Справа № 640/34751/21
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2024-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про прийняття адміністративної справи до провадження та

залишення позовної заяви без руху

02 лютого 2024 року м. Київ Справа № 640/34751/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Харченко С.В., розглянувши матеріали адміністративної справи

за позовомОСОБА_1
доКиївського міського голови Кличка Віталія Володимировича

провизнання бездіяльності протиправною,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київського міського голови Кличка Віталія Володимировича (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача, що виявилась у нерозгляді скарги позивача від 23.04.2021 № 23/04-4.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.12.2021 (суддя Кузьменко В.А.) відкрито провадження в адміністративній справі № 640/34751/21 та вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

12.01.2022 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, у задоволенні якої ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.05.2022 відмовлено.

У подальшому дану адміністративну справу у відповідності до положень пункту 2 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 № 2825-ІХ надіслано за належністю до Київського окружного адміністративного суду.

14.02.2023 наведена вище адміністративна справа надійшла до Київського окружного адміністративного суду та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Харченко С.В.

Враховуючи викладене, суддя вважає за необхідне прийняти справу до свого провадження.

Водночас судом встановлено, що провадження в адміністративній справі № 640/34751/21 відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160 та 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, в силу положень частини першої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Пунктами 4 та 9 частини п`ятої цієї статті передбачено, що у позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

До позовної заяви додається також документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (частина третя статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України).

Так, згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (частина третя статті 6 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI).

Відповідно до правового висновку Верховного суду, що викладений, зокрема, у постанові від 12.11.2019 в адміністративній справі № 640/21330/18, вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою.

Таким чином, з урахуванням положень статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" 15.12.2020 № 1082-IX, при зверненні до суду з однією немайновою вимогою розмір судового збору повинен складати 908,00 грн.

Як встановлено судом, позивачем до позовної заяви не долучено документ про сплату судового збору та зазначено, що в силу положень статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI він звільнений від сплати судового збору за подання даної позовної заяви.

На підтвердження вказаних обставин позивачем надано суду копію посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 02.02.2015 Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, з якого вбачається, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для звільнення позивача від сплати судового збору, суд виходить з наступного.

Відповідно до приписів пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

В силу положень статті 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII), який спрямований на захист ветеранів війни шляхом, зокрема, надання пільг, переваг та соціальних гарантій, ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

У свою чергу перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, закріплений у статті 12 Закону № 3551-XII.

При цьому, як зазначив Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 в адміністративній справі № 240/8644/20 та Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 в адміністративній справі № 545/1149/17, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з допущенням Київським міським головою ОСОБА_2 бездіяльності з приводу розгляду скарги позивача 23.04.2021 № 23/04-4, в якій позивачем заявлено вимогу про поновлення його прав і захист законних інтересів, порушених посадовою особою Київської міської державної адміністрації внаслідок нерозгляду цією особою попередньої скарги позивача по суті поставлених у ній питань.

Із документальних доказів, що долучені позивачем до позовної заяви (у тому числі із відомостей, що наведені у його скаргах), пред`явлений позов не стосується питань його соціального захисту як учасника бойових дій.

Інших обставин, які свідчать про те, що позивач звільнений від сплати судового збору, у позовній заяві не наведено, належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин не приєднано.

Суд також звертає увагу позивача на положення частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина друга статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, адміністративний позов спрямований на захист прав, свобод та інтересів особи, які порушив відповідач - суб`єкт владних повноважень, надаючи позивачу можливість вибору способу захисту для ефективного відновлення його порушених прав та інтересів з урахуванням приписів частин першої та другої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення позивачем способу захисту свого права (свобод, інтересів), який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло.

Визначення (формулювання) позовних вимог, з якими особа звертається до суду за захистом своїх прав на етапі подання позовної заяви, є диспозитивним правом позивача, за змістом якого кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.

Водночас підстави позову мають бути викладені у нерозривному логічному взаємозв`язку із змістом позовних вимог (з предметом позову).

Суд звертає увагу позивача на те, що судочинство здійснюється з метою захисту порушеного права, тому вимоги є позовними, якщо вони викладені конкретно (які саме дії, бездіяльність чи рішення суб`єкта владних повноважень позивач оскаржує в рамках адміністративної справи, а також що саме позивач просить суд зобов`язати зробити вказаного суб`єкта).

Під протиправними діями суб`єкта владних повноважень слід розуміти активну поведінку такого суб`єкта (його посадової особи), яка не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує права чи охоронювані законом інтереси фізичної чи юридичної особи.

У свою чергу відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 19.04.2018 у справі № П/9901/137/18 (800/426/17), протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Суд звертає увагу позивача на те, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, яке повинно бути реальним та стосуватися (зачіпати) особисті права або інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема, в ухвалі від 09.07.2018 в адміністративній справі № 9901/675/18, постанові від 16.10.2019 в адміністративній справі № 2040/6740/18 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.06.2018 в адміністративній справі № 800/397/17.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що спірні правовідносини виникли між позивачем і Київським міським головою Кличком Віталієм Володимировичем з приводу нерозгляду останнім скарги позивача від 23.04.2021 № 23/04-4.

