Справа № 160/2135/24
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

31 січня 2024 рокуСправа № 160/2135/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Тулянцева І.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

23 січня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області (, пр. Дмитра Яворницького, 57, м. Дніпро, 49000) щодо не нарахування та невиплати контролеру 2ї категорії 2 підрозділу охорони (м. Кривий Ріг) територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) додаткової винагороди, установленої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період несення служби з 18.10.2022 р. по 31.12.2022 р. у розмірі до 30 000 грн., пропорційно в розрахунку на місяць;

- зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області (, пр. Дмитра Яворницького, 57, м. Дніпро, 49000) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) додаткову винагороду, установлену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період несення служби з 18.10.2022 по 31.12.2022р. у розмірі до 30 000 грн., пропорційно в розрахунку на місяць.

Ухвалою суду від 26 січня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду:

- доказів поважності пропуску строку звернення до суду, у разі необхідності заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, з наведенням відповідних підстав.

На виконання ухвали суду від 26.01.2024 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд», 26.01.2024 року від позивача ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення у справі, в обгрунтування яких зазначено, що на момент звернення до суду та станом на сьогоднішній день він є діючим співробітником Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області. Додаткова винагорода співробітників Служби судової охорони, що передбачена Постановою № 168, входить до структури грошового забезпечення (заробітної плати). Таким чином, у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат (рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 року № 8-рп/2013 по справі №1-13/2013). Спеціальною нормою до спірних правовідносин, які є предметом даного позову, є норма, зазначена в пункті 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженого наказом ДСА України від 26.08.2020 №384, відповідно до якої грошове забезпечення, що належить до виплати співробітнику і своєчасно не виплачене або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого співробітник мав на нього право, але не більше, ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення. Вказане свідчить, що вищенаведена норма, зазначена в пункті 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженого наказом ДСА України від 26.08.2020 №384 передбачає реалізацію співробітником правомірного очікування та розумного, в межах трирічного строку, що стосовно нього орган публічної влади, а саме Служба судової охорони та її територіальні управління буде діяти саме так, а не інакше. Про порушення своїх прав, а саме, оскаржувану відмову відповідача на виконання норм Порядку №384 у нарахуванні та виплаті не виплаченої своєчасно додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168, що є складовою грошового забезпечення співробітника Служби судової охорони за період з 18.10.2022 до 31.12.2022, він дізнався 21.11.2023 в день отримання відповіді відповідача від 21.11.2023 року № 35.05-1091. Враховуючи викладене вважає, що даний позов поданий у строки, передбачені чинним законодавством України.

Розглянувши надані позивачем документи на виконання ухвали суду від 26.01.2024 року та дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви позивачу з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас, у зазначених положеннях КАС України відсутні норми, що регулювали б порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.

Умови проходження більшості видів публічної служби, зокрема й у питаннях щодо оплати праці, регулюються як спеціальним законодавством, так і загальними нормами трудового законодавства, тобто нормами законодавства про працю.

Відповідно до пункту 17 частини 1 статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що спір щодо не нарахування та невиплати контролеру 2ї категорії 2 підрозділу охорони (м. Кривий Ріг) територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі до 30000 грн., пропорційно в розрахунку на місяць за період несення служби з 18.10.2022 по 31.12.2022 року згідно постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 за № 2352-IX (далі - Закон № 2352-IX), який набрав чинності 19.07.2022 року, внесено зміни, зокрема до Кодексу законів про працю України.

Так, пунктом 18 частини 1 розділу І Закону № 2352-IX назву та частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Стаття 233. Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів.

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Таким чином, починаючи з 19.07.2022, у КЗпП України відсутня норма, яка передбачає право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, у разі порушення законодавства про оплату праці, без обмеження будь-яким строком. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Такий висновок відповідає правовій позиції викладеній у рішенні Верховного Суду у справі №260/3564/22 від 06.04.2023 року.

Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом було встановлено раніше, що позивач з 18.10.2022 року по теперішній час проходить службу у Територіальному управлінні Служби судової охорони у Дніпропетровській області. У період проходження служби з 18.10.2022 по 31.12.2022 року йому не було виплачено додаткову винагороду у розмірі до 30 000 грн., пропорційно в розрахунку на місяць.

Тобто, аналізуючи вищенаведене, та беручи до уваги вказані норми, з дня не виплати позивачу грошового забезпечення, тобто починаючи з 18.10.2022 року (стаття 233 КЗпП України із змінами починаючи з 19.07.2022), минуло більше трьох місяців. До суду з даним позовом позивач звернувся лише 23.01.2024.

У разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку (ч. 1 ст. 123 КАС України).

Так, з аналізу вказаних приписів КАС України слідує, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Всупереч вищенаведеним вимогам, надані позивачем 26.01.2024 року через підсистему «Електронний суд» додаткові пояснення у справі, на виконання вимог ухвали суду від 26.01.2024 року не містять заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, а також доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку та обгрунтування поважності причин такого пропуску, що свідчить про невиконання вимог ухвали суду від 26.01.2024 року про залишення позовної заяви без руху.

Отже, станом на 31.01.2024 року вимоги ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.01.2024 року про залишення позовної заяви без руху, позивачем не виконані.

Згідно з п.1 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За наведених обставин, суд доходить висновку, що в даному випадку наявні всі передбачені законом умови для застосування наслідків, передбачених п.1 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку із чим, позов слід повернути позивачеві.

Керуючись ст.ст. 169, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачеві.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева