Справа № 280/9721/23
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2024-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

01 лютого 2024 року Справа № 280/9721/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач), у якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 19 квітня 2023 року №33 про результати службового розслідування за фактом відсутності позивача на службі у період з 11 березня 2023 року по 11 квітня 2023 року;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 від 23 квітня 2022 року №41 щодо призупинення виплат грошового забезпечення позивача;

- зобов`язати Відповідача нарахувати та виплатити позивачу всі види грошового забезпечення (в тому числі додаткову грошову винагороду, надбавки, премії), що не виплачувалось позивачу з березня 2022 року на підставі наказу від 19 квітня 2022 року №33 про результати службового розслідування.

Також, позивач просить суд стягнути його на користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 4026 ( чотири тисячі двадцять шість) гривень 00 коп.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що позивач проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 . Вказує, що у відповідь на адвокатський запит ним одержано копію наказу відповідача від 19 квітня 2022 року №33 про результати проведення службового розслідування у відношенні позивача, приводом для проведення службового розслідування якого слугувала відсутність лікарняного листа встановленого зразка за період проходження лікування позивачем з 11 березня 2022 року по 11 квітня 2022 року. Винесення вказаного наказу слугувало підставою для винесення відповідачем 23 квітня 2023 року наказу № 41, яким позивачу безпідставно призупинено виплату грошового забезпечення. В той же час, на думку позивача, у відповідача були відсутні підстави для проведення службового розслідування та винесення вищезазначених наказів, оскільки у період з 11 березня 2022 року по 11 квітня 2022 року позивач проходив амбулаторне лікування у приватній клініці ТОВ «Медздравниця», та не належав до кола осіб, які самовільно залишили військову частину. Звертає увагу суду на те, що 03 серпня 2022 року слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополь винесена постанова про закриття кримінального правопорушення відносно позивача у кримінальному провадженні за №0000090 від 11 травня 2022 року, за фактом неповернення до місця несення служби з метою ухилитись від військової служби в умовах воєнного стану, в зв`язку із встановленням факту відсутності в діянні позивача ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 КК України. На думку позивача, відповідач не встановив усі обставини, що мають значення для справи та не розглянув його звернення щодо стану здоров`я позивача, що слугувало підставою для звернення позивача до приватної клініки. Таким чином, на думку позивача, службове розслідування, яке слугувало підставою для припинення виплати грошового забезпечення, є необ`єктивним, одностороннім та упередженим, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 27 листопада 2023 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку із пропуском строку звернення до суду із позовом.

29 листопада 2023 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 04 грудня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; витребувано від ВЧ НОМЕР_2 докази по справі.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач самостійно вибув до військового шпиталю військової частини НОМЕР_4 , де не пройшов лікування, а звернувся без відповідного направлення зі шпиталю до приватної клініки. Вказує, що позивач продовжив самостійне лікування без відповідного звернення до керівництва військової частини та отримання направлення на лікування, що суперечить Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та слугувало підставою для проведення службового розслідування. Зазначає, що за результатами службового розслідування видано наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 19 квітня 2022 року № 33 «Про результати проведення службового розслідування». На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 23 квітня 2022 року № 41 позивача зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 та призупинено виплату грошового забезпечення з 01 квітня 2022 року. У зв`язку з цим позивачу здійснено перерахунок грошового забезпечення за березень 2022 року з 25 березня 2022 року. При цьому, представник відповідача зазначає, що службове розслідування проведене у відповідності до Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого Наказом МОУ №608 від 21 листопада 2017 року та у повній мірі підтверджує факт самовільного залишення військової частини позивачем, внаслідок чого позивачу було тимчасово призупинено виплату грошового забезпечення. У задоволенні позову просить відмовити.

