Справа № 460/26043/23
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2024-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 лютого 2024 року м. Рівне №460/26043/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доУправління Служби безпеки України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

09 листопада 2023 року до Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Рівненській області, в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії Управління Служби безпеки України в Рівненській області щодо підміни поняття розрахункової величини у вигляді «прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року» на показник «прожитковий мінімум працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами» при підготовці та направленні до ГУ ПФУ в Рівненській області довідок про розмір грошового забезпечення за аналогічною посадою, яку позивач обіймав на час звільнення з військової служби станом на 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 для проведення з 01.02.2021, 01.02.2022 та 01.02.2023 перерахунку основного розміру пенсії;

- зобов`язати Управління Служби безпеки України в Рівненській області підготувати та надати до ГУ ПФУ в Рівненській області довідки про розмір грошового забезпечення за аналогічною посадою, яку позивач обіймав на час звільнення з військової служби станом на 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 відповідно до статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, тат деяких інших осіб», статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із визначенням посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року у розмірі 2270 грн., на 01 січня 2022 року у розмірі 2481 грн. та на 01 січня 2023 року у розмірі 2684 грн. на відповідний тарифний коефіцієнт із обов`язковим зазначенням відомостей про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для проведення з 01.02.2021, 01.02.2022 та 01.02.2023 перерахунку основного пенсії позивача.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 14.11.2023 провадження у справі було відкрито, та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Позов мотивований тим, що 16.08.2023 позивачем подана заява до відповідача про добровільне виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2023 у справі №460/7184/23. Згідно відповіді від 15.09.2023 повідомлено, що Управлінням Служби безпеки України в Рівненській області на виконання рішення суду направлено на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області довідки від 15.09.2023 станом на 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 № 17/40, № 17/41 та № 17/42 за відповідною (аналогічною) посадою на день звільнення зі служби для здійснення перерахунку розміру пенсії позивача. Однак ознайомившись із вказаними довідками, які видані на виконання рішення суду, позивач вважає, що відповідач свідомо підмінив поняття розрахункової величини у вигляді «прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року» на показник «прожитковий мінімум працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами». Вважаючи вказані дії протиправними, з метою захисту порушених прав, позивач звернувся до суду.

Ухвала суду від 14.11.2023 про відкриття провадження до електронного кабінету УСБУ в Рівненській області в підсистемі «Електронний суд» надійшла 14.11.2023.

28.11.2023. на адресу суду, представником відповідача, подано відзив на позовну заяву, в тексті якого зазначено наступне. Так, УСБУ в Рівненській області, на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2023 у справі №460/7184/23, підготовлено та подано згідно супровідного листа від 25.07.2023 №17/7873 до ГУ ПФУ в Рівненській області довідки від 22.07.2023 №17/40, №17/41, №17/42 про розмір грошового забезпечення яке могло б бути встановлено станом на 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 за посадою аналогічною тій яку ОСОБА_1 обіймав на час звільнення зі служби. У вказаних довідках для розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням застосовано розрахункову величину визначену Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2022 №1082-ІХ, Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 №1928-ІХ та Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 №2710-ІХ. Постановою КМУ №704 від 30.08.2017 визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Станом на дату прийняття означеної Постанови Законами України «Про державний бюджет України» на 2017, 2018, 2019, 2020 роки були визначені лише основні величини, у тому числі прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В силу приписів ст. 92 Конституції України, Верховна Рада України щороку, при прийнятті Закону про Державний бюджет України на відповідний рік, серед іншого, встановлює розмір прожиткового мінімуму та безпосередньо розрахункову величину прожитковий мінімум працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами. У Законі України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», визначено прожитковий мінімум, як величину, що застосувалась для обрахунку всіх інших соціальних виплат, без винятків та застережень. Безальтернативно, Верховна Рада України встановила такий розмір на рівні 2102 гривень. Однак, починаючи із Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», у статті 7 відбулись зміни. Так, у законах України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік», «Про Державний бюджет України на 2023 рік», парламент в однойменних абзацах статі 7 кожного із Законів здійснив диференціацію розмірів прожиткового мінімуму в залежності від правовідносин, в яких він буде застосований. Зокрема, у 2021, 2022, 2023 роках, з метою визначення розмірів посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів яким такі виплати регулюються спеціальними законами, застосуванню підлягає прожитковий мінімум у розмірі 2102 гривні. Відповідно до статті 1 Закону України «Про Службу безпеки України» від 25.03.1992 №2229-ХІІ Служба безпеки України це державний орган спеціального призначення з правоохоронними функціями, який забезпечує державну безпеку України. Виплата грошового забезпечення співробітникам СБ України регулюється спеціальним Законом №2229-ХІІ. Враховуючи викладене, починаючи з 01.01.2021 положення пункту 4 Постанови №704, в частині визначення посадових окладів - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня необхідно застосовувати той який вказаний в правових актах вищої юридичної сили, а саме в пункті 6 статті 7 Закону України про державний бюджет на відповідний рік, згідно із якими прожитковий мінімум, як базовий державний стандарт для розрахунку посадових окладів, заробітною плати, грошового забезпечення працівників державного органу оплата праці яких регулюється спеціальним законом законодавцем встановлений у розмірі 2102 грн. У зв`язку з означеним, виконуючи постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2023 у справі №460/7184/23, УСБУ в Рівненській області при підготовці довідок від 22.07.2023 №17/40, №17/41 та №17/42 про розмір грошового забезпечення яку могло б бути станом на 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 за посадою аналогічною тій яку обіймав ОСОБА_1 на час звільнення, для визначення посадового окладу, окладу за військове званням та всіх інших щомісячних видів грошового забезпечення та премії застосовано встановлену законодавством спеціальну розрахункову величину прожиткового мінімуму 2102 грн. шляхом множення на відповідні коефіцієнти. Підсумовуючи вищенаведене, вважає, що обставини та доводи, які виклав у своїй позовній заяві позивач, є необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку з цим, будь-яка протиправності в діях посадових осіб УСБУ в Рівненській області відсутня. На підставі означеного вище, представник відповідача просить суд у задоволенні пред`явлених позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, то відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером СБУ України у Рівненській області, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області, та отримує пенсію за вислугу років, яка була призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2023 у справі №460/7184/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року у справі № 460/7184/23 скасовано та прийнято нове, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України в Рівненській області щодо відмови в підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за аналогічною посадою, яку він обіймав на час звільнення з військової служби станом на 01.01.2021 року, 01.01.2022 року та 01.01.2023 року із визначенням посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідні тарифні коефіцієнти із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для проведення з 01.02.2021 року, 01.02.2022 року та 01.02.2023 року перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Управління Служби безпеки України в Рівненській області підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за аналогічною посадою, яку він обіймав на час звільнення з військової служби станом на 01.01.2021 року, 01.01.2022 року та 01.01.2023 року відповідно до статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" із визначенням посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідні тарифні коефіцієнти із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для проведення з 01.02.2021 року, 01.02.2022 року та 01.02.2023 року перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 .

Тобто вказаним рішенням суду, яке набрало законної сили, вказано порядок його виконання, а саме зобов`язано Управління Служби безпеки України в Рівненській області підготувати та надати довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за аналогічною посадою, яку він обіймав на час звільнення з військової служби станом на 01.01.2021 року, 01.01.2022 року та 01.01.2023 року відповідно до статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" із визначенням посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідні тарифні коефіцієнти із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для проведення з 01.02.2021 року, 01.02.2022 року та 01.02.2023 року перерахунку основного розміру пенсії.

22.07.2023, з посиланням на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2023 у справі №460/7184/23, Управління Служби безпеки України в Рівненській області підготувало та направило до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області оновлені довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії станом на 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 щодо ОСОБА_1 .

Позивачем, подана заява від 16.08.2023 до відповідача про підготовку та надання довідок про розмір грошового забезпечення на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2023 у справі №460/7184/23.

Згідно відповіді Управління Служби безпеки України в Рівненській області № 17/К-38/12 від 15.09.2023 повідомлено, що на виконання рішення суду направлено на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області довідки від 15.09.2023 станом на 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 № 17/40, № 17/41 та № 17/42 за відповідною (аналогічною) посадою на день звільнення зі служби для здійснення перерахунку розміру пенсії позивача.

Вважаючи, що Управління Служби безпеки України в Рівненській області, видаючи довідки на виконання рішення суду, свідомо підмінило поняття розрахункової величини у вигляді «прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року» на показник «прожитковий мінімум працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами», позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтями 8, 55 Конституції України передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційне право на судовий захист належить до невідчужуваних та непорушних. Частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви про розгляд навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв чи скарг, які відповідають встановленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке відповідно до статті 64 Конституції України не може бути обмежене.

Отже, положення частини першої статті 55 Конституції України закріплює одну з найважливіших гарантій здійснення як конституційних, так й інших прав та свобод людини і громадянина. Кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства, має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

Як зазначалося, статтею 55 Конституції України передбачено, що кожній людині гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових осіб і службових осіб, а тому суд не має права відмовляти особі в прийнятті чи розгляді скарги з підстав, передбачених законом, який це право обмежує.

Здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Як вбачається зі змісту відзиву на позовну заяву, на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2023 у справі №460/7184/23, Управлінням Служби безпеки України в Рівненській області підготовлено та направлено на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 від 15.09.2023 станом на 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 № 17/40, № 17/41 та № 17/42 за відповідною (аналогічною) посадою на день звільнення зі служби для здійснення перерахунку розміру пенсії позивача.

Тобто, у межах спірних відносин позивач фактично не погоджується із діями відповідача, які пов`язані із розміром грошового забезпечення вказаного у довідках, які видані на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду як від 05.07.2023 у справі №460/7184/23.

Суд зазначає, що ключовим аспектом спірних правовідносин, які розглядаються у даній справі є неналежне виконання Управлінням Служби безпеки України в Рівненській області постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2023 у справі №460/7184/23, яке набрало законної сили.

Суд вважає за необхідне зазначити, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративній справі, врегульовано у стаття 370-383 розділу ІV Кодексу адміністративного судочинства України, якими не передбачено можливості вирішення в порядку позовного провадження вимог особи-позивача, що випливають з обставин невиконання або неналежного виконання судового рішення відповідачем.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, приписами ст. ст. 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Суд зазначає, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України (ст.382, ст.383 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

На підставі вищевикладеного, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.02.2019 (справа №806/2143/15), від 03 квітня 2019 року (справа №820/4261/18), від 09 липня 2019 року (справа №826/17587/18), від 31 липня 2019 року (справа №803/688/18), від 23 липня 2020 року (справа №661/89/17), від 24 липня 2020 року (справа №501/2172/15-а), Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №686/23317/13-а.

При цьому, при розгляді позовних вимог стосовно невиконання окремого судового рішення в іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконання судового рішення являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №686/23317/13-а, від 06.02.2019 у справі №816/2016/17, а також в постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №806/2143/15, постанові Верховного Суду від 30.03.2021 у справі №580/3376/20.

Суд зазначає, що за наслідками аналізу предмету позову у даній справі вбачається, що він фактично спрямований на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2023 у справі №460/7184/23.

Обраний позивачем у цій справі спосіб захисту є одним із способів виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2023 у справі №460/7184/23.

Також, суду слід зазначити, що питання застовуання поняття розрахункової величини у вигляді «прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року» та показника «прожитковий мінімум працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами» було предметом розгляду у справі № 460/7184/23 при винесенні рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10.04.2023 та при його перегляді Восьмим апеляційним адміністративним судом.

Отже, у спірних відносинах наявні обставини, з якими ст. 382 КАС України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. За вказаних обставин, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

Суд зазначає, що відповідні заяви повинні бути подані в рамках справи №460/7184/23.

У зв`язку з цим, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Отже, спір у цій справі №460/26043/23 є тотожним, тому, що був предметом розгляду у справі № 460/7184/23, але виник на стадії виконання судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав, що є підставою для відмови у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позовної заяви поданої до Управління Служби безпеки України в Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для поверненя сплаченого позивачем судового збору.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 02 лютого 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Управління Служби безпеки України в Рівненській області (вул. Відінська, 4, м. Рівне, Рівненська обл., Рівненський р-н, 33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 20001668)

Суддя Д.П. Зозуля