Справа № 380/24962/23
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 рокусправа № 380/24962/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Грень Н.М. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Приватної фірми "Авіта" до Головного управління ДПС у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

у с т а н о в и в :

Приватна фірма "Авіта" звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Львівській області № 2 від 11 жовтня 2023 року про застосування до Приватної фірми Авіта штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 1 000 000 (один мільйон) гривень на підставі підпункту 54.3.3. пункту 54.3. статті 54 та п.1281.2. ст.1281 Податкового кодексу України.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що спірне податкове повідомлення-рішення прийняте ГУ ДПС у Львівській області за результатами фактичної перевірки Приватної фірми "Авіта", якою встановлено порушення товариством підпункту 230.1.2 (б) пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України (далі - ПК України), а саме відсутність з вини платника податку реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку .

Позивач не погоджується із таким податковим повідомленням-рішенням з огляду на його невідповідність положенням податкового законодавства.

Також позивач з приводу встановленого перевіркою порушення податкового законодавства зазначив, що він хоч і зареєстрований платником акцизного податку з реалізації пального, проте в розумінні підпункту 14.1.4 пункту 14.1 статті 14 ПК України місце зберігання пального за адресою: вул. Данила Апостола, 7а, м. Львів, на яке у товариства є відповідна ліцензія на право зберігання пального виключно для власних потреб чи промислової переробки, не підпадає під визначення акцизного складу (з огляду на об`єм резервуара, його використання для зберігання пального для власних потреб, обсяг придбаного протягом року пального), а тому у нього відсутній обов`язок щодо реєстрації акцизного складу. З наведених підстав позивач позов просив задовольнити.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву у якому заперечив щодо задоволення позовних вимог.

Стосовно виявлених перевіркою порушень, відповідач зазначив, що в основу оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № 2 від 11.10.2023 року покладено висновок контролюючого органу про те, що ПФ «АВІТА», як зареєстрований платник акцизного податку та розпорядник акцизного складу за адресою місць зберігання пального: м.Львів, вул.Данила Апостола, 7А, не зареєстрував акцизний склад в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, чим порушено п.п.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України. Зазначив, що посилання позивача на те, що на території наявні ємності, загальна місткість яких не перевищує 200 кубічних метрів та , що протягом календарного року отримано пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів є необгрунтованим та не заслуговує на увагу, оскільки це лише частина з декількох умов пункту «б» підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України, яка сама пособі не вказує на те, що приміщення або територія, на якій розташовані ємності, не є акцизним складом. Пунктом 6 Порядку електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 квітня 2019 року № 408 (далі Порядок № 408), встановлено, що реєстрація платника акцизного податку здійснюється на підставі подання особою не пізніше ніж за три робочих дні до початку ввезення на митну територію України або до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового заяви про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового та/або акцизних складів (далі Заява), форма якої затверджується Міністерством фінансів України. На підставі Заяви, що подається для реєстрації особи як платника акцизного податку, здійснюється одночасно реєстрація акцизних складів такого платника. Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, зокрема: 1) отримання позивачем ліцензії на право оптової торгівлі пальним, 2) реалізація пального можлива лише за умови реєстрації платником акцизного податку, 3) реєстрація позивача - платником акцизного податку, 4) зареєстрований платник акцизного податку є відповідно розпорядником акцизного складу, 5) недотримання позивачем в сукупності всіх встановлених критерії щодо того що не є акцизним складом в розумінні п.14.1.6 п.14.1 ст.14 ПК України та з урахуванням прямої норми, визначеної п. «б» абз. 6 п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України, п. 1 Порядку електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 24.04.2019 № 408 у ПФ «АВІТА» у позивача наявний передбачений обов`язок реєстрації вказаного паливного складу, як "акцизного". З огляду на наведене відповідач вважає доведеним факт правопорушення позивачем підпункту 230.1.2 (б) пункту 230.1 статті 230 ПК України. Просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою судді від 06.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України).

Ухвалою суду від 31.01.2024 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.

З відомостей Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підриємців та громадських формувань слідує, що Приватна фірма "Авіта" зареєстрована як юридична особа 23.10.1992 року. Основний вид діяльності за КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

Позивачу 08.12.2022 за № 01696 ГУ ДПС у Львівській області видано ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі терміном дії з 08.12.2022 до 08.12.2027р.

Ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) № 2100033 позивачу видано терміном дії з 15.02.2021 по 15.02.2026.

Відповідно до поданої заяви від 14.07.2023 за № ПФ «АВІТА» зареєстровано в Реєстрі платників акцизного податку з реалізації пального та спирту етилового за № 7257 14.07.2023..

На підставі наказу №3504-ПП від 19.09.2023 та направлень на перевірку від 19.09.2023 №6747 та №6748 ГУ ДПС у Львівській області проведена фактична перевірка ПФ «АВІТА», за результатами якої складений акт фактичної перевірки № 23398/13-01-09-02/19161817 від 22 вересня 2023 року.

