Справа № 500/76/23
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2024-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 лютого 2024 року

м. Київ

справа №500/76/23

адміністративне провадження №К/990/28992/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» - Авдєєнка Владислава Валерійовича у справі №500/76/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та скасування постанови в частині,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, у якому просило визнати протиправною та скасувати постанову НКРЕКП №1959 від 30 грудня 2022 року в частині пункту 912 додатка до вказаної постанови.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2023 року, позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг звернулася із касаційною скаргою на них до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 31 серпня 2023 року було відкрито касаційне провадження у цій справі.

18 січня 2024 року до Верховного Суду надійшло клопотання від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» - Авдєєнка Владислава Валерійовича надійшло клопотання про відмову від позову.

Розглянувши подане представником позивача клопотання про відмову від позову, Верховний Суд дійшов наступних висновків.

Згідно частини першої статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову.

Відповідно до приписів статті 348 КАС України позивач може відмовитися від позову, а сторони можуть примиритися у будь-який час до закінчення касаційного розгляду. У разі відмови від позову або примирення сторін суд касаційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статей 189, 190 цього Кодексу, якою одночасно визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

За правилами частини шостої статті 47 КАС України, якій кореспондують норми частини 5 статті 189 цього Кодексу, суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

З матеріалів справи вбачається відсутність перешкод для прийняття відмови позивача від позову.

Отже, Суд дійшов висновку про те, що відмова представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» - Авдєєнка Владислава Валерійовича від позову не суперечить закону та не порушує чиїх-небудь прав, свобод або інтересів.

З огляду на вищевикладене та враховуючи обставини справи, Верховний Суд вважає за можливе прийняти відмову позивача від позову, у зв`язку з чим оскаржувані судові рішення слід визнати нечинними, а провадження у справі - закрити.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Відповідно до частини другої статті 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Окрім того, представник позивача у поданому клопотанні просив суд стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати, адже відповідач зумовив задоволення вимог позивача і відмову від позову у зв`язку із цим вже після його подачі.

Відповідно до статті 140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Проте, колегія суддів не вважає обґрунтованою вимогу позивача про покладення на відповідача усіх судових витрат, які були понесені Товариством під час розгляду цієї справи.

Так, розподіл витрат у зв`язку з відмовою позивача від позову передбачено статтею 140 КАС України.

Вирішуючи порушене Товариством перед Верховним Судом питання розподілу судових витрат, колегія суддів акцентує увагу на тому, що диспозиція статті 140 КАС України передбачає можливість відшкодування судових витрат позивачу виключно у тому випадку, якщо відмова від позову обумовлена його задоволенням відповідачем після подання позовної заяви (правові позиції у постановах Верховного Суду від 7 вересня 2021 року у справі №380/3138/20 та від 7 вересня 2023 року у справі №580/67/22).

У цьому позові Товариство просило визнати протиправною та скасувати постанову НКРЕКП №1959 від 30 грудня 2022 року в частині пункту 912 додатка до вказаної постанови. Інших вимог у позові не заявлялось, а під час розгляду справи у судах попередніх інстанцій позовні вимоги не уточнювались й не змінювались.

Проте у постанові НКРЕКП від 16 січня 2024 року №140, на яку посилається Товариство в обґрунтуванні вимог про розподіл понесених ним у цій справі судових витрат, не міститься жодних приписів стосовно визнання протиправною та скасування постанови НКРЕКП №1959 від 30 грудня 2022 року в частині пункту 912 додатка до вказаної постанови як це просило ТОВ «Біоенергопродукт» у своїй позовній заяві.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що у цій справі відповідач задовольнив позов Товариства відповідно до заявлених вимог, а отже й не виникло передбачених у диспозиції статті 140 Кодексу адміністративного судочинства України умов для розподілу судових витрат на користь позивача.

З цих підстав колегія суддів констатує, що у задоволенні вимоги заяви Товариства про покладення на відповідача усіх понесених позивачем судових витрат належить відмовити.

Водночас, згідно з частиною другою статті 142 КАС України у разі вирішення справи шляхом примирення, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Ці норми процесуального закону кореспондуються з частиною четвертою статті 7 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір», відповідно до якої у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Оскільки за змістом приписів частини першої статті 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір зараховується до Державного бюджету України, а позивач, в силу положень частини четвертої статті 7 цього ж Закону та частини другої статті 142 КАС України, у разі відмови від позову має право на повернення йому з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні касаційної скарги, то колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для повернення НКРЕКП судового збору за подання до адміністративного суду касаційної скарги.

Сплата НКРЕКП судового збору за подання до адміністративного суду касаційної підтверджується документально наявною у матеріалах справи платіжною інструкцією №858 від 5 липня 2023 року.

Тож у зв`язку з відмовою позивача від позову НКРЕКП належить повернути з державного бюджету 2684 гривни, що становить 50 відсотків від суми судового збору, сплаченого ним при поданні касаційної скарги.

Аналогічним чином у подібній ситуації вирішувалось питання про розподіл судових витрат в ухвалі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25 січня 2024 року у справі № 500/4576/22.

Керуючись статтями 3, 47, 189, 238, 239, 345, 348, 349, 355, 359 КАС України, -

УХВАЛИВ:

1. Прийняти відмову від позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та скасування постанови в частині.

2. Визнати нечинними рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2023 року у справі №500/76/23.

3. Провадження у справі №500/76/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та скасування постанови в частині закрити.

4. Повернути на користь Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (місцезнаходження: 03057, м. Київ, вул. Сім`ї Бродських, 19; ідентифікаційний ) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні, який було сплачено при поданні касаційної скарги у цій справі згідно з платіжною інструкцією №858 від 5 липня 2023 року.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

……………………………….

……………………………….

……………………………..

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду