Справа № 160/14248/22
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
УСТАНОВИВ:
14.09.2022 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2022 №213 в частині, що стосується ОСОБА_1 ;
- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 первинному званні «старший солдат» на посаді командира другого відділення радіорозвідки взводу радіорозвідки розвідувальної роти;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю грошового забезпечення за час виконання військового обов`язку на посаді розвідника-радіотелефоніста першого розвідувального відділення розвідувального взводу другого мотопіхотного батальйону, тарифний розряд - 4, ШПК - «солдат» за період з 15.08.2022 по дату поновлення у первинному званні та посаді.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.09.2022 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позову (суддя Віхрова В.С.).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи; витребувано від військової частини НОМЕР_1 копію оскаржуваного наказу №213 від 14.08.2022 та матеріали службового розслідування стосовно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) (суддя Віхрова В.С.).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.12.2022 року повторно витребувано від військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) копію оскаржуваного наказу №213 від 14.08.2022 та матеріали службового розслідування стосовно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).
01.02.2023 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву та витребувані судом документи. Долучені додаткові докази по справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 року поновлено провадження у справі зі стадії, з якої його було зупинено (суддя Віхрова В.С.).
02.02.2023 представником ОСОБА_1 подано до суду заяву про уточнення позовних вимог з викладенням позовних вимог у такій редакції:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2022 №213 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2022 №174-рс в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 12.08.2022 №211 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 02.09.2022 №232 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
-визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 11.09.2022 №6748 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 23.08.2022 №222 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2022 №6275 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 07946341) поновити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на посаді командира 2 відділення радіорозвідки взводу радіорозвідки радіорозвідувальної роти;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 07946341) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) грошове забезпечення (щомісячну премію, додаткову винагороду) за період з 15.08.2022 по дату поновлення на посаді, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року №260.
У обґрунтування необхідності уточнення позовних вимог представником позивача зазначено, що ознайомившись з відзивом на позовну заяву від 25.01.2023, та у зв`язку з отриманням документів, які не були доведені до позивача, є необхідність уточнити позовні вимоги.
У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає про те, що Указом Президента України №135/2020 від 10 квітня 2020 року, абзац 2 п.257 Положення про проходження громадянами України військової служби викладено в новій редакції: «для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог п.85,87 цього Положення про проходження громадянами України військової служби, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців. За винятком випадків, визначених п.112 цього Положення про проходження громадянами України військової служби.
До відзиву на позовну заяву відповідачем надано додатки: копію витягу з наказу від 14.08.2022 №213 про виплату премії, надбавки ОСОБА_1 ; копію витягу з наказу від 14.08.2022 №174-рс про увільнення від займаної посади ОСОБА_1 ; копію витягу з наказу від 23.08.2022 №222 про виключення ОСОБА_1 з котлового забезпечення військової частини НОМЕР_1 ; копію витягу з наказу від 02.09.2022 року №232 про увільнення від займаних посад та зарахування в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , утримуючи в списках особового складу військової частини з 02.09.2022 ОСОБА_1 , розвідника-радіотелефоніста першого розвідувального відділення розвідувального взводу другого мотопіхотного батальйону - у зв`язку з самовільним залишенням військової частини; копію акту службового розслідування від 11.09.2022; копію витягу з наказу про результати службового розслідування; копію службової характеристики ОСОБА_1 ; копії пояснень командира ОСОБА_2 , старшого солдата ОСОБА_3 ; копії доповідей про самовільне залишення ОСОБА_1 та повернення після СЗЧ ОСОБА_1 ; копію акту службового розслідування від 05.09.2022 року та інші копії наказів та рішень.
07.02.2023 року поновлено провадження у справі.
Відповідач зазначає про те, що підставою для переведення позивача на нижчу посаду було не самовільне залишення позивачем військової частини, а доукомплектування Збройних Сил України.
Представник позивача вказує, серед копій документів, доданих до відзиву відповідачем, немає жодних документів про доукомплектування Збройних Сил України в особливий період, а саме доукомплектування розвідувальних відділень розвідувального взводу мотопіхотного батальйону, в якому позивач вже проходив військову службу.
До того ж, відповідно до оскаржуваного витягу з наказу командира 93 окремої механізованої бригади від 14.08.2022 року №174-рс, який додано відповідачем до відзиву на позовну заяву, увільнено старшого солдата ОСОБА_1 , командира відділення радіорозвідки взводу радіорозвідки розвідувальної роти та призначено розвідником-радіотелефоністом розвідувального відділення розвідувального взводу мотопіхотного батальйону, ВОС - 106646А/641, на підставі пункту 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (зі змінами). Втім, відсутні будь-які, підтверджені відповідачем, підстави для доукомплектування розвідувального відділення розвідувального взводу мотопіхотного батальйону. Жодних наказів про необхідність доукомплектування розвідувальних відділень розвідувальних взводів мотопіхотних батальйонів немає.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 судом прийнято до розгляду в такій редакції:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2022 №213 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2022 №174-рс в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 12.08.2022 №211 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 02.09.2022 №232 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
-визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 11.09.2022 №6748 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 23.08.2022 №222 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2022 №6275 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 07946341) поновити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на посаді командира 2 відділення радіорозвідки взводу радіорозвідки радіорозвідувальної роти;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 07946341) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) грошове забезпечення (щомісячну премію, додаткову винагороду) за період з 15.08.2022 по дату поновлення на посаді, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року №260.
Призначено розгляд справи здійснювати спочатку.
17.02.2023 року на електронну адресу суду відповідачем подано відзив на уточнену позовну заяву.
22.02.2023 року відповідачем до канцелярії суду подано відзив на уточнену позовну заяву.
06.03.2023 року позивачем додаткові пояснення у справі.
На виконання розпорядження Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.04.2023 р. №139д, у зв`язку із наказом голови суду від 24.03.2023 року № 185-к, на підставі листа Національної школи суддів України від 21.03.2023 року № 20-03/390, вирішено відрядити суддю ОСОБА_4 до Національної школи суддів України місто Київ у період з 03 квітня 2023 року по 19 травня 2023 року, керуючись ч. 9 ст. 31, ст. 193 Кодексу адміністративного судочинства України (далі Кодекс), п. 2.3.49, п.2.3.50, п. 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, у зв`язку з неможливістю продовження розгляду справ, що може перешкодити розгляду справ у строки, встановлені Кодексом, було здійснено повторний автоматизований розподіл поданої заяви, за результатами якого складений протокол від 06.04.2023 року.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2023 р. справу передано судді Ількову В.В. 07.04.2023 року.
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2022 №213 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2022 №174-рс в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 12.08.2022 №211 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 02.09.2022 №232 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 11.09.2022 №6748 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 23.08.2022 №222 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2022 №6275 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- послужного списку позивача;
-усіх документів, на підставі яких було призначене службове розслідування відносно позивача;
- наказу про призначення службового розслідування;
- матеріалів службового розслідування;
- усіх документів, на підставі яких було прийнято оскаржувані накази, що стосується ОСОБА_1 ;
- розпорядження про проведення рекогносцирування від 05.08.2022 року;
- довідку про грошове забезпечення позивача із зазначенням усіх її складових;
- розпорядження про проведення рекогносцирування від 05.08.2022 року;
- усіх документів, на підтвердження фактичних обставин справи в т.ч. щодо виконання позивачем розпорядження від 05.08.2022 року;
- пояснень про обставини, що викладені у позовній заяві та у заяві про уточнення позовних вимог в т.ч. щодо виконання позивачем розпорядження від 05.08.2022 року та інші докази щодо суті спору.
26.04.2023 року відповідачем на електронну адресу суду подано відзив на уточнений позов.
03.05.2023 року відповідачем до канцелярії суду подано відзив на уточнений позов.
Ухвалою суду від 08.06.2023 року витребувано від Військової частини НОМЕР_1 належним чином завірені копії таких документів, зокрема:
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2022 №213 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2022 №174-рс в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 12.08.2022 №211 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 02.09.2022 №232 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 11.09.2022 №6748 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
-наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 23.08.2022 №222 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2022 №6275 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- матеріалів особової справи позивача;
- послужного списку позивача;
- усіх документів, на підставі яких було прийнято оскаржувані накази в частинах, що стосуються ОСОБА_1 (у разі якщо документи не були подані відповідачем у повному обсязі);
- матеріалів службового розслідування;
- усіх документів, на підставі яких було прийнято оскаржувані накази, що стосується ОСОБА_1 ;
- розпорядження про проведення рекогносцирування від 05.08.2022 р.;
- усіх документів, на підтвердження фактичних обставин справи в т.ч. щодо виконання позивачем розпорядження від 05.08.2022 р.;
- довідку про грошове забезпечення позивача із зазначенням усіх її складових;
- довідку про отримане грошове забезпечення позивача на займаній ним посаді за спірний період;
- пояснень про обставини, що викладені у позовній заяві та у заяві про уточнення позовних вимог в т.ч. щодо виконання позивачем розпорядження від 05.08.2022 року та інші докази, що стосуються суті спору.
Вказаною ухвалою суду від 08.06.2023 року зупинено провадження у справі до надання витребуваних судом доказів.
04.07.2023 року відповідачем на виконання вимог ухвали суду долучені додаткові докази по справі.
Ухвалою суду від 26.09.2023 року поновлено провадження у справі.
26.09.2023 року витребувано від Військової частини НОМЕР_1 належним чином завірені копії таких документів, зокрема:
- додаткову інформацію щодо розпорядження ОСОБА_1 від 05.08.2022 року (його зміст, строки виконання, тощо);
- інформацію та пояснення про обставини щодо виконання позивачем розпорядження від 05.08.2022 року та його результатів;
- інформацію та пояснення про обставини щодо виконання позивачем розпорядження від 05.08.2022 року та виконання цього розпорядження 06.08, 07.08, 08.08, 09.08, та наказів безпосереднім командуванням позивача;
- інформацію про обставини щодо виконання позивачем розпорядження від 05.08.2022 року та залишення військової частини 10.08.2022 року;
- відомості/інформацію щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності;
- відомості/інформацію щодо фіксування відповідачем залишення позивачем в/ч у випадках встановленими розслідуваннями;
- надати додаткові (розгорнуті пояснення) щодо видачі кожного з наказів та обґрунтування їх прийняття:
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2022 №213 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2022 №174-рс в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 12.08.2022 №211 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 02.09.2022 №232 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 11.09.2022 №6748 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 23.08.2022 №222 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2022 №6275 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- усіх документів, на підтвердження фактичних обставин справи в т.ч. щодо виконання позивачем розпорядження від 05.08.2022 р.;
- інформацію щодо телефонних розмов ОСОБА_1 10.08.2022 року, що стосуються безпосередньо суті спору.
Запропоновано позивачеві надати додаткові пояснення щодо підстав прийняття наказів, зокрема щодо:
- наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2022 №213 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2022 №174-рс в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.08.2022 №211 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.09.2022 №232 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.09.2022 №6748 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.08.2022 №222 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2022 №6275 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- надати інформацію та докази, у випадку їх наявності, щодо здійснення позивачем ремонту автомобіля 10.08.2022 року та надати інформацію щодо запису телефонної розмови, долученої позивачем до матеріалів справи, а також надати копію цього запису відповідачу.
Вказаною ухвалою суду зупинено провадження у справі до надання витребуваних судом доказів.
10.10.2023 року відповідачем на електрону адресу суду подано уточнений відзив на позовну заяву. Долучені додаткові докази по справі.
20.11.2023 року позивачем через підсистему Електронний суд подані додаткові пояснення у справі. Долучені додаткові докази по справі.
20.11.2023 року поновлено провадження у справі.
Ухвалою суду від 20.11.2023 року витребувано повторно від Військової частини НОМЕР_1 належним чином завірені копії таких документів, зокрема:
- додаткову інформацію щодо розпорядження ОСОБА_1 від 05.08.2022 року (його зміст, строки виконання);
- інформацію та пояснення про обставини щодо виконання позивачем розпорядження від 05.08.2022 року та його результатів;
- інформацію та пояснення про обставини щодо виконання позивачем розпорядження від 05.08.2022 року та виконання цього розпорядження 06.08, 07.08, 08.08, 09.08, та наказів безпосереднім командуванням позивача;
- інформацію про обставини щодо виконання позивачем розпорядження від 05.08.2022 року та залишення військової частини 10.08.;
- відомості/інформацію щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності;
- відомості/інформацію щодо фіксування відповідачем залишення позивачем в/ч у випадках встановленими розслідуваннями;
- надати додаткові (розгорнуті пояснення) щодо видачі кожного з наказів та обґрунтування їх прийняття:
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2022 №213 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2022 №174-рс в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 12.08.2022 №211 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 02.09.2022 №232 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 11.09.2022 №6748 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 23.08.2022 №222 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2022 №6275 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- усіх документів, на підтвердження фактичних обставин справи в т.ч. щодо виконання позивачем розпорядження від 05.08.2022 р.;
- інформацію щодо телефонних розмов ОСОБА_1 10.08.2022 року, що стосуються безпосередньо суті спору.
Запропоновано позивачеві надати додаткові пояснення щодо підстав прийняття наказів, зокрема щодо:
- наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2022 №213 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2022 №174-рс в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.08.2022 №211 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.09.2022 №232 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.09.2022 №6748 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.08.2022 №222 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2022 №6275 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
- надати інформацію та докази, у випадку їх наявності, щодо здійснення позивачем ремонту автомобіля 10.08.2022 року та надати інформацію щодо запису телефонної розмови, долученої позивачем до матеріалів справи, а також надати копію цього запису відповідачу.
Запропоновано ОСОБА_1 надати до суду пояснення після отримання від Військової частини НОМЕР_1 витребуваних судом доказів.
Вказаною ухвалою суду зупинено провадження у справі до надання витребуваних судом доказів.
04.01.2024 року відповідачем долучені додаткові докази по справі.
05.01.2024 року відповідачем долучені додаткові докази по справі.
11.01.2024 року відповідачем долучені додаткові докази по справі.
11.01.2024 року відповідачем додатково долучені додаткові докази по справі.
02.02.2024 року поновлено провадження у справі.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 02.02.2024 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_4 окрема механізована бригада « ІНФОРМАЦІЯ_1 », далі по тексту - НОМЕР_4 ОМБр) Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України в званні старшого солдата на посаді командира другого відділення радіорозвідки взводу радіорозвідки розвідувальної роти
Вказує, що в ході виконання наказу командира про проведення рекогностування було виявлено несправність автомобіля, внаслідок чого позивач був відсутнім у військовій частині з 10.08.2022 року по 12.08.2022 рік.
Після повернення до військової частини ОСОБА_1 дізнався про те, що його переведено на посаду розвідника-радіотелефоніста розвідувального відділення розвідувального взводу мотопіхотного батальйону, ВОС - 106646А/641.
Вказує, що відповідач зазначає про те, що підставою для переведення позивача на нижчу посаду було не самовільне залишення позивачем військової частини, а доукомплектування Збройних Сил України.
Однак, позивач зазначає, що серед копій документів, доданих до матеріалів справи відповідачем, немає належних документів про доукомплектування Збройних Сил України в особливий період, а саме доукомплектування розвідувальних відділень розвідувального взводу мотопіхотного батальйону, в якому позивач вже проходив військову службу.
Вказує, що згідно абз.2 п.257 Положення для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.
Кадровий орган, який видав наказ, висилає відповідні примірники наказу або витяги з нього кадровим органам, які ведуть облік пойменованих військовослужбовців, а також підпорядкованим кадровим органам (на ступінь нижче) і безпосередньо військовим частинам, що комплектуються.
У примітках наказів про призначення (переміщення) військовослужбовців вказуються причини призначення (переміщення) відповідно до вимог, передбачених Положенням, військове звання за штатом посади, з якої переміщується, і військове звання за штатом посади, на яку переміщується.
Отже, враховуючи те, що жодних наказів командира про необхідність доукомплектування Збройних Сил України не було, не притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності за результатами службового розслідування, вважає незаконним переміщення позивача на нижчу посаду, оскільки підстав для такого переміщення, на його думку, не було.
Позивач також вказує, що військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.
Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Позивач вказує, що в акті службового розслідування від 11.09.2022 року, оформленого за результатами службового розслідування ОСОБА_6 , який проводив службове розслідування за фактом самовільного залишення ОСОБА_1 військової частини, зазначив також обставини: 10.08.2022 року ОСОБА_1 був відсутній без поважних причин під час перевірки наявності особового складу підрозділу, яке розташоване біля м.Краматорська Донецької області. На телефонні дзвінки не відповідав, місце знаходження невідоме.
Однак, позивач вказує, що відомості, викладені в акті службового розслідування не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1 попереджав свого безпосереднього керівника, командира 2 розвідувального взводу розвідувальної роти, лейтенанта ОСОБА_7 , про те, що на блок-посту біля м.Часів Яр було виявлено несправність автомобіля. Про це було повідомлено старшому групі та отримано дозвіл на пошук станції технічного обслуговування автомобілів. Через несправність автомобіля зустріч зі старшим групи було скасовано.
На підтвердження обставин щодо інформування старшого лейтенанта, командира 2 розвідувального взводу розвідувальної роти, ОСОБА_7 позивачем до матеріалів справи надано аудіозапис телефонної розмови ОСОБА_1 з ОСОБА_6 .
Про дані обставини ОСОБА_1 також безпосередньо зазначив в бланку отримання пояснень, отриманих ОСОБА_6 в ході службового розслідування, а саме ОСОБА_1 зазначив про те, що був отриманий дозвіл на пошук СТО для термінового ремонту автомобіля. Про що також був повідомлений старший лейтенант ОСОБА_6 , який надав наказ про ремонт автомобіля.
Вказує, що під час телефонної розмови старшого лейтенанта ОСОБА_6 та ОСОБА_1 . Бенько сам надав наказ про дозвіл на пошук СТО для термінового ремонту автомобіля.
Вказує, про те, що враховуючи, що позивач самовільно не залишав військової частини, на телефонні дзвінки відповідав, повідомляв безпосереднього командира про місце свого перебування та виконував накази командира, наказ від 14.08.2022 року №213 про виплати щомісячної премії в максимальному розмірі від встановленого посадового окладу, відповідно до наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260; виплати надбавки за особливості проходження служби в мінімальному розмірі 65% від встановленого посадового окладу, окладу за військове звання та надбавку за вислугу років, відповідно до наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260 старшого солдата ОСОБА_1 , командира 2 відділення радіорозвідки взводу радіорозвідки розвідувальної роти на посаду розвідника-радіотелефоніста 1 розвідувального відділення розвідувального взводу 2 мотопіхотного батальйону, ВОС - 106646А/641, тарифний розряд - 4, ШПК - «солдат», є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Також, позивач вказує, що наказом від 12.08.2022 року №211 було зобов`язано виключити старшого солдата ОСОБА_1 , командира 2 відділення радіорозвідки взводу радіорозвідки розвідувальної роти з грошового, речового забезпечення з 10.08.2022 року, з котлового забезпечення військової частини - з 12.08.2022 року на підставі доповіді про самовільне залишення військової частини від 12.08.2022 року.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.08.2022 року №222 зобов`язано виключити ОСОБА_1 , розвідника-радіотелефоніста 1 розвідувального відділення розвідувального взводу 2 мотопіхотного батальйону, з котлового забезпечення військової частини НОМЕР_1 з 23.08.2022 року, а з грошового та речового - з 21.08.2022 року.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.09.2022 року №232 увільнено від займаної посади ОСОБА_1 , розвідника-радіотелефоніста 1 розвідувального відділення розвідувального взводу 2 мотопіхотного батальйону, у зв`язку із самовільним залишенням військової частини.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.09.2022 року №6748 про результати службового розслідування зобов`язано фінансово-економічну службу не нараховувати грошове забезпечення командиру 2 відділення радіорозвідки взводу радіорозвідки розвідувальної роти ОСОБА_1 з 10.08.2022 року по 11.08.2022 року включно та не виплачувати премію за серпень 2022 року у повному обсязі та не виплачувати додаткову винагороду за серпень 2022 року у повному обсязі.
Позивач вказує, що у цьому наказі його зазначено як командира другого відділення радіорозвідки взводу радіорозвідки розвідувальної роти, а не розвідника-радіотелефоніста 1 розвідувального відділення розвідувального взводу 2 мотопіхотного батальйону.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2022 року №6275 про результати службового розслідування зобов`язано помічника командира частини з фінансово-економічної роботи відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року №260, не виплачувати грошове забезпечення старшому солдату ОСОБА_1 з 21.08.2022 року, не виплачувати премію за відповідні місяці його самовільного залишення місця несення служби у повному обсязі, а також не виплачувати додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року за відповідні місяці самовільного залишення місця несення служби у повному обсязі.
Позивача зазначає, що його не було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за наслідками проведення службового розслідування, не було накладено дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 та безпідставно переведено на нижчу посаду на підставі доукомплектування Збройних Сил України, наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2022 року №213 в частині, що стосується ОСОБА_1 про виплату надбавки за особливості проходження служби в мінімальному розмірі 65% від встановленого посадового окладу, окладу за військове звання та надбавку за вислугу років старшого солдата ОСОБА_1 , командиру 2 відділення радіорозвідки взводу радіорозвідки розвідувальної роти на посаду розвідника-радіотелефоніста 1 розвідувального відділення розвідувального взводу 2 мотопіхотного батальйону; наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 12 серпня 2022 року №211 в частині, що стосується ОСОБА_1 ; наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 14 серпня 2022 року №174-рс в частині, що стосується ОСОБА_1 ; наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 11.09.2022 року №6748 в частині, що стосується ОСОБА_1 ; наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 23.08.2022 року №222 в частині, що стосується ОСОБА_1 ; наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2022 року №6275 в частині, що стосується ОСОБА_1 , наказ командира військової частин НОМЕР_1 від 02.09.2022 року №232 в частині, що стосується ОСОБА_1 є безпідставними, протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Враховуючи наведені вище обставини позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх порушених прав.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Відповідачем надало відзив на позовну заяву/уточнену позовну заяву.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідачем зазначено, що такі обставини про справі.
24.02.2022 року Указом Президента України №64/2022 відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено воєнний стан.
Вказують, що накладання дисциплінарного стягнення - це є право командира, будь-якої послідовності накладання стягнення не існує.
Командир військової частини самостійно вирішує, яке стягнення накладати, з урахуванням ступеня вини військовослужбовця.
Щодо переведення старшого солдата ОСОБА_1 на нижчу посаду.
Відповідач вказує, що Указом Президента № 135/2020 від 10 квітня 2020року абз.2 п.257 Положення про проходження громадянами України військової служби викладено в новій редакції: «Для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення про проходження громадянами України військової служби, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців. За винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення про проходження громадянами України військової служби».
Вважають, що під час дії воєнного стану військовослужбовці можуть бути переміщенні по посаді у зв`язку з необхідністю, без їх згоди.
Така необхідність може бути обґрунтована тим, що якщо займаній посаді буде відповідати інший військовослужбовець, котрий має відповідну підготовку, відповідні вміння та навички, то тоді він може бути переміщений на цю посаду.
Відповідач вказує, що на цей час, переміщення по посадах військовослужбовців, може здійснюватися без окремих розпоряджень та без згоди військовослужбовців.
переміщення ОСОБА_1 , не було наказовим, а виникло у зв`язку з необхідністю.
Позивач, у своїй позовній заяві просить поновити його у первинному званні «старший солдат», на посаді командира другого відділення радіорозвідки взводу радіорозвідки розвідувальної роти.
Однак, відповідач вказує, що така вимога позивача є недоречною, оскільки ОСОБА_1 перебуває саме у військовому званні «старший солдат». Переміщення на посаду за нижчою штатно-посадовою категорією не тягне за собою пониження у військовому званні.
Зазначають, що штатно-посадова категорія визначає норми забезпечення, оклад грошового утримання відповідно тарифного розряду ув`язаного до відповідного ШПК, обсяг прав і дисциплінарної влади щодо підлеглих, з урахуванням посадової категорії здійснюється надання військовослужбовцю наступного звання.
Окрім цього, вказують, що ОСОБА_1 , неодноразово самовільно залишав Військову частину, що підтверджується копіями двох актів службових розслідувань.
За висновком акту службового розслідування №1839 від 05.09.22р., притягнення до відповідальності ОСОБА_1 відкласти до його повернення, оскільки на момент завершення службового розслідування ОСОБА_1 все ще перебував у списках особового складу, які самовільно залишили військову частину.
Вказують, що за фактом повернення ОСОБА_1 із самовільного залишення військової частини було призначено службове розслідування ( акт №1985 від 11.09.22 р.), за висновком якого, притягнення до відповідальності ОСОБА_1 відкласти до його повернення, оскільки на момент завершення службового розслідування ОСОБА_1 повторно самовільно залишив військову частину. У зв`язку з чим матеріали службового розслідування ОСОБА_1 не були доведені.
Згідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.09.2022 р. №232 ОСОБА_1 виведений в розпорядження та увільнений від займаної посади відповідно до підпункту 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (якщо військовослужбовці відсутні понад десять діб, - до повернення військовослужбовців у військову частину або до дня набрання чинності рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми чи оголошення померлими, або до дня набрання законної сили вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі).
Стосовно розпорядження про проведення рекогностування від 05.08.2022 року, то військова частина НОМЕР_1 може повідомити, що в зазначений день рекогносцирування не проводилось, документально підтвердженої інформації стосовно рекогносцирування 05.08.2022 року у військовій частині НОМЕР_1 немає.
Таким чином, вважають, що ОСОБА_1 вже не є таким, що проходить службу в Збройних Силах України та не є військовослужбовцем у складі військової частини НОМЕР_1 .
З урахуванням вищевикладеного, просили у повному обсязі відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.
Разом із відзивом/відзивом на уточнений позов ВЧ НОМЕР_1 були додані завірені копії витребуваних документів, на виконання вимог ухвали суду від 08.06.2023 року, зокрема:
витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частиш) від 14.08.2022 №213. на 1 арк.;
витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (но стройовій частиш) від 14.08.2022 №174-рс. на 1 арк.;
витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (но стройовій частині) від 12.08.2022 №211, на 1 арк.;
витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.09.2022 №232, на 1 арк.
витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.08.2022 №222, на 1 арк.;
картка особового рахунку ОСОБА_1 на 1 арк.:
картка особового рахунку ОСОБА_1 на 1 арк.;
копія акту службового розслідування за вх.№1839 від 05.09.2022, на 6арк.;
копія рішення командира військової частини НОМЕР_1 про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності чи заходи впливу за результатами службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.08.2022 року №5782, на 2 арк.;
копія витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2022 р. №6275 «Про результати службового розслідування», на 5 арк.;
копія витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.08.2022 №5782 «Про призначення службового розслідування», на 1 арк.;
копія доповіді про факт самовільного залишення частини ОСОБА_1 , на 1 арк.;
копія бланку отримання пояснень старшого лейтенанта ОСОБА_8 , на 2 арк.;
копія бланку отримання пояснень ОСОБА_9 , на 2 арк.;
копія витягу з бойового розпорядження командира 2МІІБ військової частини НОМЕР_1 від 20.08.2022 року №83, на 1 арк.;
копія витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.08.2021 №'350. на 1 арк.;
копія службової характеристики ОСОБА_1 , на 1 арк.;
копія акту службового розслідування від 11.09.2022 №1985, на 4 арк.;
копія рішення командира військової частини НОМЕР_1 про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності чи інші заходи виливу за результатами службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.08.2022 року №5054 «Про призначення службового розслідування», на 1 арк.;
копія витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.09.2022 р. «про результати службового розслідування» №6748 , на 3 арк.;
копія аркушу доведення до особового складу наказу командира
військової частини НОМЕР_1 від 13.08.2022 року №5054 «Про призначення
службового розслідування», на 1 арк.;
копія витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.09.2022 №6530 «Про призначення службового розслідування», на 1 арк.;
копія рапорту командира 2 розвідувального взводу розвідувальної роти лейтедіанта ОСОБА_10 , на 1 арк.;
копія витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.08.2022 «Про призначення службового розслідування» №5054, на 1 арк.;
копія доповіді про факт самовільного залишення частини ОСОБА_1 від 12.08.22 №2797. на 1 арк.:
копія доповіді про повернення після СЗЧ ОСОБА_1 від 13.08.2022 р. №2811, на 1 арк.;
копія пояснення від 14 серпня 2022 року капітана ОСОБА_2 , на 1 арк.;
копія пояснення від 14 серпня 2022 року старшого солдата ОСОБА_3 , на 1 арк.;
копія бланку отримання пояснень ОСОБА_1 , на 1 арк.; . Копія витягу з особової справи ОСОБА_1 , на 1 арк.;
матеріали з особової справи ОСОБА_1 , на 14 арк.
Також, додатково до матеріалів справи, на виконання вимог ухвали суду від 20.11.2023 року, було такі документи, зокрема:
витяг із наказу командира військової частин НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.08.22 р.:
витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.08.22 №174-рс;
витяг із наказу (по особовому складу) від 14.08.22 №174 -рс;
витяг із наказу командира військової часі пни НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.08.22 №222;
витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.09.22 №232;
витяг із наказу (по особовому складу) від 02.09.22 р. № 193-рс;
витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.05.23 №362;
витяг з наказу командира 93 окремої механізованої бригади (по особовому складу) від 23.05.2023 р. №143-рс;
витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.09.22 р. №6275;
витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.09.22 р. №6748.
Додатково в/ч/ надані до суду:
витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.08.2022 №211 на 1 арк.;
витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.08.2022 №212 на 1 арк.;
витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.08. 2022 №222 на 1 арк.;
витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.09.2022 №232 на 1 арк.;
картка особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 на 1 арк.;
витяг з особової справи ОСОБА_1 на 1 арк.;
витяг із наказу від 14 серпня 2022 року №174-рс на 1 арк.;
копія акту службового розслідування вх.№1985 від 11.09.2022 на 4 арк.;
копія рішення командира військової частини НОМЕР_1 про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності за результатами службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.08.2022 року №5054 «Про призначення службового розслідування» на 1 арк.;
копія витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.09.2022 р. №6748 на «Про результати службового розслідування» на 3 арк.;
копія аркушу доведення до особового складу наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.08.2022 року №5054 «Про призначення службового розслідування» на 1 арк.;
копія витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.09.2022 №6530 «Про призначення службового розслідування» на 1 арк.;
копія доповіді про факт самовільного залишення частини ОСОБА_1 на 1 арк.;
копія доповіді повернення після СЗЧ старшого солдата ОСОБА_1 на 1 арк.;
копія пояснення від «14» серпня 2022 року капітана ОСОБА_11 на 1 арк.;
копія пояснення від «14» серпня 2022 року старшого солдата ОСОБА_12 на 1 арк.;
копія бланку отримання пояснень від 16.08.22 р. ОСОБА_1 на 1 арк.;
копія витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.08.2021 №350 на 1 арк.; 20. Копія службової характеристики ОСОБА_1 на 1 арк.; 21.Копія акту службового розслідування вх.№1839 від 05.09.22 на 5 арк.;
копія рішення командира військової частини НОМЕР_1 про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності чи інші заходи впливу за результатами службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.08.2022 року №5782 на 2 арк.;
копія витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.09.22 р. №6275 «Про результати службового розслідування» на 5 арк;
копія витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.08.22 №5782 «Про призначення службового розслідування» на 1 арк.;
копія доповіді про факт самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 на 1 арк.;
копія пояснення старшого лейтенанта ОСОБА_8 на 1 арк.;
копія бланку отримання пояснень ОСОБА_8 на 1 арк.;
копія пояснення капітана ОСОБА_9 на 1 арк.;
копія бланку отримання пояснень ОСОБА_9 на 1 арк.;
копія витягу з бойового розпорядження командира 2 МПБ військової частини НОМЕР_1 від 20.08.2022 №83 на 1 арк.;
копія витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.08.2022 №213.
При цьому, слід вказати, що відповідачем так і не були надані у повному обсязі документи, витребувані судом від в/ч згідно ухвал суду від 08.06.2023 року, від 26.09.2023 року та від 20.11.2023 року.
Слід зауважити, що стосовно інших витребуваних судом доказів та документ, то військова частина НОМЕР_1 повідомила про те, що таких відомостей вона немає, і тому надати не може.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_4 окрема механізована бригада « ІНФОРМАЦІЯ_1 », далі по тексту - НОМЕР_4 ОМБр) Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України в званні старшого солдата на посаді командира другого відділення радіорозвідки взводу радіорозвідки розвідувальної роти.
05.08.2022 р. старший солдат ОСОБА_1 разом з старшим солдатом ОСОБА_5 отримали від начальника розвідки бригади (93 ОМБр. ВЧ НОМЕР_1 ) капітана ОСОБА_13 розпорядження про проведення рекогносцирування, метою якого було знаходження місць для розміщення постів радіорозвідки. Районом проведення було місто Бахмут Донецької області та його околиці. Для отримання додаткової інформації позивач мав номер телефону помічника начальника розвідки 58 бригади.
Згідно з наданим розпорядженням за погодженим з начальником розвідки капітаном ОСОБА_13 планом, цього ж дня, 5 серпня 2022 року, позивач повинен був забрати апаратуру та прямувати до м. Дніпро за місцем проживання. Потім звідти вчинити всі необхідні дії з отриманого завдання і чекати подальших вказівок.
Перед виїздом позивач з`явився помічником начальника розвідки 58-ї бригади, отримав від нього контакти командира взводу радіорозвідки, зв`язався з ним і домовився про зустріч.
06 серпня 2022 року позивач його брат та ОСОБА_5 виїхали у бік Бахмута Донецької області. Дорогою повторно зв`язалися з командиром взводу радіорозвідки та домовились зустрітися у м. Костянтинівка Донецької області. Зустріч відбулася на території автозаправної станції Route 20. За підсумками зустрічі було отримало дані, про що було доповідано безпосередньому командиру лейтенанту ОСОБА_14 та начальнику розвідки ОСОБА_13 . Після цього, позивач з братом повернулися до м. Дніпра для подальших вказівок.
07 серпня 2022 року зателефонував начальник розвідки ОСОБА_13 та віддав розпорядження висуватися в район м. Бахмут, Донецької області. При цьому, було узгоджено, що позивач та ОСОБА_5 виїдуть до м. Бахмут вранці 8 серпня 2022 року. Проте, вже ввечері 08 серпня 2022 року зателефонував безпосередній командир лейтенант ОСОБА_14 та повідомив, що виїзд 08 серпня 2022 року скасовується до окремого розпорядження.
08 серпня 2022 року, очікуючи подальшого розпорядження, позивач з братом відремонтували несправну приймальну антену. Вдень того ж дня зателефонував безпосередній командир лейтенант ОСОБА_14 та дав розпорядження вранці 09 серпня 2022 року висуватися в
напрямку міста Бахмут.
09 серпня 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 виїхали у бік міста Бахмута. Одним із місць було визначено селище Калініне, що біля м.Часів Яр Донецької області. Після прибуття в зазначений населений пункт ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зустрілися із старостою населеного пункту, щоб він допоміг із житлом.
Вказані обставини учасниками справи не заперечуються та не спростовуються.
Встановлено, що 10.08.2022 року позивач з братом виїхали до м. Часів Яр Донецької області. Цього ж дня позивач разом із братом ОСОБА_5 мали виконувати усний наказ командира військової частини НОМЕР_1 щодо проведення рекогнисцирування.
Відповідачем не було надано суду наказу про проведення рекогнисцирування. Витребуваної інформації щодо видання цього наказу, також не надавалось.
Водночас, у відзиві на позовну заяву та в уточненому відзиві відповідач не заперечує факт видачі усного наказу командира ВЧ НОМЕР_1 про проведення позивачем рекогнисцирування.
Згідно змісту позовної заяви/уточненої позовної заяви, встановлено, що у ході виконання наказу командира про проведення рекогнисцирування позивачем було виявлено несправність автомобіля, внаслідок чого ОСОБА_1 був відсутнім у військовій частині з 10.08.2022 року по 12.08.2022 рік.
Отже, встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 10.08.2022 року позивач виконував наказ командира військової частини щодо проведення рекогнисцирування в м.Часів Яр, в ході якого було виявлено несправність автомобіля.
У зв`язку із цим, позивач разом з братом ОСОБА_5 з яким проводили рекогнисцирування, знайшли приватну особу в м.Покровськ, який найближче розташований до м.Часів Яр, та віддали на ремонт автомобіль.
Враховуючи, що усі станції технічного обслуговування автомобілів в м.Покровськ були переповнені військовими автомобілями, з метою економії часу було рекомендовано звернутись за наданням послуг з ремонту автомобіля до приватної особи.
Про несправність автомобіля та необхідність ремонту автомобіля позивач доповів старшому лейтенанту, командиру 2 розвідувального взводу розвідувальної роти, ОСОБА_7 , про що також свідчить запис розмови позивача із ОСОБА_6 , записаний позивачем 16 серпня 2022 року (вказаний запис позивачем було долучено до матеріалів справи), достовірність, належність та допустимість якого відповідачем не заперечується й не спростовується.
Після ремонту автомобіля позивач повернувся на місця виконання бойового завдання та дізнався зі слів командира військової частини про те, що у період з 10.08.2022 р. по 12.08.2022 р. він вважається таким, що самовільно залишив ВЧ НОМЕР_1 .
Окрім цього, позивачу повідомлено про те, що його було переведено на посаду розвідника-радіотелефоніста розвідувального відділення розвідувального взводу мотопіхотного батальйону, ВОС - 106646А/641.
Вказані обставини відповідачем не заперечуються.
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.08.2022 року №211, позивач вважається таким, який 10 серпня 2022 року самовільно залишив розташування підрозділу під час виконання бойових завдань в районі проведення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії; виключено з котлового забезпечення військової частини, грошового та речового забезпечення.
Згідно витягу з наказу командира 93 окремої механізованої бригади від 14.08.2022 року №174-рс було увільнено старшого солдата ОСОБА_1 , командира відділення радіорозвідки взводу радіорозвідки розвідувальної роти та призначено розвідником-радіотелефоністом розвідувального відділення розвідувального взводу мотопіхотного батальйону, ВОС 106646А/641, на підставі пункту 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (зі змінами).
Згідно витягу з наказу в/ч від 12.08.2022 року №211 зобов`язано виключити старшого солдата ОСОБА_1 , командира 2 відділення радіорозвідки взводу радіорозвідки розвідувальної роти з грошового, речового забезпечення з 10.08.2022 року, з котлового забезпечення військової частини - з 12.08.2022 року на підставі доповіді про самовільне залишення військової частини від 12.08.2022 року.
Наказом від 14.08.2022 року №213 про виплати щомісячної премії в максимальному розмірі від встановленого посадового окладу, відповідно до наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, встановлено виплати надбавки за особливості проходження служби в мінімальному розмірі 65% від встановленого посадового окладу, окладу за військове звання та надбавку за вислугу років, відповідно до наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260 старшого солдата ОСОБА_1 , командира 2 відділення радіорозвідки взводу радіорозвідки розвідувальної роти на посаду розвідника-радіотелефоніста 1 розвідувального відділення розвідувального взводу 2 мотопіхотного батальйону, ВОС - 106646А/641, тарифний розряд - 4, ШПК - «солдат».
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.08.2022 року №222 було зобов`язано виключити ОСОБА_1 , розвідника-радіотелефоніста 1 розвідувального відділення розвідувального взводу 2 мотопіхотного батальйону, з котлового забезпечення військової частини НОМЕР_1 з 23.08.2022 року, а з грошового та речового - з 21.08.2022 року.
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.09.2022 року №232 ОСОБА_1 виведений в розпорядження та увільнений від займаної посади відповідно до підпункту 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (якщо військовослужбовці відсутні понад десять діб, - до повернення військовослужбовців у військову частину або до дня набрання чинності рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми чи оголошення померлими, або до дня набрання законної сили вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі).
Вказаним наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.09.2022 року №232 було увільнено від займаної посади ОСОБА_1 , розвідника-радіотелефоніста 1 розвідувального відділення розвідувального взводу 2 мотопіхотного батальйону, у зв`язку із самовільним залишенням військової частини.
Згідно пояснень відповідача таке переміщення ОСОБА_1 , не було наказовим, а виникло у зв`язку з необхідністю.
Згідно матеріалів справи, за фактом самовільного залишення позивачем в/ч, відповідачем було проведено службове розслідування.
Згідно акту службового розслідування, вбачається, що в ході проведення службового розслідування посадовими особами відповідача були з`ясовані такі обставини, зокрема: «21.08.2022 року при перевірці наявності особового складу 6 мотопіхотної роти 2 мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 в місці розташування підрозділу було виявлено відсутність старшого солдата ОСОБА_1 . Пошукові заходи результату не дали - місцезнаходженні військовослужбовця з`ясувати не вдалося. На телефонні дзвінки старшини солдат ОСОБА_1 не відповідав.
Таким чином, розвідник-радіотелефоніст 1 розвідувального відділення розвідувального взводу, який був направлений в розпорядження командира 6 мотопіхотної роти 2 мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем зі контрактом, 21.08.2022 року в умовах воєнного стану самовільно залишив місце несення служби, що підтверджується доповіддю про самовільне
залишення частини та поясненнями військовослужбовців капітана ОСОБА_9 та старшого лейтенанта ОСОБА_8 .
Також, у акті зазначено про те, що термін самовільного залишення місця несення служби складає більше 10 (десяти) діб. Таким чином у діях старшого солдата ОСОБА_1 вбачалися ознаки злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України».
За вказаним висновком акту службового розслідування №1839 від 05.09.2022 року, притягнення до відповідальності ОСОБА_1 було відкладено до його повернення, оскільки на момент завершення службового розслідування ОСОБА_1 все ще перебував у списках особового складу, які самовільно залишили військову частину.
Після прибуття позивача до в/ч, ним були надані письмові пояснення в межах службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини у період з 10 серпня 2022 року по 12 серпня 2022 року.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.09.2022 року №6748 про результати службового розслідування зобов`язано фінансово-економічну службу не нараховувати грошове забезпечення командиру 2 відділення радіорозвідки взводу радіорозвідки розвідувальної роти ОСОБА_1 з 10.08.2022 року по 11.08.2022 року включно та не виплачувати премію за серпень 2022 року у повному обсязі та не виплачувати додаткову винагороду за серпень 2022 року у повному обсязі.
Також, в цьому наказі ОСОБА_1 зазначено як командира другого відділення радіорозвідки взводу радіорозвідки розвідувальної роти, а не розвідника-радіотелефоніста 1 розвідувального відділення розвідувального взводу 2 мотопіхотного батальйону.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2022 року №6275 про результати службового розслідування зобов`язано помічника командира частини з фінансово-економічної роботи відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року №260, не виплачувати грошове забезпечення старшому солдату ОСОБА_1 з 21.08.2022 року, не виплачувати премію за відповідні місяці його самовільного залишення місця несення служби у повному обсязі, а також не виплачувати додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року за відповідні місяці самовільного залишення місця несення служби у повному обсязі.
Згідно цього наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування» від 05.09.2022 року №6275, було встановлено самовільне залишення військової частини позивачем - 21.08.2022 року, а саме відсутність його в особовому складі 6 мотопіхотної роти 2 мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.09.2022 року №6748 про результати службового розслідування зобов`язано фінансово-економічну службу ненараховувати грошове забезпечення командиру 2 відділення радіорозвідки взводу радіорозвідки розвідувальної роти ОСОБА_1 з 10.08.2022 року по 11.08.2022 року включно та не виплачувати премію за серпень 2022 року у повному обсязі та не виплачувати додаткову винагороду за серпень 2022 року у повному обсязі.
За вказаним фактом розпочато службове розслідування, що також підтверджується актом в/ч та від 11.09.2022 року.
Згідно матеріалів справи, за фактом повернення ОСОБА_1 із самовільного залишення військової частини було призначено службове розслідування (акт №1985 від 11.09.2022 року), за висновком якого, притягнення до відповідальності ОСОБА_1 було відкладено до його повернення, оскільки на момент завершення службового розслідування ОСОБА_1 повторно самовільно залишив військову частину, у зв`язку з чим матеріали службового розслідування ОСОБА_1 , не були доведені.
Згідно цього акту від 11.09.2022 року, оформленого за результатами службового розслідування ОСОБА_6 , який проводив службове розслідування за фактом самовільного залишення ОСОБА_1 військової частини, зазначені обставини такого характеру, зокрема: 10.08.2022 року ОСОБА_1 був відсутній без поважних причин під час перевірки наявності особового складу підрозділу, яке розташоване біля м. Краматорська Донецької області. На телефонні дзвінки не відповідав, місце знаходження невідоме.
Встановлено, що у вказаному кримінальному провадженні станом на теперішній час ОСОБА_1 про підозру не повідомлялось, та, останній перебуває у процесуальному статусі свідка.
Позивач, не погодившись із вказаними вище наказами, та обставинами, які викладені відповідачем в актах перевірки від 05.09.2022 року та від 11.09.2022 року, вважає їх протиправними, незаконними, та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, тому звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх порушених прав.
Згідно матеріалів справи, станом на день звернення позивача до суді із цим позовом, ОСОБА_1 не було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за наслідками проведення службового розслідування та не було накладено дисциплінарного стягнення на позивача, відповідно.
Вказані обставини не спростовуються учасниками справи.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 р. з 5:30 24 лютого 2022 року введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації .
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №133/2022 від 14.03.2022 р., затвердженого Законом України №7168 від 16.03.2022 р. воєнний стан продовжений до 25.04.2022 р.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №259/2022 від 18.04.2022 р., затвердженого Законом України №2212-ІХ від 21.04.2022 р. продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №341/2022 від 17.05.2022 р., затвердженого Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022 р. продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №573/2022 від 12.08.2022 р., затвердженого Законом України №2500-IX від 15.08.2022 р. продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №757/2022 від 07.11.2022 р., затвердженого Законом України № 2738-IX від 16.11.2022 р. продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №58/2023 від 06.02.2023 р., затвердженого Законом України №2915-IX від 07.02.2023 р. продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.
Указом Президента України «Про Загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022 р. оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 р. (далі - Закон №3543-ХІІ).
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992 р. (далі - Закон №2232-ХІІ).
Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону №2232-ХІІ, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Одним із видів такої служби є військова служба за контрактом.
Частинами 2-4 статті 2 Закону №2232-ХІІ передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини 1 статті19 Закону №2232-ХІІ, військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб, правил внутрішнього порядку у військовій частині визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, який затверджено Законом України №548-ХІV від 24.03.1999 р. (далі - Статут).
Статтею 3 Статуту передбачено, що військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статі 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові (стаття 12 Статуту).
Статтею 16 Статуту передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому (стаття 49 Статуту).
Статтею 26 Статуту визначено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Згідно із статтею 27 Статуту №548-ХІV, військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від інших видів відповідальності за ці правопорушення.
Спеціальним нормативним актом в сфері регулювання відносин при проходженні військової служби є Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України №551-XIV від 24.03.1999 р. (далі - Дисциплінарний статут).
Дисциплінарний статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Так, за приписами ст.ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Відповідно до вимог ст. 4 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.
За стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення (ст. 5 Дисциплінарного статуту).
При цьому, стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (частина 3 статті 5 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до ст. 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Наведені норми Дисциплінарного статуту дають підстави дійти висновку, що суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.
Відповідно до вимог ст. 48 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Відповідно до вимог статей 83-85 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).
Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст.86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Згідно з вимогами статті 91 Дисциплінарного статуту, заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень або поєднувати одне стягнення з іншим, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість покарання безпосередньо винних осіб.
Згідно з приписами статті 48 Дисциплінарного статуту, Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення передує проведення службового розслідування.
Вимогами п.1 розділу ІІ Порядку №608 передбачено випадки, коли може призначатися службове розслідування. Визначено також, що службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
Згідно з вимогами п.1 розділу ІV Порядку №608, особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.
У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.
Згідно з вимогами п.3 розділу VІ Порядку №608, якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.
Таким чином, саме акт службового розслідування є носієм доказової інформації про обставини, які встановлені під час його проведення.
За приписами частини 2 статті 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Згідно матеріалів справи, зокрема матеріалів службового розслідування, здійсненого відносно позивач, а також витягів з наказів командира ВЧ НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування» встановлено, що 10.08.2022 року позивач був відсутній без поважних причин під час перевірки наявності особового складу підрозділу, яке було розташоване біля м.Краматорськ Донецької області. На телефонні дзвінки військовослужбовець не відповідав, організовані пошуки позитивних результатів не дали.
У рамках другого службового розслідування було встановлено, що 21.08.2022 р. при перевірці наявності особового складу 6 мотопіхотної роти 2 мотопіхотного батальйону ВЧ НОМЕР_1 в місці розташування підрозділу було виявлено відсутність старшого солдата ОСОБА_1 . Пошукові заходи результати не дали місцезнаходження військовослужбовця з`ясувати не вдалося. На телефонні дзвінки старший солдат ОСОБА_1 не відповідав.
При цьому, в актах про результати службового розслідування, а також у витягах з наказів командира ВЧ НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування», здійснених відносно позивача, зазначено про те, що питання притягнення або не притягнення старшого солдата ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за самовільне залишення місця несення військової служби відкладено до повернення до ВЧ НОМЕР_1 .
Водночас, станом на день розгляду цієї судової справи доказів притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за підсумками проведених відповідачем службових розслідувань в межах спірних правовідносин до суду не надано й суд про наявність таких доказів не повідомлено.