Проведеною перевіркою встановлено порушення п.п. 230.1.2 (б) п. 230.1 ст. 230 Кодексу, а саме: розпорядник акцизного складу за адресою місця зберігання пального: м. Львів, вул. Данила Апостола, 7А не зареєстрував акцизний склад в системі електронного декларування реалізації пального та спирту етилового.

Як зазначено в акті перевірки, ПФ«АВІТА» здійснює зберігання пального (виключно для потреб власного споживання) за адресою місця зберігання пального: м. Львів, вул. Данила Апостола, 7А, на підставі ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), виданої ГУ ДПС у Львівській області № 2100033 терміном дії з 15.02.2021р. до 15.02.2026р загальною місткістю резервуарів, що використовуються для зберігання пального 25 000 літрів. Резервуар, в якому зберігається пальне для власних потреб, розміщений на земельній ділянці площею 15 м.кв., згідно Договору суборенди земельної ділянки від 01 лютого 2022 року, за адресою місця зберігання пального: м. Львів, вул. Данила Апостола, 7А. В ході проведення фактичної перевірки ПФ«Авіта» проведено інвентаризацію залишків пального (виключно для потреб власного споживання) за адресою місця зберігання пального: м. Львів, вул. Данила Апостола, 7А, якою встановлено зберігання дизельного пального в кількості 2 339,96 літрів.

На підставі цього акта перевірки ГУ ДПС у Львівській області прийняло податкове повідомлення-рішення від 11.10.2023 року №2 про застосування до ПФ «Авіта» на підставі пункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та п. 128-1.2 статі 128-1 ПК України штрафу в розмірі 1000000,00 грн у зв`язку із виявленим порушенням підпункту 230.1.2 (б) пункту 230.1 статті 230 ПК України .

Не погодившись із таким податковим повідомленням-рішенням контролюючого органу, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

За приписами пункту 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом (пункт 61.2 статті 61 ПК України).

Згідно з підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідні функції контролю передбачені пунктом 19-1.1 статті 19-1 ПК України. Зокрема, контролюючі органи виконують такі функції: здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері (підпункт 19-1.14).

Отже, контролюючий орган має право на проведення перевірки господарюючого суб`єкта у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

За змістом пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України); запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи (підпункти 20.1.4, 20.1.6).

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 цього пункту).

Надаючи оцінку висновкам акта перевірки, які слугували підставою для застосування податковим повідомленням-рішенням від 11.10.2023 року №2 штрафних (фінансових) санкцій, суд виходить із того, що відповідно до підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані, зокрема, зареєструвати усі акцизні склади - у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Відповідно до пункту 128-1.2 статті 128-1 ПК України відсутність з вини платника податку реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку - розпорядником акцизного складу - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000000 гривень.

З наведеного слідує, що обов`язок з реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового (СЕАРП) має платник податку - розпорядник акцизного складу. Невиконання цього обов`язку з вини розпорядника акцизного складу має наслідком притягнення його до відповідальності згідно з пунктом 128-1.2 статті 128-1 ПК України.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.224 пункту 14.1 статті 14 ПК України, розпорядник акцизного складу - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу.

За змістом підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного: до акцизного складу; до акцизного складу пересувного; для власного споживання чи промислової переробки; будь-яким іншим особам.

Поряд з тим не вважаються реалізацією пального операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України: у споживчій тарі ємністю до 5 літрів (включно), крім операцій з реалізації такого пального його виробниками; при використанні пального суб`єктами господарювання, які не є розпорядниками акцизного складу/акцизного складу пересувного, що передано (відпущено, відвантажено) платником акцизного податку таким суб`єктам господарювання виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки.

Отже, передача пального на власні потреби суб`єктом, що не є розпорядником акцизного складу, реалізацією пального не вважається.

Відповідно до пункту «б» підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України акцизний склад - це: приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального. Не є акцизним складом:

а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;

б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам. Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу;

в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;

г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої;

ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» під місцем зберігання пального розуміється місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; під зберіганням пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

З наведеного вище слідує, що акцизний склад визначений як місце/територія, де розпорядник акцизного складу провадить відповідну господарську діяльність з пальним.

Приписи ПК України не вимагають від суб`єкта господарювання, що здійснює зберігання пального для власних потреб, обов`язку створювати акцизний склад, якщо на ньому не здійснюються операції з реалізації та зберігання пального іншим особам.

З урахуванням наведеного суд виходить з того, що у пункті «б» підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України законодавець зробив виключення, навівши такі критерії, які дозволяють вважати приміщення або територію такими, що не є акцизним складом, а саме: 1) загальна місткість розташованих ємностей на кожній з них для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 куб.м; 2) суб`єкт господарювання (не стосується платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 куб.м (не враховується обсяг пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії); 3) суб`єкт господарювання пальне використовує виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Суд звертає увагу, що відповідач дійшов висновку про порушення позивачем підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України лише тому, що позивач отримав ліцензію на право зберігання пального (виключно для власних потреб чи промислової переробки терміном дії з 15.02.2021 по 15.02.2026 №2100033), 08.12.2022 року отримав ліцензію на право оптової торгівлі пальним за відсутності місця оптової торгівлі терміном з 08.12.2022 до 08.12.2027 №01696, а також зареєстрований платником акцизного податку.

