Справа № 156/977/23
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 156/977/23 пров. № А/857/23187/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Запотічного І.І., Кузьмича С.М.,

при секретарі судового засідання: Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 30 жовтня 2023 року у справі №156/977/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови (головуючий суддя першої інстанції Бєлоусова А.Є., час ухвалення 13:31 год., місце ухвалення смт. Іваничі, дата складання повного тексту 02.11.2023),-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Назарук Ю.В., яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернулась суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що поліцейським СРПП ВПД №1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області рядовим поліції Гетюком Д.В. складена постанова від 28.08.2023 серії БАД №819062, котрою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400,00 грн. за скоєння правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121, ст. 125, ч.4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП). Згідно з вказаною постановою поліцейського позивач 23.08.2023 о 19 год 20 хв у м. Нововолинську по вул. Автобусній, 11-А, керував транспортним засобом марки «BMW X5» (реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ), будучи позбавленим права керування транспортними засобами за рішенням суду, не був пристебнутий ременем безпеки, після зупинки на вимогу поліцейського не увімкнув аварійну світлову сигналізацію на автомобілі. На думку поліцейського, тим самим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1. а), п. 2.3. в), п. 9.9 б) Правил дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (зі змінами).

Крім того, вказана постанова в справі про адміністративні правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону, при розгляді справи на місці поліцейським не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушень ОСОБА_1 зазначених приписів Правил дорожнього руху, діяння, що ставиться в вину ОСОБА_1 , за своїми ознаками не відповідає диспозиції ст. 126 КУпАП, застосований поліцейським розмір штрафу не відповідає санкції ч.4 ст. 126 КУпАП, адвокат вказує на відсутність у діянні ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 30 жовтня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. У постанові від 28.08.2023 серії БАД № 819062, складеній поліцейським СРПП ВПД №1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області рядовим поліції Гетюком Денисом Владиславовичем, щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 виключено посилання на порушення ОСОБА_1 п. 9.9. б) Правил дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами), та кваліфікацію діяння ОСОБА_1 за ст. 125 КУпАП, застосований поліцейським до порушника захід стягнення у виді штрафу в розмірі 20400,00 грн. залишено без змін.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права та невірним встановленням обставин у справі. Зокрема апелянт вказує на те, що доказів керування позивачем транспортним засобом відсутні, а тому відсутній склад правопорушень, передбачених ч.4 ст.126 КУпАП, оскільки диспозиції цих норм права передбачають керування транспортним засобом, що матеріалами справи не підтверджено. З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання на офіційні електронні адреси, про що свідчать довідки про доставку електронного листа.

Відповідно до статті 268 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи (ч.7 ст. 287 КАС України).

З врахуванням вищенаведеного, та у відповідності до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що позивач ОСОБА_1 є громадянином України, народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Печихвости Горохівського району Волинської області, має зареєстроване місце проживання по АДРЕСА_1 (а.с.4).

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 28.08.2023 серії БАД № 819062 позивача визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121, ст. 125, ч.4 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 20400,00 грн.(за сукупністю правопорушень). Згадана постанова складена поліцейським СРПП ВПД №1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області рядовим поліції Гетюком Д.В. (а. с. 5, 57).

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, поліцейським було встановлено, що позивач 23.08.2023 о 19 год 20 хв у м. Нововолинську по вул. Автобусній, 11-А, керував транспортним засобом марки «BMW X5» (реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ), будучи позбавленим права керування транспортними засобами за рішенням суду, не був пристебнутий ременем безпеки, після зупинки на вимогу поліцейського не увімкнув аварійну світлову сигналізацію на автомобілі. На думку поліцейського, тим самим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1. а), п. 2.3. в), п. 9.9 б) Правил дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами); такі діяння водія поліцейський кваліфікував за ч.5 ст. 121, ст. 125, ч.4 ст. 126 КУпАП.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково з тих підстав, що поліцейським здійснено накладення адміністративних стягнень на ОСОБА_1 за вчинення трьох правопорушень за правилами ст. 36 КУпАП в одній постанові від 23.08.2023 серії БАД № 819062, наявність у діянні позивача складу правопорушення, кваліфікованого за ст. 125 КУпАП, відповідачем не доведена, натомість у діянні позивача вбачаються ознаки правопорушень, кваліфікованих за ч.5 ст. 121, ч.4 ст. 126 КУпАП.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції невірними з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 2.1 «а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до частини першої статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР на місці вчинення такого правопорушення.

Відповідно до 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Змістом вказаної статті визначено, які відомості мають міститися у постанові.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Колегія суддів переглядаючи наявний у матеріалах справи відеозапис зазначає, що такий містить відео про те, що транспортний засіб апелянта стоїть, відсутній будь який рух транспортного засобу позивача, а до нього під`їжджає і зупиняється патрульний автомобіль з поліцейськими.

Тобто матеріали справи не містять доказу самого руху авто та керування ним позивачем.

Крім того, щодо визнання своєї вини позивачем під час складання відносно нього адміністративних матеріалів, то колегія суддів зазначає, що у своїй постанові від 15.05.2019 року у справі №537/2088/17 Верховний Суд зробив правовий висновок, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги позивача та наявність підстав для скасування постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №819062 від 28.08.2023 і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши оскаржене позивачем рішення відповідача, апеляційний суд вважає, що таке не відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а представлені позивачем докази у своїй сукупності дають підстави вважати що рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.

Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позову з наведених вище підстав.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Судом першої інстанції неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та відповідно є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про задоволення позову з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 30 жовтня 2023 року у справі №156/977/23 - скасувати та прийняти нове рішення, яким скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №819062 від 28.08.2023 і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді І. І. Запотічний
С. М. Кузьмич
Повне судове рішення складено 01.02.2024