Справа № 380/433/24
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2024-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2024 рокусправа № 380/433/24

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Желік О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із вимогами:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 04 січня 2024 року щодо відмови судді у відставці ОСОБА_1 зарахувати до його стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці календарний період проходження строкової військової служби з 14.11.1964 року по 02.11.1967 року, період роботи на посаді консультанта по судовій роботі Відділу юстиції Львівського облвиконкому з 14.12.1981 року по 20.06.1987 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці календарний період проходження строкової військової служби з 14.11.1964 року по 02.11.1967 року, період роботи на посаді консультанта по судовій роботі Відділу юстиції Львівського облвиконкому з 14.12.1981 року по 20.06.1987 року, визначивши сукупний стаж, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 31 рік 10 місяців 09 днів, а також, здійснити перерахунок та виплату його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із урахуванням зазначеного стажу на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області від 10.03.2020 № 454, враховуючи фактично виплачені суми, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, як суддя у відставці, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 02.11.2010. Стаж роботи судді, який дає йому право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 31 рік 10 місяців 09 днів, що підтверджується матеріалами пенсійної справи.

Позивач зазначив, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 у справі №380/6701/20, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 як судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Львівській області від 10.03.2020 № 454, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020, пенсійним органом здійснено перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання.

Разом з тим, як зазначає позивач, виконуючи вищевказане рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області помилково (неправомірно) перераховано виплачуване йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці виходячи із стажу роботи 23 роки 04 місяці 13 днів, який є значно меншим від мого дійсного (фактичного) стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Це пояснюється тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області під час здійснення перерахунку не враховано його дійсний (фактичний) стаж роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та становить 31 рік 10 місяців 09 днів. Відповідне зумовило зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 72% сум суддівської винагороди до 56% сум суддівської винагороди.

Позивач звертався до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою, у якій просив зарахувати до його стажу роботи, що дає право на одержання щомісячного довічного грошового утримання, крім стажу на посадах судді, календарний період проходження строкової військової служби з 14.11.1964 року по 02.11.1967 року, період роботи на посаді консультанта по судовій роботі Відділу юстиції Львівського облвиконкому з 14.12.1981 року по 20.06.1987 року, а також здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із урахуванням зазначених періодів, починаючи з 19.02.2020 року. Натомість пенсійним органом надано позивачу лист-відповідь, яким повідомлено те, що зарахування періоду проходження військової служби та періоду роботи на посаді консультанта по судовій справі до стажу судді чинним законодавством не передбачено.

Позивач вважає таку поведінку пенсійного органу протиправною з огляду на те, що на сьогодні його стаж судді є визначеним на підставі законодавства, що діяло на момент його розрахунку та не підлягає зменшенню. Вважаючи у зв`язку із цим свої конституційні права та гарантії на належний соціальний захист порушеними та такими, що потребують захисту, позивач звернувся до суду з даним позовом. Просить позов задовольнити повністю.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву (вх. 1750ел. від 26.01.2024), у якому представник щодо задоволення позову заперечила та вказала, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 у справі №380/6701/20 Головним управління здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020.

Щодо зарахування стажу роботи періоду проходження строкової військової служби з 14.11.1964 по 02.11.1967 року, періоду роботи на посаді консультанта по судовій роботі Відділу юстиції Львівського облвиконкому з 14.12.1981 року по 20.06.1987 року, представник відповідача зазначила, що відповідно до ст. 137 Закону № 1402 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді судді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи: (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. Зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової, військової служби, чинним законодавством не передбачено. Пунктом 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 визначено, що норми зазначені у законодавстві, яке діяло на час призначення (обрання) на посаду судді зберігаються при визначенні стажу роботи судді. Абзацом 2 частини 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року № 2862-ХІІ, визначено, що до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також і стаж роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на: посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю суддів у Верховному Суді України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражі у Державному арбітражі України, вищому арбітражному суді України, а також на посаді прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. Згідно пункту 3 статті 142 Закону № 1402, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Отже, представник відповідача підсумовує, згідно статті 142 Закону № 1402, враховувати до суддівського стажу періоді проходження строкової військової служби з 14.11.1964 по 02.11.1967 року та період роботи на посаді консультанта по судовій роботі Відділу юстиції Львівського облвиконкому з 14.12.1981 року по 20.06.1987 немає підстав.

Ухвалою судді від 11.01.2024 в справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 з 02.11.2010 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України у Львівській області як отримувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 у період з 14.11.1964 по 02.11.1967 проходив службу в Радянській армії (запис №3). Відповідне зазначено і у військовому квитку серії НОМЕР_1 від 14.11.1964.

Також згідно відомостей цієї ж трудової книжки ОСОБА_1 у період з 14.12.1981 року по 20.06.1987 перебував на посаді консультанта по судовій роботі Відділу юстиції Львівського облвиконкому (запис №21).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 у справі №380/6701/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 як судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Львівській області від 10.03.2020 № 454, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

На виконання вищевказаного судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області було здійснено позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

ОСОБА_1 звернувся 20.12.2023 звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якій просив, зокрема, зарахувати до мого стажу роботи, що дає право на одержання щомісячного довічного грошового утримання, крім стажу на посадах судді, календарний період проходження строкової військової служби з 14.11.1964 року по 02.11.1967 року, період роботи на посаді консультанта по судовій роботі Відділу юстиції Львівського облвиконкому з 14.12.1981 року по 20.06.1987 року, а також здійснити мені перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із урахуванням зазначених періодів, починаючи з 19.02.2020 року.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 04.01.2024 №310-37177/С-52/8-1300/24 повідомлено позивача про те, що відповідно до статті 137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 року до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Відповідно до пункту 2 статті 137 Закону 1402 до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Також у листі зазначено, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці обчислене при страховому стажі 47 років 03 місяці 19 днів, в т.ч. період роботи на посаді судді 23 роки 04 місяці 13 днів. Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці обчислено в розмірі 56% грошового утримання судді згідно з довідкою про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 21.01.2021 №283.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до його стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці календарний період проходження строкової військової служби з 14.11.1964 року по 02.11.1967 року, період роботи на посаді консультанта по судовій роботі Відділу юстиції Львівського облвиконкому з 14.12.1981 року по 20.06.1987 року, останній звернувся до суду.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

У силу статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Статус судді у відставці регулюється нормами Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII (далі Закон від 02.06.2016 року № 1402-VIII).

Згідно з ч. 1 ст. 142 Закону №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання, як зазначено у ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VIII, виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Таким чином, для того аби визначити розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці необхідним є з`ясування його стажу роботи.

Всупереч доводам відповідача, правила визначення стажу роботи судді, закріплені у ст. 137 Закону №1402-VIII, застосовуються виключно до суддів, призначених (обраних) на посаду після набрання чинності цим Законом. Якщо ж суддя призначений (обраний) на посаду до набрання чинності Законом №1402-VIII (набрав чинності: 30.09.2016 року) і виходить у відставку після набрання ним чинності, то застосуванню підлягають норми абз. 4 п. 34 Розділу XII «Прикінцевих та перехідних положень» цього Закону, згідно з якими, судді зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, ще діяло на день їх призначення (обрання).

Як встановив суд, на момент виходу у відставку позивача (постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 07.10.2010 року №2596-VI) був чинним Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI (далі Закон №2453-VI).

Норми Закону №2453-VI були застосовані до правовідносин розрахунку позивачу стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Тому, стаж судді є визначеним на підставі законодавства, що діяло на момент його розрахунку, та не підлягає повторному перегляду. Жодні норми законодавства про статус суддів не надають права на перегляд стажу судді після його розрахунку.

Відповідно до п. 11 Розділу XIII «Перехідні положення» Закону № 2453-VI (в редакції від 07.07.2010 року) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Згідно із частиною першою ст. 25 Конституційного Договору від 08.06.1995 року № Ік/95-ВР між Верховною Радою України та Президентом України «Про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України» Президент України в межах своїх повноважень видає укази і розпорядження, які є обов`язковими для виконання на всій території України, дає їх тлумачення (зазначений Договір був чинний на момент видання Президентом України Указу Президента України від 10.07.1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» та втратив чинність із набранням чинності Конституції України 28.06.1996 року).

Відповідно до пункту 1 Розділу XV «Перехідні положення» Конституції України закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними у частині, що не суперечить Конституції України.

Згідно із ст. 1 Указу Президента України від 10.07.1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (стаття втратила чинність 20.03.2008 року), чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Крім того, згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (яка діяла одночасно із Законом № 2862-ХІІ; втратила чинність 01.01.2012 року), доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 року № 545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом від 07.07.2010 року № 2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих.

Реалізуючи таке право, до стажу роботи позивача, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання було зараховано, у зв`язку з роботою на посаді судді не менше як 10 років, календарні періоди проходження строкової військової служби 2 роки 11 місяців 19 днів.

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 у справі №380/6701/20 ОСОБА_1 з 19.02.2020 здійснено перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Львівській області від 10.03.2020 № 454.

При цьому, після здійснення вказаного перерахунку, відповідачем не враховано до стажу роботи судді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання зазначеного періоду строкової військової служби.

Відповідно до частини першої ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Зокрема, Законом СРСР від 12.07.1967 р. «Про загальний військовий обов`язок» : Положенням про пільги для військовослужбовців, військовозобов`язаних, осіб, звільнених з військової служби у відставку, та їх сімей, затвердженим постановок Ради Міністрів СРСР від 17.02.1981 р. № 193, було передбачено зарахування час перебування громадян на дійсній військовій службі у Збройних Силах СРСР де загального трудового стажу, безперервного трудового стажу та стажу роботи за спеціальністю.