Позивач у позовній заяві приділяє увагу обставинам, що стали передумовою для виникнення спірних правовідносин між ним і відповідачем. Так, позивач спирається на незаконність відмови Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у наданні інформації на запит позивача, а також відповіді посадових осіб Київської міської державної адміністрації на скарги позивача стосовно відмови Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у наданні інформації на запит позивача. Тобто, правове обґрунтування позивачем наведено з приводу дій та рішень посадових осіб суб`єктів владних повноважень, що не оскаржуються у даній справі.

Водночас, позивач у позовній заяві не наводить правових обґрунтувань заявленої ним позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача, що полягала у нерозгляді скарги від 23.04.2021 № 23/04-4, а саме: які саме юридично значимі й обов`язкові дії на користь позивача були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації прав та інтересів позивача з питань, що порушені позивачем у вказаній скарзі, проте фактично не були здійснені відповідачем. Позивач також не наводить конкретних положень нормативно правових актів, які він вважає протиправно проігнорованими відповідачем, а також не пояснює у який спосіб це порушення зачіпає його особисті права або інтереси.

Позивач у позовній заяві також звертає увагу на протиправне доручення відповідачем розгляду його скарги від 23.04.2021 № 23/04-4 іншій посадовій особі, проте вимоги про вирішення публічно правового спору у спосіб визнання таких дій протиправними позовна заява не містить.

Позивачем у позовній заяві також не заявлено позовної вимоги, направленої на захист порушених відповідачем прав, свобод або законних інтересів у спосіб, що визначений статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, представником позивача до позовної заяви долучено клопотання, з якого вбачається, що він умисно не заявляє таку позовну вимогу, оскільки вважає, що на підставі положень статей 9 та 245 Кодексу адміністративного судочинства України суд вправі самостійно обрати найбільш ефективний спосіб захисту прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача.

З цього приводу суд враховує наступне.

Право на звернення до суду не є абсолютним чи безмежним, а може бути регламентованим.

Кожна особа є вільною у виборі способу захисту свого порушеного права і користується тим, який вважає найбільш прийнятним, якщо він не суперечить принципам чинного законодавства, у тому числі процесуального.

При цьому, в силу вимог статей 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вихід судом за межі позовних вимог здійснюється з урахуванням положень статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України на стадії винесення рішення по суті справи.

Таким чином суд при вирішенні справи по суті спирається на визначене позивачем формулювання позовних вимог та повинен надати правову оцінку обраного позивачем способу захисту на предмет його ефективності.

Обраний позивачем спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді суд вважає ефективним у разі, якщо він відповідає таким вимогам:

- забезпечує максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання;

- є адекватним фактичним обставинам справи;

- узгоджується повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, в порядку та у спосіб, передбачений законом.

- не суперечить суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду.

У разі, якщо обраний позивачем спосіб захисту його порушених прав, свобод та інтересів не забезпечує їх ефективного відновлення, суд на стадії вирішення спору по суті обирає саме той спосіб захисту, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Разом з тим, визначене статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України право суду вийти за межі позовних вимог на стадії винесення судового рішення по суті справи не означає, що суд може перебирати на себе процесуальні права позивача щодо визначення ним у позовній заяві способу захисту своїх прав у відповідності до вимог процесуального закону.

Як вже зазначалось судом вище, кожна особа якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси,має право в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України, звернутися до адміністративного суду з визначеними статтею 5 цього Кодексу позовними вимогами, у тому числі з вимогами про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Та обставина, що позивачем при зверненні до суду з основною вимогою про визнання бездіяльності відповідача протиправною не визначено похідну від неї вимогу, необхідну для сприяння у відновленні прав, свобод чи інтересів позивача, не надає суду можливості встановити мету, яку переслідує позивач, звертаючись до суду, і, як наслідок, здійснювати належний судовий розгляд.

Наведені вище обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального законодавства, у зв`язку з чим суд, враховуючи приписи частини тринадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху з наданням позивачу часу для усунення зазначених недоліків.

Вказані недоліки повинні бути усунені позивачем у п`ятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали шляхом подання до суду: позовної заяви, приведеної у відповідність вимогам частини першої, пунктів 4, 9 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (у тому числі шляхом уточнення позовних вимог) з урахуванням наведених вище висновків суду; копії позовної заяви, недоліки щодо форми (змісту) якої усунуто, для її направлення відповідачу; оригіналу платіжного документу, що свідчить про сплату позивачем судового збору у розмірі 908,00 грн (вказаний розмір судового збору розраховується виходячи із однієї позовної вимоги немайнового характеру; у разі заявлення позивачем іншої кількості позовних вимог немайнового та майнового характеру, розмір судового збору повинен відповідати вимогам статей 4 та 6 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI), а у разі наявності інших підстав для звільнення позивача від сплати судового збору доказів на підтвердження цих обставин.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 160, 161, 171, 243 та 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Прийняти адміністративну справу № 640/34751/21 до провадження судді Київського окружного адміністративного суду Харченко С.В.

2. Позовну заяву залишити без руху.

3. Встановити позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

4. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені частиною п`ятнадцятою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України.

5. Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати (видати) позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Харченко С.В.