З долученого до матеріалів справи аудіозапису розмови позивача, як він стверджує, із старшим лейтенантом командиром 2 розвідувального взводу розвідувальної роти ОСОБА_6 вбачається, що у період з 10.08.2022 р. по 12.08.2022 р. ОСОБА_1 не перебував у військовій частині з об`єктивних не залежних від позивача обставин, а саме: через несправність автомобіля та необхідність його ремонту, про що позивач безпосередньо доповів старшому лейтенанту ОСОБА_6 , та сам ОСОБА_6 підтвердив ту обставину, що йому було відомо про місце перебування позивача.
Як слідує із вищезазначеного запису, позивач повідомляв його безпосередньо про несправність автомобіля та необхідність його ремонту, а тому мав затриматись через поважні причини, що в свою чергу суперечить тим обставинам, які викладені в акті службового розслідування від 11.09.2022 р., яке проводив сам же старший лейтенант ОСОБА_6 .
Водночас, у відзивах ВЧ НОМЕР_1 відсутні будь-які заперечення щодо вищевказаного аудіозапису розмови позивача із старшим лейтенантом ОСОБА_6 як належного, допустимого й достовірного доказу обставин справи.
Вищенаведене свідчить про те, що командування ВЧ НОМЕР_1 було повідомлено про відсутність позивача за місцем дислокації ВЧ НОМЕР_1 у зв`язку з необхідністю ремонту автомобіля.
Судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування» за №6275 від 05.09.2022 р., встановлено самовільне залишення військової частини позивачем 21.08.2022 р., а саме: відсутність його в особовому складі 6 мотопіхотної роти 2 мотопіхотного батальйону ВЧ НОМЕР_1 .
Крім того, наказом від 12.08.2022 року №211 зобов`язано виключити старшого солдата ОСОБА_1 , командира 2 відділення радіорозвідки взводу радіорозвідки розвідувальної роти з грошового, речового забезпечення з 10.08.2022 року, з котлового забезпечення військової частини - з 12.08.2022 року на підставі доповіді про самовільне залишення військової частини від 12.08.2022 року.
Наказом від 14.08.2022 року №213 про виплати щомісячної премії в максимальному розмірі від встановленого посадового окладу, відповідно до наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, встановлено виплати надбавки за особливості проходження служби в мінімальному розмірі 65% від встановленого посадового окладу, окладу за військове звання та надбавку за вислугу років, відповідно до наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260 старшого солдата ОСОБА_1 , командира 2 відділення радіорозвідки взводу радіорозвідки розвідувальної роти на посаду розвідника-радіотелефоніста 1 розвідувального відділення розвідувального взводу 2 мотопіхотного батальйону, ВОС - 106646А/641, тарифний розряд - 4, ШПК - «солдат».
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.08.2022 року №222 зобов`язано виключити ОСОБА_1 , розвідника-радіотелефоніста 1 розвідувального відділення розвідувального взводу 2 мотопіхотного батальйону, з котлового забезпечення військової частини НОМЕР_1 з 23.08.2022 року, з грошового та речового - з 21.08.2022 року на підставі доповіді про самовільне залишення військової частини від 23.08.2022 р. за №3284.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.09.2022 року №232 увільнено від займаної посади ОСОБА_1 , розвідника-радіотелефоніста 1 розвідувального відділення розвідувального взводу 2 мотопіхотного батальйону, у зв`язку із самовільним залишенням військової частини.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.09.2022 року №6748 про результати службового розслідування зобов`язано фінансово-економічну службу не нараховувати грошове забезпечення командиру 2 відділення радіорозвідки взводу радіорозвідки розвідувальної роти ОСОБА_1 з 10.08.2022 року по 11.08.2022 року включно та не виплачувати премію за серпень 2022 року у повному обсязі та не виплачувати додаткову винагороду за серпень 2022 року у повному обсязі. До того ж в даному наказі ОСОБА_1 зазначено як командира другого відділення радіорозвідки взводу радіорозвідки розвідувальної роти, а не розвідника-радіотелефоніста 1 розвідувального відділення розвідувального взводу 2 мотопіхотного батальйону.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2022 року №6275 про результати службового розслідування зобов`язано помічника командира частини з фінансово-економічної роботи відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року №260, не виплачувати грошове забезпечення старшому солдату ОСОБА_1 з 21.08.2022 року, не виплачувати премію за відповідні місяці його самовільного залишення місця несення служби у повному обсязі, а також не виплачувати додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року за відповідні місяці самовільного залишення місця несення служби у повному обсязі.
Водночас, суд наголошує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позивача було ознайомлено з наказом про переведення його на нижчу посаду, й відповідачем таких доказів до суду не надано й про наявність таких доказів суд не повідомлено.
При цьому, представником позивача долучено до матеріалів справи запис розмови позивача з командиром 6 мотопіхотної роти 2 мотопіхотного батальйону ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_9 .
Слід зауважити, що у відзивах ВЧ НОМЕР_1 відсутні будь-які заперечення щодо вищевказаного аудіозапису розмови як належного, допустимого й достовірного доказу обставин справи.
Як слідує із запису розмови позивача з командиром 6 мотопіхотної роти 2 мотопіхотного батальйону ВЧ НОМЕР_1 , позивач не був повідомлений про направлення його в розпорядження командира 6 мотопіхотної роти 2 мотопіхотного батальйону ВЧ НОМЕР_1 та отримав наказ від командира 6 мотопіхотної роти 2 мотопіхотного батальйону ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_9 вирушати додому та самостійно вирішувати свої питання.
При цьому, жодних з наказів (про переведення на нижчу посаду, про результати службових розслідувань та інші) в тому числі наказ №174-рс від 14.08.2022 р. про переведення ОСОБА_1 на нижчу посаду не було доведено до відома позивача та не ознайомлено його належним чином під підпис про переведення його на іншу посаду, про що свідчить відсутність підпису позивача в наказі командира ВЧ НОМЕР_1 за №174-рс від 14.08.2022 р. про ознайомлення з таким наказом.
Позивач зазначив, що він продовжував надалі перебувати в м.Часів Яр в розвідувальному відділенні розвідувального взводу розвідувальної роти.
У вказаному кримінальному провадженні станом на теперішній час ОСОБА_1 про підозру не повідомлялось, та, останній перебуває у процесуальному статусі свідка.
Отже, матеріалами справи підтверджено, що слідчі ТУ ДБР не здійснюють досудове розслідування відносно позивача про факт самовільного залишення військової частини.
Слід зазначити, що відповідальність за самовільне залишення військової частини або дезертирство передбачена ст.ст. 407-408 Кримінального кодексу України (далі КК України).
Самовільним є таке залишення частини або місця служби, що вчинене без дозволу (наказу) начальника (командира). Не вважається самовільним: залишення за наявності дозволу командира, залишення для виконання наказу командира, відрядження, прямування до нового розташування в/ч, лікування, переміщення/ротація, відпустка, навчання тощо. Вищезазначені підстави мають бути підтверджені належним чином оформленими документами або підтверджені командиром.
Разом з тим, статтею 2 КК України визначає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.
Особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України (ч. 1 ст. 1 КК України).
Таким чином, єдиним належним та допустимим доказом вчинення особою адміністративного чи кримінального правопорушення може бути постанова/вирок суду про визнання цієї особи винною у вчиненні такого правопорушення, яка/який набрала/в законної сили.
Отже, доводи сторони відповідача про правомірність зняття позивача з усіх видів грошового забезпечення у зв`язку із вчиненням діянь, що мають ознаки кримінального чи адміністративного правопорушення є безпідставними.
Видання командиром військової частини наказу, яким особа визнається такою, що самовільно залишила військову частину чи місце служби, чинним законодавством не передбачено.
При цьому, нез`явлення вчасно на службу полягає в тому, що військовослужбовець у законному порядку залишив розташування частини або місце служби та не повертається в зазначений час для подальшого несення військової служби, зокрема, з лікування без поважних причин до частини або на службу в установлений строк.
Поважними причинами нез`явлення вчасно на службу можуть бути хвороба, що перешкоджає пересуванню, стихійне лихо та інші надзвичайні обставини, якщо причини затримки підтверджені відповідними документами. Поважними причинами затримки із відпустки можуть бути непередбачені перешкоди у сполученні, хвороба військовослужбовця, пожежа або стихійне лихо, що трапилися в сім`ї військовослужбовця, смерть або тяжка хвороба членів його сім`ї або осіб, на вихованні яких він перебував.
Питання щодо наявності поважних причин вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин справи.
