Справа № 200/609/24
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2024-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про забезпечення позову

02 лютого 2024 року Справа №200/609/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучко В.М., розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В:

01.02.2024 року до Донецького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі заявник) із заявою про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви, в якій просить вжити заходи щодо забезпечення позову до подання адміністративного позову шляхом заборони Краматорському районному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки, в особі першого відділу Краматорського РТЦК та СП (далі за текстом - перший відділ Краматорського РТЦК та СП) та іншим компетентним особам, вчиняти будь-які дії, пов`язані з мобілізацією відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також переміщення ОСОБА_1 для проходження військової служби до іншого місця служби або іншої військової частини, до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправним рішення щодо мобілізації та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування наданої заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що він, як фахівець Слов`янської філії Державної установи «Донецький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» підлягає зарахуванню на спеціальний військовий облік з підстав, визначених пунктом 2 розділу ХІІ додатку 21 «Перелік посад і професій військовозобов`язаних, які підлягають бронюванню на період мобілізації та на воєнний час і працюють у сфері охорони здоров`я» до розпорядження Кабінету Міністрів України (далі КМУ) від 18 березня 2015 року № 493 (зі змінами, внесеними розпорядженням КМУ від 14 липня 2021 року № 799-р). Відповідно до розпорядження першого відділу Краматорського РТЦК та СП від 01.11.2023 року № 4979 ОСОБА_1 було оповіщено роботодавцем про необхідність з`явитися до центру комплектування та соціальної підтримки для уточнення облікових даних та проходження військово-лікарської комісії. Військово-лікарською комісією 09.01.2024 року ОСОБА_1 визнано обмежено придатним для несення військової служби. Слов`янською філією ДУ «Донецький ОЦКПХ МОЗ» неодноразово направлялись звернення до Краматорського РТЦК та СП щодо бронювання ОСОБА_1 як працівника, що забезпечує виконання важливої та складної роботи в м. Слов`янськ Краматорського району Донецької області згідно покладеним державою обов`язків. На останнє таке звернення після проходження ОСОБА_1 військово-лікарської комісії першим відділом Краматорського РТЦК та СП відмовлено у бронюванні останнього за постановою Кабінету Міністрів України № 45 ДСК з посиланням на окреме доручення НГШ ЗС України.

При цьому, першим відділом Краматорського РТЦК та СП ОСОБА_1 видано повістку про необхідність з`явитися до Краматорського РТЦК та СП для відправки 05 лютого 2024 року о 08 годині 00 хвилин за мобілізацією, з повідомленням керівнику підприємства (установи) ДУ «ДОЦКПХ МОЗ» у відповідності до ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 119 Кодексу Законів про працю щодо звільнення ОСОБА_1 від роботи, виплатити зарплату по день вибуття з роботи (включно) та забезпечити гарантоване збереження місця роботи, посади і середнього заробітку. ОСОБА_1 зазначає, що ним у найкоротший термін планується подання адміністративного позову про визнання протиправним рішення щодо мобілізації та зобов`язання вчинити певні дії. Отже, невжиття заходів щодо забезпечення позову призведе до неможливості відновлення порушеного права у зв`язку із вчиненням відповідачем дій по мобілізації. Забезпечення позову сприятиме збереженню існуючого становища прав та обов`язків позивача до розгляду справи по суті, оскільки відносно останнього може бути прийняте рішення про переміщення до військової частини, в тому числі в зону бойових дій, що може унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав та значно ускладнить виконання рішення суду.

Розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову та подані матеріали, суд зазначає наступне.

Інститут забезпечення позову за своєю сутністю та з урахуванням європейського досвіду є інститутом попереднього судового захисту порушеного права.

На цій стадії процесу суд не констатує факт порушення права, однак забезпечує можливість виконання рішення суду, яке може бути прийнято на користь позивача.

Конституційний Суд України в рішенні від 30.01.2003 року, №3-рн/2003 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 120, частини шостої статті 234, частини третьої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13) (пункт 9 мотивувальної частини рішення).

Європейський суд з прав людини у своєму рішення від 23.01.2014 року, №19336/04 Справа East/West Alliance Limited проти України вказав на те, що межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці; використанню засобів захисту не повинні невиправдано та необґрунтовано перешкоджати дії чи бездіяльність органів влади держави-відповідача (див., серед інших джерел, вищезазначене рішення у справі "Аксой проти Туреччини", п. 95, та рішення у справі "Кудла проти Польщі" [ВП], заява N 30210/96, п. 157, ECHR 2000-XI) (пункт 227).

Окрім цього, в рішенні від 18.02.2010, № 54131/08 Справа Байсаков та інші проти України Європейський суд зазначив, " ... що процедура такого судового контролю становить, у принципі, ефективний засіб юридичного захисту у значенні статті 13 Конвенції стосовно скарг, пов`язаних з рішеннями про вислання та екстрадицію, але за умови існування можливості ефективної перевірки судами законності - з матеріально-правового та процесуального погляду - дискреційних дій органу виконавчої влади і можливості скасування ними такого рішення в разі необхідності (див. ухвалу у справі "Сливенко проти Латвії" [ВП], N 48321/99, п. 99, ЄСПЛ 2002-II). Однак, якщо заявник намагається запобігти своєму висланню з Договірної держави, такий засіб юридичного захисту буде ефективним лише в разі, якщо він автоматично зупиняє дію оскаржуваного рішення (див. рішення у справі "Жебремедин [Габерамадієн] проти Франції", N 25389/05, п. 66, ЄСПЛ 2007-V) (пункт 75).