28 грудня 2023 року представником позивача до суду надано відповідь на відзив, у якій останній не погоджується із доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 13 січня 2020 року №1 ОСОБА_1 з 13 січня 2020 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 16 квітня 2022 року №19 «Про призначення службового розслідування» проведено службове розслідування за фактом ознаків самовільного залишення військової частини позивачем, через відсутність лікарняного листа державного зразка за період з 11 березня 2022 року по 11 квітня 2022 року. Приводом для проведення службового розслідування став наданий позивачем виписний епікриз ПП № 0014 від 11 квітня 2002 року ТОВ «РССЦ Медздравниця» не підтверджено лікарняним листом, зареєстрованим чинним образом. Таким чином встановлено ознаки необґрунтованого одержання всіх видів грошового забезпечення з 11 березня 2022 року та перебування старшого сержанта ОСОБА_1 в самовільному залишенні частини.

Актом службового розслідування від 19 квітня 2022 року встановлено наcтупне.

У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 14 березня. 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року № 2119ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ.

Згідно бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_5 від 02 квітня 2022 року на застосування особового складу підрозділів військової частини НОМЕР_2 , особовий склад залучено до виконання завдань за призначенням, пов`язаних із захистом суверенітету країни, її територіальної цілісності та недоторканності в умовах воєнного стану та відсічі збройній агресії РФ проти України.

Згідно рапорту заступника начальника штабу батальйону старшого лейтенанта ОСОБА_2 (який з 26 лютого 2022 року по 04 квітня 2022 року тимчасово виконував обов`язки начальника штабу - першого заступника командира батальйону) за вхідним номером 36 від 12 квітня 2022 року стало відомо, що 10 березня 2022 року старший сержант ОСОБА_1 вибув з ППД с. Міхайлівка до Запорізького військового госпіталю (військова частина НОМЕР_4 ). З пояснень старшого сержанта ОСОБА_1 стало відомо, у шпиталі останньому тільки зробили флюорографію, але відмовили в наданні лікарської допомоги. Тому, старший сержант ОСОБА_1 був змушений звернутись до приватної клініки ТОВ «РССЦ Медздравниця», де проходив лікування до 30 березня 2022 року, що підтвердив наданням фотографії довідки ТОВ «РССЦ Медздравниця». 31 березня 2022 року старший сержант ОСОБА_1 прибув до ППД с. Міхайловка військової частини НОМЕР_2 на одну добу, після чого убув на додаткове обстеження. Станом на 11 квітня 2022 року підтверджуючих документів не надав.

З рапорту начальника медичної служби - начальника медичного пункту молодшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_3 стало відомо, що головний сержант - командир 1 відділення інженерно-саперного взводу старший сержант ОСОБА_1 до неї за медичною допомогою; та направленням до шпиталю не звертався. Про хворобу старшого сержанта ОСОБА_1 останній стало відомо під час телефонної бесіди з старшим сержантом ОСОБА_1 .

Старший сержант ОСОБА_1 станом на 19 квітня 2022 року до військової частини не повернувся. Місце знаходження останнього не відомо.

Надати письмове пояснення старший сержант ОСОБА_1 категорично відмовився, так як вважає, що він правий та надавати письмові пояснення не має сенсу.

Також, становлено, що згідно зареєстрованого класу економічної діяльності 86.21 ТОВ «РССЦ Медзравниця», у якій проходив лікування позивач, є приватним закладом, який надає консультації по лікуванню населення у вільний час поза роботою в цивільний час населення або у вільний час після виконання обов`язків військової служби для військовослужбовців. Використання довідок ТОВ «РССЦ Медздравниця», як привід не виконувати обов`язки військової служби підтверджує факт знаходження старшого сержанта ОСОБА_1 у самовільному залишенні частини.

Тим самим, старший сержант ОСОБА_1 грубо порушив вимоги, передбачені абзацом 14 статті 124 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, абзацом 4 статі 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які покладають на кожного військовослужбовця обов`язки постійно працювати над удосконаленням особистого стилю роботи та керівництва, бути взірцем для особового складу взводу щодо виконання службових обов`язків; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Також, дії старшого сержанта ОСОБА_1 на думку відповідача містили ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України., у зв`язку із чим матеріали згаданого службового розслідування направлені до Територіального управління ДБР у м.Мелітополь для внесення відповідних відомостей до ЄРДР за фактом самовільного залишення місця служби позивача під час дії воєнного стану, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 408 Кримінального кодексу України.

За результатами службового розслідування видано наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 19 квітня 2022 року № 33 «Про результати проведення службового розслідування», яким позивача визнано таким, що у період з 11 березня 2022 року по 11 квітня 2022 року залишив місце служби з метою ухилитися від військової служби в бойовій обстановці в ході виконання бойових завдань в Запорізькій та Донецькій області. Питання вжиття заходів дисциплінарного характеру відносно позивача за самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби в бойовій обстановці відкладено до прийняття відповідним органом досудового розслідування процесуального рішення згідно до КПК України. Також, вказаним наказом позивача позбавлено премії за квітень 2022 року, виплаченої премії за період з 25 по 31 березня 2022 року, додаткової винагороди згідно постанови КМУ № 168 у квітні 2022 року та знято з всіх видів грошового забезпечення з 01 квітня 2022 року.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 23 квітня 2022 року № 41 позивача, як особу, яка з 11 березня 2022 року самовільно залишила військову частинку, зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , знято з грошового забезпечення та призупинено виплату грошового забезпечення з 01 квітня 2022 року.

Вважаючи протиправним накази про результати службового розслідування за фактом відсутності позивача на службі та призупинення виплат грошового забезпечення позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно статті 3 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV.

Відповідно до статті 1, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно зі статтею 6 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності. Командир зобов`язаний вжити заходів щодо затримання підлеглого при вчиненні або здійсненні ним замаху на вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із непокорою, опором чи погрозою начальнику, застосуванням насильства, самовільним залишенням військової частини або місця служби, ухиленням від військової служби чи дезертирством, із негайним доставлянням затриманого до уповноваженої службової особи або вжити заходів щодо негайного повідомлення уповноваженої службової особи про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні діяння з ознаками кримінального правопорушення.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 1999 №548-XIV.

Відповідно до статей 83, 84 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Згідно зі статтями 85, 86, 87 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць. Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби. Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року №608.

Пунктами 1 розділом ІІ Порядку № 608 визначено, що службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Відповідно до пунктів 1, 3, 5, 6, 8, 9, 13 розділу ІІІ Порядку №608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування). Службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено комісії або військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу. Голова комісії здійснює керівництво діяльністю комісії, має право давати письмові або усні доручення в межах проведення службового розслідування, які є обов`язковими для виконання. Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування. Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків. Службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць.

Згідно розділу ІV Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення. У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Особи, які проводять службове розслідування, мають право: запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування); отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані); з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування; за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді; ознайомлюватися з необхідними документами, за потреби - знімати з них (отримувати) копії та долучати до матеріалів службового розслідування; отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог законодавства на підставі запиту посадової (службової) особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України; проводити огляд місцевості, приміщення, предметів та документів, що стосуються службового розслідування, за результатами якого складати акт огляду з обов`язковим зазначенням: предмета огляду та його стислого опису; часу, дати, місця (населеного пункту) огляду; посади, військового звання, прізвища та імені особи, яка складає документ; військового звання, прізвища та імені посадової (службової) особи, яка бере участь у службовому розслідуванні (за необхідності); прізвища, імені, по батькові та фактичної адреси проживання двох присутніх осіб; фактичного місцезнаходження військової частини, установи, підприємства тощо; місця складання документа (номер службового кабінету або іншого приміщення); у разі використання технічних (відео-, фото- або аудіо-) засобів - цифрового пристрою, його назви, моделі; підписів присутніх осіб на кожному аркуші та їх прізвищ, ініціалів, підписів на останньому аркуші; підпису особи, яка склала акт огляду, на останньому аркуші.

Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Згідно розділу VІ Порядку №608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу. Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник). У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту. Примірники акта службового розслідування надсилаються службовим особам, яких стосуються наведені у висновку пропозиції, та до відповідних структурних підрозділів органів військового управління. Якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

Службове розслідування проведено на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) №19 від 16 квітня 2022 року «Про призначення службового розслідування» у встановлений строк з дня його призначення та з дотриманням наведених судом вимог.

З аналізу приписів Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року №608 слідує, що особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право давати усні та письмові пояснення, робити заяви, подавати документи. Пояснення особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, є однією з важливих гарантій об`єктивного службового розслідування та захисту законних прав й інтересів особи від безпідставного застосування стягнення та інших негативних наслідків. Але, слід вказати, що це є саме право особи стосовно якої проводиться службове розслідування та не визначається обов`язком осіб які проводять службове розслідування.

Суд зазначає, що згідно Акту службового розслідування позивач відмовився від надання пояснень.

З приводу доводів позивача стосовно безпідставності винесення відповідачем оскаржуваного наказу від 19 квітня 2023 року №33 про результати службового розслідування за фактом відсутності позивача на службі у період з 11 березня 2023 року по 11 квітня 2023 року, оскільки у вказаний період позивач перебував на амбулаторному лікуванні у ТОВ «РССЦ Медздравниця» суд зазначає наступне.

Згідно статті 260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини, а для подання невідкладної допомоги за відсутності лікаря - черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної служби і черговому військової частини. До лікувальних закладів хворі доставляються у супроводі фельдшера (санітарного інструктора).

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що позивач у період з 11 березня 2022 року по 11 квітня 2022 року не проходив лікування у належному медичному закладі, а звернувся без відповідного направлення зі шпиталю до приватної клініки. Окрім того, позивач продовжив самостійне лікування без відповідного звернення до керівництва військової частини та отримання направлення на лікування, що суперечить статті 260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІ XIV та свідчить про самовільне залишення військової частини.

Але, за результатами службового розслідування позивача до дисциплінарної відповідальності не притягнуто.

З огляду на вказане, підстави для скасування наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 19 квітня 2023 року №33 про результати службового розслідування за фактом відсутності позивача на службі у період з 11 березня 2023 року по 11 квітня 2023 року відсутні.

Стосовно вимог про скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 23 квітня 2022 року №41 щодо призупинення виплат грошового забезпечення позивача, а також зобов`язання відповідача здійснити нарахування грошового забезпечення починаючи з березня 2022 року суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 15 Розділу 1 «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, встановлено, що військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Відсутність позивача у період з 11 березня 2022 року по 11 квітня 2022 року в місці розташування військової частини НОМЕР_2 останнім не заперечується. До суду належних документів (доказів) підтвердження непрацездатності позивачем не надано.

Рапорти з повідомленням керівництва про прибуття до військової частини для несення служби та повідомлення обставин залишення розташування військової частини, медичні документи позивач надав 10 серпня 2022 року. Докази звернення (повідомлення) до керівництва про підстави та місце перебування позивача, за період з 11 березня 2022 року по 10 серпня 2002 року в матеріалах справи відсутні.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 134 від 10 вересня 2022 року наказано вважати такими, що прибули та приступили до виконання службових обов`язків, після самовільного залишення військової частини, з 10 серпня 2022 року старшого сержанта ОСОБА_1 . З цієї дати позивача поставлено на котлове, речове та інші види забезпечення.

Посилання позивача на висновки, викладені у постанові винесеної слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополь про закриття кримінального правопорушення відносно позивача у кримінальному провадженні за №0000090 від 11 травня 2022 року судом до уваги не приймаються, оскільки стосуються кваліфікації дій позивача щодо наявності кримінального правопорушення та не підтверджує факт дотримання позивачем під час проходження амбулаторного лікування у ТОВ «РССЦ Медздравниця» вимог статті 260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що слугувало підставою для проведення відповідачем службового розслідування та винесення відповідачем оскаржуваних в адміністративній справі № 280/9721/23 наказів.

З огляду на викладене підстави для скасування наказу відповідача від 23 квітня 2022 року №41 та нарахування позивачу грошового забезпечення з березня 2022 року відсутні.

За приписами частини 1 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 01 лютого 2024 року.

Суддя Д.В. Татаринов