Про самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцями, невихід без поважних причин на службу, нез`явлення з відрядження, відпустки, закладу охорони здоров`я, у разі призначення або переведення до нового місця служби командир (начальник) військової частини доповідає своєму безпосередньому командиру та повідомляє начальнику органу військової служби правопорядку (ВСП) усно протягом доби з моменту, коли стало відомо про факт порушення. Після усного донесення та повідомлення протягом доби командир подає письмову доповідь.
При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №2232-ХІІ, військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.
Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до ч. 4 ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.
Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
Враховуючи наведене вище, у разі визнання військовослужбовця таким, що самовільно залишив військову частину або не повернувся з лікування, тощо, під час дії воєнного стану, має бути звільнено з військової служби у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання.
Наведене дає підстави для висновку про відсутність вироку суду щодо позивача та визнання його винним у кримінальному правопорушенні, відповідальність за яке передбачена ст.ст. 407-408 Кримінального кодексу України.
Як встановлено судом, з долученої до матеріалів справи копії витягу з оскаржуваного наказу командира ВЧ НОМЕР_1 за №174-рс від 14.08.2022 р. ОСОБА_1 призначено на нижчу посаду за ініціативою військовослужбовця.
При цьому, слід зауважити, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач ініціював його переведення на нижчу посаду, подавав рапорти про переведення на нижчу посаду або надавав на це згоду. Жодних доказів на підтвердження ініціативи позивача на переведення його на нижчу посаду відповідачем до суду не надано.
Наказом №211 від 12.08.2022 р. виключено ОСОБА_1 з грошового, речового та котлового забезпечення з 12.08.2022 р.
Враховуючи те, що позивача не було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за наслідками проведення службових розслідувань, на ОСОБА_1 не було накладено дисциплінарних стягнень та безпідставно переведено на нижчу посаду на підставі доукомплектування Збройних Сил України, суд доходить висновку, що оскаржувані накази в частинах, які стосуються ОСОБА_1 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення (щомісячну премію, додаткову винагороду) за період з 15.08.2022 р. по дату поновлення на посаді, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року №260, слід зазначити таке.
Відповідно до п.15 Розділу І Наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» №260 від 07.06.2018 р.(далі Порядок №260) грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше; за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки.
Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.
Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Згідно з п.5 Розділу ХІV «Преміювання» Порядку №260, військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.
Відповідно до пункту 144-1 Положення №1153/2008, для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Згідно з пунктом 144-2 Положення №1153/2008, військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються. Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
При цьому, пунктом 144-6 Положення №1153/2008 встановлено, що для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжуються. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги і соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
Судом встановлено, що у спірному випадку підставою для призупинення нарахування і виплати позивачеві основного грошового забезпечення з 12.08.2022 р. став той факт, що з 12.08.2022 р. ОСОБА_1 у ВЧ НОМЕР_1 вважався таким, що самовільно залишив військову частину, у зв`язку з чим, відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) №211 від 12.08.2022 р., позивача виключено з усіх видів забезпечення військової частини з 12.08.2022 р., а також наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №222 від 23.08.2022 р. позивача увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира із залишенням у списках підрозділів, у зв`язку з самовільним залишенням частини, якщо військовослужбовці відсутні більше 10 днів, до повернення військовослужбовців у військову частину, з 23.08.2022 р.
Отже, у вказаному кримінальному провадженні станом на теперішній час ОСОБА_1 про підозру не повідомлялось, та, останній перебуває у процесуальному статусі свідка.
Таким чином, у справі відсутні дані щодо внесення відносно ОСОБА_1 відомостей до ЄРДР і відкриття кримінального провадження.
Тобто, на момент подачі позивачем до суду заяви про уточнення позовних вимог 02.02.2023 року) докази протилежного відповідачем до суду не надавалися й про наявність таких доказів суд не було повідомлено.
Згідно зі статтею 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.
Статтею 407 КК України, визначено склад злочину, за який передбачено покарання в разі самовільного залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу.
Так, ч.ч. 1-5 ст. 407 КК України передбачено, що самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю понад три доби, але не більше місяця, - караються триманням у дисциплінарному батальйоні на строк до двох років або позбавленням волі на строк до трьох років.
Самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, або хоч і менше десяти діб, але більше трьох діб, вчинені повторно протягом року, - караються штрафом від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або службовим обмеженням на строк до двох років, або позбавленням волі на строк до трьох років.
Самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене особами, зазначеними в частинах першій або другій цієї статті, - караються позбавленням волі на строк від двох до п`яти років.
Самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особами, зазначеними в частинах першій або другій цієї статті, - караються позбавленням волі на строк від трьох до семи років.
Самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці, вчинене особами, зазначеними в частинах першій або другій цієї статті, - караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.
Разом з тим, стаття 2 КК України визначає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.
Особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України (ч. 1 ст. 1 Кримінального процесуального кодексу України).
Таким чином, належним та допустимим доказом вчинення особою адміністративного чи кримінального правопорушення може бути постанова/вирок суду про визнання цієї особи винною у вчиненні такого правопорушення, яка/який набрала/в законної сили.
Отже, доводи відповідача про правомірність зняття позивача з усіх видів грошового забезпечення у зв`язку із вчиненням діянь, що мають ознаки кримінального чи адміністративного правопорушення є передчасними.
Видання командиром військової частини наказу, яким особа визнається такою, що самовільно залишила військову частину чи місце служби, чинним законодавством не передбачено.
Відповідачем не надано доказів того, що позивач по факту самовільного залишення військової частини притягався до кримінальної чи адміністративної відповідальності.
Таким чином, станом на час ухвалення рішення, факт самовільного залишення військової частини позивачем у встановленому законом порядку підтверджений не був, відповідно зняття його з всіх видів забезпечення ВЧ НОМЕР_1 є передчасним.
Крім того, суд зазначає, що призупиненню військової служби військовослужбовця повинно передувати службове розслідування, що є комплексом заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення, подання заяви до органів досудового розслідування та, як вирішальний елемент, внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення.
Отже враховуючи досліджені в ході розгляду справи докази та доводи сторін, виходячи з положень чинного законодавства, суд доходить висновку, що дії відповідача, щодо переведення позивача на нижчу посаду є неправомірними, а відтак оскаржувані накази командира ВЧ НОМЕР_1 від 14.08.2022 р. №213; від 14.08.2022 р. №174-рс; від 12.08.2022 р. №211; від 02.09.2022 р. №232; від 11.09.2022 р. №6748; від 23.08.2022 року за №222, від 05.09.2022 р. №6275; в частинах, що стосуються ОСОБА_1 , є протиправними та підлягають скасуванню.
Суд зазначає, що до спірних правовідносин не можуть застосовуватись положення пунктів 14-15 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, оскільки факт самовільного залишення позивачем військової частини не знайшов належного підтвердження.
Крім того, абзацом 2 пункту 144-6 Указу №1153/2008 передбачено, що за весь час необґрунтованого призупинення військової служби, таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримані продовольче, речове та інші види забезпечення.
Таким чином, з огляду на те, що прийняття відповідачем оскаржуваних наказів спричинило порушення прав та інтересів позивача у вигляді не нарахування і не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (щомісячну премію, додаткову винагороду) в належному розмірі, суд з метою відновлення порушених прав та інтересів позивача вважає за необхідне зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (щомісячну премію, додаткову винагороду) за період з 15.08.2022 р. по дату ухвалення судом рішення по цій справі (02.02.2024р.), відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 р.
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи представників сторін не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.
З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що підлягають задоволенню.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Ухвалюючи це судове рішення, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.
Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.
Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу в частині та зобов`язання вчинити певні дії.
Щодо розподілу судових витрат, а саме судового збору.
Позивач у справі, що розглядається, звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір останнім сплачено не було, а, отже, підстави для здійснення розподілу судових витрат у вигляді судового збору - відсутні.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу в частині та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2022 №213 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).
Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2022 №174-рс в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).
Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 12.08.2022 №211 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).
Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 02.09.2022 №232 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).
Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 11.09.2022 №6748 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).
Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 23.08.2022 №222 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).
Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2022 №6275 в частині, що стосується ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).
Зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 07946341) поновити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на посаді командира 2 відділення радіорозвідки взводу радіорозвідки радіорозвідувальної роти.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 07946341) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) грошове забезпечення (щомісячну премію, додаткову винагороду) за період з 15.08.2022 року по 02.02.2024 року, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року №260.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Позивач: ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса для листування: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 02.02.2024 року.

Суддя В.В. Ільков