Постановою Верховної Ради України від 12.09.1991 р. № 1545 XXII «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства Україні на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, як не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 року (зі змінами те доповненнями) "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплаті пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхні: сімей" встановлено порядок обчислення вислуги років.

Пунктом 1 вказаної Постанови встановлено, що для призначення пенсій за вислугу років зараховується дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово - Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органа: внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, як відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Суд відзначає, що період проходження позивачем строкової військової служби з 14.11.1964 по 02.11.1967 є безспірним, оскільки згідно у відповідності до розрахунку страхового стажу форми РС-право, такий було зараховано до стажу роботи судді, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання.

Верховний Суд у постанові від 15 листопада 2021 року у справі №580/6051/20 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/101079283) дійшов висновку, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», було передбачено право судді на зарахування до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби.

Не включення його до відповідного стажу роботи на посаді судді і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.

Відтак, враховуючи висновки Верховного Суду, період проходження позивачем строкової військової служби з 14.11.1964 року по 02.11.1967, повинен бути зарахований до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

До аналогічних висновків доходить суд і в частині зарахування до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоду роботи на посаді консультанта по судовій роботі Відділу юстиції Львівського облвиконкому з 14.12.1981 року по 20.06.1987 року.

Суд знову ж так відзначає, що такий період роботи було зараховано до стажу роботи судді, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання. При цьому такий період роботи позивача не враховано для обчислення розміру його щомісячного довічного грошового утримання.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини врегульовувались Законом України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ (далі - Закон №2862-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 43 Закону № 2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Крім того, Конституційний Суд України у мотивувальній частині Рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011 вказав на неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

До цього Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Також, в рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абз. 2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

Відповідно до пункту 11 Основних принципів незалежності судових органів (схвалені резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року) термін повноважень суддів, їх незалежність, безпека, відповідна винагорода, умови служби, пенсії і вік виходу на пенсію повинні належним чином гарантуватися законом.

Вищенаведене узгоджується з положеннями Європейської хартії про закон "Про статус суддів" від 10 липня 1998 року, згідно яких рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов`язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Так, згідно із пунктом 54 Рекомендації CM/Rес (2010)12) від 17 листопада 2010 року Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки - "оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов`язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв`язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці".

Виходячи з наведеного, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Аналогічні висновки, також, висловленні у рішенні Ради суддів України «Щодо обчислення стажу роботи для виникнення права на відставку, надбавку за вислугу років та додаткову відпустку» від 13 березня 2015 року № 20.

З врахуванням наведеного, позивач має право на зарахування періоду роботи на посаді консультанта по судовій роботі Відділу юстиції Львівського облвиконкому з 14.12.1981 року по 20.06.1987 року до стажу роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного (довічного) грошового утримання позивача при проведенні перерахунку, починаючи з 19.02.2020.

Ба більше, до проведення перерахунку довічного грошового утримання позивача з 19.02.2020 на виконання рішення суду стаж роботи на посаді судді пенсійним органом було обраховано у належному розмірі.

У зв`язку з наведеним, дії відповідача щодо відмови позивачу зарахувати до його стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці календарний період проходження строкової військової служби з 14.11.1964 року по 02.11.1967 року, період роботи на посаді консультанта по судовій роботі Відділу юстиції Львівського облвиконкому з 14.12.1981 року по 20.06.1987 року є протиправними.

Відтак, з метою ефективного захисту порушених прав позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці календарний період проходження строкової військової служби з 14.11.1964 року по 02.11.1967 року, період роботи на посаді консультанта по судовій роботі Відділу юстиції Львівського облвиконкому з 14.12.1981 року по 20.06.1987 року, визначивши сукупний стаж, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 31 рік 10 місяців 09 днів, а також, здійснити перерахунок та виплату його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із урахуванням зазначеного стажу на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області від 10.03.2020 № 454, враховуючи фактично виплачені суми, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1, 2 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 14, 73-78, 90, 132, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови судді у відставці ОСОБА_1 зарахувати до його стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці календарний період проходження строкової військової служби з 14.11.1964 по 02.11.1967 та період роботи на посаді консультанта по судовій роботі Відділу юстиції Львівського облвиконкому з 14.12.1981 по 20.06.1987.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області () зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці календарний період проходження строкової військової служби з 14.11.1964 по 02.11.1967, період роботи на посаді консультанта по судовій роботі Відділу юстиції Львівського облвиконкому з 14.12.1981 по 20.06.1987, визначивши сукупний стаж, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 31 рік 10 місяців 09 днів, а також, здійснити перерахунок та виплату його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із урахуванням зазначеного стажу на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області від 10.03.2020 № 454, враховуючи фактично виплачені суми, починаючи з 19.02.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Желік О.М.