Отже, підсумовуючи наведене, слід прийти до висновку, що існування інституту забезпечення позову, обумовлено потребою в ефективному юридичному захисті прав та інтересів людини. Ефективне використання інституту забезпечення позову унеможливить порушення права людини, яке на думку останньої є порушеним.

Відповідно до частини 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Окрім цього, згідно із частиною 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частина 2 статті 151 КАС України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Із системного аналізу вимог наведених норм слідує, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. При цьому, заявник обов`язково повинен обґрунтувати свою заяву і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі.

Так, відповідно до ч.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, зокрема, що військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.

Згідно з п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

З аналізу вище зазначених норм, вбачається, що військовозобов`язані, які були призвані на військову службу під час мобілізації, в особливий період, набувають нового юридичного статусу - військовослужбовці.

При цьому особа, яка має право на відстрочку/бронювання, не повинна підлягати призову на військову службу під час мобілізації.

Таким чином, суд доходить висновку, що якщо заявника буде призвано на військову службу під час мобілізації, в особливий період, він набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на відстрочку, а також унеможливить виконання рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача, оскільки надання відстрочки/бронювання від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим.

У цій справі заявник стверджує, що він, як фахівець Слов`янської філії ДУ «Донецький ОЦКПХ МОЗ» підлягає зарахуванню на спеціальний військовий облік з підстав, визначених пунктом 2 розділу ХІІ додатку 21 «Перелік посад і професій військовозобов`язаних, які підлягають бронюванню на період мобілізації та на воєнний час і працюють у сфері охорони здоров`я» до розпорядження Кабінету Міністрів України від 18 березня 2015 року № 493 (зі змінами, внесеними розпорядженням КМУ від 14 липня 2021 року № 799-р). Проте, представниками першого відділу Краматорського РТЦК та СП видано повістку на відправку, згідно якої ОСОБА_2 зобов`язано прибути 05.02.2024 року о 8 год. 00 год. до першого відділу Краматорського РТЦК та СП.

На цій стадії процесу суд не вправі надавати оцінку правомірності дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо видачі повістки на відправку та прийняття інших дій чи прийняття рішень, однак, в даному випадку суд стверджує, що без вжиття заходів забезпечення позову мобілізаційні заходи відносно ОСОБА_2 будуть завершені, а тому будь-яке рішення у цій справі не поновить порушені права, про які ним наголошено.

За таких обставин суд вважає, що реалізація повістки на відправку 05.02.2024 року не можлива до надання судом оцінки на предмет правомірності її видачі, оскільки в іншому разі при задоволенні позову, поновити порушенні права та інтереси позивача буде істотно ускладнено.

Отже, наявна підстава для забезпечення позову, яка передбачена п.1 ч.2 ст. 150 КАС України.

При цьому суд вважає, що підстава для забезпечення позову, яка передбачена п.2 ч.2 чт.150 КАС України у цьому випадку відсутня. Так, очевидна протиправність дій відповідача має вказувати на такі обставини, що не потребують детального з`ясування чи додаткового доказування (прийнято неповноважним органом, з перевищенням наданих повноважень тощо). Позивач посилається на очевидність ознак протиправності відповідача, тобто на обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, та наявність яких має встановлюватися судом під час розгляду адміністративної справи, та ухвалення рішення по суті заявлених позовних вимог, тому таке обґрунтування вимог заяви є безпідставним.

Забезпечення мобілізації в Україні є надважливим завданням у воєнний час, однак, у даному випадку, мобілізація має становити баланс між приватним інтересом мобілізованого та публічним інтересом держави. Віднайти такий баланс можливо лише після розгляду справи по суті та прийняття судового рішення.

Вжиття заходів забезпечення позову у запропонований заявником спосіб, не суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову та забезпечить ефективність судового захисту, у разі задоволення цього позову. Водночас такий захід забезпечення позову відповідає положенням Кодексу адміністративного судочинства України та не відноситься до переліку заборон щодо забезпечення позову, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням співмірності таких заходів, а також виходячи із принципів справедливості та гуманізму, суд приходить до висновку, що заявлене клопотання про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню шляхом заборони Краматорському районному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки вчиняти дії щодо призову ОСОБА_1 на військову служу по мобілізації, до моменту набрання законної сили рішенням суду.

Заява про забезпечення позову в частині заборони іншим компетентним особам вчиняти будь-які дії, пов`язані з мобілізацією ОСОБА_1 , а також переміщення останнього для проходження військової служби до іншого місця служби або іншої військової частини, є необґрунтованою, оскільки за даних обставин вчиняти дії щодо мобілізації заявника мають право тільки посадові особи ТЦК та СП і заявник не зарахований до особового складу будь-якої військової частини.

Додатково до вищезазначеного суд також зазначає, що у наведених правовідносинах важливо знайти баланс між приватним інтересом заявника та публічним інтересом щодо забезпечення мобілізації в Україні. Однак, віднайти такий баланс можливо лише після розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправним рішення щодо мобілізації та зобов`язання вчинити певні дії, та прийнятті по ній рішення.

Судовий захист порушеного права має бути реальним, а не ілюзорним. При прийнятті цього рішення суд виходь із балансу інтересів сторін у справі та критерію необхідності в демократичному суспільстві.

Враховуючи викладене, керуючись нормами ст.ст. 150, 151, 156, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви задовольнити частково.

2. Заборонити Краматорському районному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки вчиняти дії щодо призову ОСОБА_1 на військову служу по мобілізації, до моменту набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправним рішення щодо мобілізації та зобов`язання вчинити певні дії.

3. Копію ухвали про забезпечення позову негайно надіслати до Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та ОСОБА_1 .

4. Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

5. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу в повному обсязі складено та підписано 02 лютого 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення.

Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя В.М. Чучко