ та Правилами дорожнього руху передбачено встановлення номерного знаку у передбачених за конструкцією заводом-виробником місцях, зазначених виробником.

Відповідач нічим не спростовує вказані аргументи і наводить інші додаткові норми закону, які не стосуються прямо справи.

Згідно сертифікату відповідності встановлення пристроїв освітлення і світлової сигналізації щодо відповідності конструкції транспортного засобу установленим вимогам безпеки дорожнього руху.

Згідно сертифікату відповідності встановлення пристроїв освітлення і світлової сигналізації та їх маркування на автомобілі відповідає вимогам правил та стандартів України.

Отже, даним сертифікатом підтверджено відповідність усіх пристроїв автомобіля (в тому числі попереджувальних світлових сигналів) діючим стандартам та нормам України.

Відповідач не зміг спростувати, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, і як наслідок, оскаржувана постанова винесена протиправно та підлягає скасуванню.

Законодавством передбачено не формальне виписування постанови про адміністративне правопорушення, а проведення розгляду справи у відповідності до встановленого порядку, за наслідками якого може бути винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності.

Нормами КУпАП встановлено певну процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягається.

Всупереч цьому інспектор виніс постанову без проведення належного розгляду справи та з позбавленням позивача гарантованих правових механізмів прав та захисту, а саме: позивача не було повідомлено про розгляд адміністративної справи, як особу яка притягається до адміністративної відповідальності; позивача не було сповіщено про час і місце розгляду адміністративної справи, а також про особу, яка буде розглядати справу, його звання, посаду, місце роботи, прізвище, ім`я та по батькові; інспектор виносив постанову без присутності позивача, зачинившись одноособово у службовому автомобілі; інспектор не повідомив позивача про його права та обов`язки як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; під розгляду справи не доведено саме вини позивача, зокрема відсутні жодні докази хто саме керував транспортним засобом на момент зупинки; інспектор не оголошував постанову відповідно до встановленого порядку, відбулося звичайне вручення вже складеної постанови.

Відповідачем не долучено жодних ні фото, ні відео доказів по суті справи.

Позивач стверджує, що таких записів і не може бути, оскільки коли до автомобіля підійшли працівники поліції, позивач ним не керував. Фактично в той день керувала автомобілем його дружина. Тому поліція їх свідомо не долучила.

Отже, єдиним нібито доказом вчинення правопорушення є сама оскаржувана постанова. Однак зазначена постанова є саме предметом спору і не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів, оскільки постанова є лише формою фіксації правопорушення, а не доказом його вчинення.

У зв`язку з вищевикладеним позивач просив суд задовольнити його позовні вимоги та скасувати постанову.

Позивач в судове засідання не з`явився, у відповіді на відзив зазначив про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, а також просив суд проводити розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Водночас судом на підставі ч.4 ст. 229 КАС України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ЕАТ №7533122 від 15.08.2023 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності як водія, транспортного засобу CHEVROLET CAMARA д.н.з. НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, у зв`язку з тим, що 15.08.2023 о 14 год. 02 хв. м. Львів, вул. Стрийська, 352, водій, керував тз без переднього державного номерного знаку, чим порушив п.2.9.в. ПДР керування водієм т/з без номерного знака.

В силу вимог ч. 2ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч.1ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно доп.1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9 ПДРУкраїни).

Відповідно до п. 2.9. в Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Згідно ч. 1 ст. 121-3 КУпАП передбачено, що керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зп.1 ст.247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З системного аналізу вище вказаних норм, вбачається, що для правомірного притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачем повинно бути надано докази в підтвердження факту керування позивачем транспортним засобом без номерного знаку.

Положеннями ч.1 ст.9 КАС України регламентовано, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються взаявах по сутісправи, поясненнях учасників справи, їх представників (ч.2 ст.159 КАС України).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що узагальнений зміст оскаржуваної постанови зводиться до відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення через відсутність у конструкції транспортного засобу місця для переднього номерного знаку.

Отже, в конкретному випадку факт керування позивачем транспортним засобом без переднього номерного знаку сторонами не заперечується, а відтак вказану обставину в силу ч.1 ст.78 КАС України суд вважає достовірною та такою, що не підлягає доказуванню.

Щодо вказаних доводів позивача про відсутність у конструкції транспортного засобу місця для переднього номерного знаку суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з частиною 1 статті 37 Закону України «Про дорожній рух» забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає встановленим вимогам, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Відповідно до підпункту 31.3 «в» пункту 31 ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо номерні знаки не відповідають вимогам відповідних стандартів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 Закону України «Про стандартизацію» національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються безпосередньо чи шляхом посилання на них в інших документах. Національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються на добровільній основі, крім випадків, якщо обов`язковість їх застосування встановлена нормативно-правовими актами.

