Справа № 336/12683/23
Суддя: Звєздова Н. С.
Дата ухвалення: 2024-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/336/16/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2024 року Шевченківський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Звєздової Н.С., при секретарі Іванченко О.С., розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора першого батальйону третьої роти Управління патрульної поліції в Хмельницькій області молодшого лейтенанта поліції Шепеля Андрія Валерійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАТ №8164650 від 18.11.2023 інспектора 3 роти 1 батальйону УПП Хмельницькій області молодшого лейтенанта поліції Шепель А.В. про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у сумі 340,00 гривень на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

В обґрунтування позову зазначає, що 18.11.23 року постановою серії ЕАТ №8164650 інспектора 3 роти 1 батальйону УПП у Хмельницькій області молодший лейтенант поліції Шепель А.В., позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340, 00 грн. Згідно постанови позивач керував транспортним засобом на а/д М-30 Стрий-Ізварине 21км в н.п. смт. Війтійці, рухаючись зі швидкістю 83 км/год. при дозволеній швидкості руху 50 км/год, чим перевищив дозволену швидкість руху на 33 км/год.

Вважає винесену постанову необґрунтованою та незаконною, оскільки інспектор ігнорував передбачену процедуру розгляду справи, згідно ст. 268 КУпАП, оскільки посадова особа не запитала у водія, чи наявні клопотання /заяви під час розгляду справи. Позивач був позбавлений можливості надати докази, а клопотання, які були заявлені, були залишені без задоволення. Окрім того, в постанові не вказані докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення правопорушення. Просить суд визнати вище вказану постанову протиправною та скасувати її.

Ухвалою суду від 05.12.2023 року відкрито провадження та постановлено слухати справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін

12.01.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити, вважаючи твердження позивача хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. До відзиву долучений відеозапис на диску.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 18.11.2023 року інспектором першого батальйону третьої роти Управління патрульної поліції в Хмельницькій області молодшим лейтенантом поліції Шепелем А.В. було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ № 816450, якою притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340,00 грн., за порушення п.12.4) ПДР України.

Згідно з п.п. 3, 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

У відповідності до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення як, зокрема, про порушення забезпечення безпеки дорожнього руху (ч. 1 ст. 122 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 258 цього Кодексу протокол не складається, в тому числі, у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У таких випадках на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Тож, постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, інспектор поліції діяв в межах наданих йому повноважень та відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Зі змісту постанови вбачається, що керуючи транспортним засобом «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 рухався на а/д М-30 «Стрий-Ізварине» 215 км. В н.п. смт. Війтівці зі швидкістю 83 км/год. при дозволеній швидкості руху 50 км/год., чим перевищив дозволену швидкість руху на 33 км. Швидкість руху вимірювалась приладом «TruCam TC008383».

Згідно з п. 12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, за що передбачена відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу положення ст. 247 КУпАП випливає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 79 КАС України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Таким чином, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77).

В обґрунтування правомірності винесення оскаржуваної постанови стороною відповідача до відзиву додано диск DVD-R з відеозаписом, з якого судом встановлено, що позивач порушив п. 2.4 ПДР України, а саме ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом рухався зі швидкістю 83 км/год., чим перевищив дозволену швидкість руху на 33 км/год.

Суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що в постанові не вказані докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення правопорушення. Вказане повність спростовується постановою серії ЕАТ № 816450 від 18.11.2023, в якій чітко зазначено, а саме в п. 5, що швидкість руху вимірювалась приладом «TruCam TC008383».

Окрім того, суд вважає посилання позивача на той факт, що він був позбавлений можливості надати докази, заявляти клопотання тощо, є безпідставними, оскільки, судом з доданого відеозапису встановлено, що працівником поліції були роз`яснені права водію, зокрема і право заявляти клопотання. Разом з тим, від водія протягом усього часу розгляду справи про адміністративне правопорушення, жодного клопотання чи заяви не надходило, жодних пояснень водій не надавав. Яким саме чином водій був позбавлений можливості надати докази, заявляти клопотання тощо, позивач в позовні заяві не зазначає, а з наданого відеозапису судом такий факт встановлено не було. З відеозапису судом встановлено, що водій не був позбавлений можливості надати пояснення, докази чи заявити клопотання уповноваженій особі під час складання постанови, а отже в діях працівника поліції не встановлено порушення ст. 268 КУпАП.

Отже, факт адміністративного порушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП наявний та доведений, оскільки повністю підтверджені долученим відеозаписом, який міститься на диску.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom», будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог ПДР України.

В справі ЄСПЛ «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 03.04.2008 року вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підстави для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до п. 2 ст. 90 КАС України, жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. В даному випадку, пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності. Однак суд не є засобом для сторін та не толерує зловживання правами.

Таким чином, суд вважає, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення доведена та інспектором не було порушено положення ст. 268 КУпАП піж час складання постанови.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову та залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін.

Керуючись ст.ст. 122, 245, 246, 251, 256, 268, 276, 287-289, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 21, 72-78, 90, 139, 205, 241-246, 250, 251, 269, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора першого батальйону третьої роти Управління патрульної поліції в Хмельницькій області молодшого лейтенанта поліції Шепеля Андрія Валерійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя або безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення складено 05.02.2024.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання (зареєстроване): АДРЕСА_1 .

Відповідачі:

Управління патрульної поліції в Хмельницькій області, , місцезнаходження: 29008, Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Коцюбинського, буд.35/2.

Департамент патрульної поліції Національної поліції України, , місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд.3.

Інспектор першого батальйону третьої роти Управління патрульної поліції в Хмельницькій області молодшого лейтенанта поліції Шепель Андрій Валерійович, місцезнаходження: 29008, Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Коцюбинського, буд.35/2.

Суддя: Н.С. Звєздова