Так, правила застосування номерних знаків установлені ДСТУ 4278:2019 «Дорожній транспорт. Знаки номерні транспортних засобів. Загальні вимоги. Правила застосування» (надалі ДСТУ 4278:2019).

Згідно з пунктом 4.1 ДСТУ 4278:2019 кількість знаків, на автомобілях має бути два знаки. Знаки на транспортних засобах треба встановлювати лише в передбачених за конструкцією місцях, зазначених виробником (п. 4.2 ДСТУ 4278:2019).

Відповідно до п. 20.2. ПДР України, на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка.

На трамваях і тролейбусах наносяться реєстраційні номери, що надаються відповідними уповноваженими на те органами.

Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті й достатньо освітлені.

Наказом Міністерства внутрішніх справ від 02.03.2021 року №166 «Про деякі питання номерних знаків транспортних засобів» у п.п. 1 п.8 зазначено, що кількість знаків на транспортних засобах повинна становити , зокрема, на автомобілях - два знаки.

Наведене в сукупності свідчить про те, що вимоги діючого законодавства містять заборону експлуатації автомобіля без двох номерних знаків, а також, нормами чинного законодавства встановлено чітку вимогу щодо розміщення двох знаків спереду та ззаду автомобіля.

Отже, позивач при експлуатації транспортного засобу зобов`язаний забезпечити наявність номерних знаків у відповідності до вимог нормативно-правових актів.

Відповідно до п.10 Порядку державної реєстрації транспортних засобів, затвердженої Постановою КМУ від 07.09.1998 року №1388 перша державна реєстрація транспортних засобів в Україні проводиться за умови відповідності конструкції і технічного стану певної марки (моделі) транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, обов`язковим вимогам правил та нормативів, що підтверджується сертифікатом відповідності, виданим згідно з порядком затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання, або відомостями Державного реєстру сертифікатів відповідності транспортних засобів, виданих уповноваженими органами або органами із сертифікації, та реєстру виданих сертифікатів типу транспортних засобів та обладнання, що формується за повідомленнями уповноважених органів, і сертифікатів відповідності нових транспортних засобів, виданих виробником.

Тобто, наявність «Сертифікату відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу» свідчить, що конструкція і технічний стан транспортного засобу відповідають вимогам діючих в Україні правил та нормативів, та даний колесний засіб може бути зареєстровано і/або допущено до участі в дорожньому русі без виконання подальших процедур затвердження. Проте, даний сертифікат не наділяє позивача правом керування авто з одним номерним знаком.

Тому доводи позивача про відсутність у конструкції автомобіля місця для встановлення номерного знака та наявність сертифікату відповідності не заслуговують на увагу та на правомірність постанови жодним чином не впливають.

Також позивач при оскарженні постанови посилається на порушення порядку розгляду справи. З приводу цього суд зазначає наступне.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015 №5-рп/2015 вказав, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Положеннями КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру, тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП, не здійснювалося, а оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень ч.4 ст.258 КУпАП.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ч.1 ст.121-3 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином, відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Окрім цього, оскаржувана постанова не містить незгоди водія з таким порушенням ПДР України, як відсутність номерного знака, оскільки в пунктах 8 та 9 містяться підписи позивача за роз`яснення прав та отримання копії постанови, без заперечень та зауважень.

Також, твердження позивача, що інспектором поліції взагалі не встановлено хто керував авто, протирічать змісту позовної заяви, оскільки в останній самим позивачем вказано, що саме він здійснював рух по дорозі у м. Львові, а також самим позивачем не заперечується факт відсутності переднього номерного знаку на його авто.

Правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 25.06.2020 року по справі 520/2261/19, зводиться до того, що: ч. 2ст. 77 КАС покладено обов`язок доказування відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності, при цьому не виключає визначеного ч. 1 цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Позивачем по справі до адміністративного позову не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Між іншим, незгода позивача з його притягненням до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 121-3 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.3ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Винесення оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача відповідало вимогам закону та посадовим інструкціям поліцейського і було спрямоване на дотримання безпеки дорожнього руху.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП. У той же час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, а тому у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, правові підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст.3,4,9,72,78,241-246,255,286,293,295-297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення від 15.08.2023 року серії ЕАТ №7533122 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у порядку, передбаченого ч.2 ст.255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19.

Суддя Мартьянова С.М.