Однак суд зазначає, що сам факт отримання позивачем ліцензії на право зберігання пального виключно для власних потреб чи промислової переробки на місце, яке не відповідає ознакам акцизного складу, та на оптову торгівлю пальним та реєстрація платником акцизного податку з реалізації пального без здійснення такої діяльності, не вимагає у такого платника податків обов`язку реєструвати акцизний склад.

Не є спірною та обставина, що позивач має резервуар (бочку) ємністю 25000 літрів, яку використовує для зберігання пального для висланих потреб (для чого отримав відповідну ліцензію).

В ході проведення фактичної перевірки ПФ«АВ1ТА» проведено інвентаризацію залишків пального (виключно для потреб власного споживання) за адресою місця зберігання пального: м. Львів, вул. Данила Апостола, 7А, якою встановлено зберігання дизельного пального в кількості 2 339,96 літрів

Зміст акта фактичної перевірки не відображає обставин щодо встановлення контролюючим органом факту придбання позивачем пального понад 1000 куб.м. Відповідачем не встановлено і те, що товариство використовувало отримане пальне не виключно для потреб власного споживання, зокрема, й з огляду на те, що одним із видів господарської діяльності є вантажний автомобільний транспорт. ГУ ДПС у Львівській області не було доведено факт реалізації позивачем пального згідно з отриманою ліцензією на оптову торгівлю пальним з місця зберігання пального.

Варто зауважити, що згідно з Видатковою накладною №2648 від 08 травня 2023 року та Товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) №Р2648 від 08 травня 2023 року, підтверджується придбання ПФ «АВІТА» дизельного пального в кількості 4 200 літрів.

Крім того, до матеріалів справи долучено відомість видачі дизпалива на стоянці водіям службових автомобілів ПФ «АВІТА» на загальну кількість 1 860,04 літра, відомість списання паливно-мастильних матеріалів за липень 2023 року та подорожні листи вантажних автомобілів в міжнародному сполученні №1 (період 04.07.2023 року 13.07.2023 року), №2 (період 24.07.2023 року 28.07.2023 року), №4 (період 23.06.2023 року 30.07.2023 року) на загальну кількість фактично витраченого дизельного пального 4080 літрів.

Зазначені документи підтверджують фактичне використання дизельного пального позивачем для власних потреб (заправка службових автомобілів) та відповідність встановленого податковим органом залишку пального з урахуванням такого використання: 4 200 літрів (придбане пальне) 1 860,04 літра (пальне, заправлене у баки службових автомобілів за адресою місця зберігання: м.Львів, вул.Данила Апостола, 7А) = 2 339,96 літрів.

При цьому, різниця між кількістю пального, фактично заправленого у баки службових автомобілів за адресою місця зберігання: м. Львів, вул. Данила Апостола, 7А (1 860,04 літра) та кількістю фактично списаного на роботу цих автомобілів пального (4 080 літрів) зумовлена здійсненням заправок не лише у місці зберігання пального, але й за маршрутом руху автомобіля (в тому числі за кордоном), що підтверджується Договором замовлення №3 від 30.01.2023 року з ТзОВ «Polish Processing Company», таблицею-витягом з електронного кабінету ПФ «АВІТА» у ТзОВ «Polish Processing Company» про заправку транспортних засобів в період з 03.07.2023 року по 22.07.2023 року за кордоном; фіскальним чеком від 29.07.2023 року; фіскальним чеком від 25.07.2023 року.

Зважаючи на наведене, відповідач не довів, що у позивача був обов`язок реєструвати як акцизний склад місце зберігання пального (яке за критеріями, визначеними у пункті «б» підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України, не має ознак акцизного складу).

Відповідно до пункту 109.2 статті 109 ПК України порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Положеннями пунктів 112.1, 112.2, 112.7 статті 112 ПК України передбачено, що особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. У разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків. Порядок доведення обставин, за яких особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинене податкове правопорушення, в межах судового провадження визначається процесуальним законодавством. Усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи.

На підставі наведеного та оскільки відповідач не надав суду жодних доказів того, що позивач є розпорядником акцизного складу, а загальна місткість розміщених на його території ємностей для зберігання пального становить більше 200 куб.м та що він протягом календарного року отримав пальне в обсягах, що перевищує 1000 куб.м, а також що мав місце факт реалізації та зберігання пального іншим особам, то суд вважає, що контролюючий орган не довів порушення ПФ «Авіта» вимог підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України та наявність підстав для застосування до нього штрафу в розмірі 1000000,00 грн згідно з пунктом 128-1.2 статті 128-1 ПК України.

Реєстрація позивача платником акцизного податку з реалізації пального сама по собі не зумовлює необхідність реєстрації акцизних складів, якщо такі у суб`єкта господарювання відсутні або якщо місця зберігання не відповідають ознакам акцизного складу, і якщо він не здійснює реалізації пального.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На думку суду, відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 11.10.2023 року №2 про накладення штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 1000000 грн, тому позовні вимоги належить задовольнити шляхом визнання протиправним та скасування цього податкового повідомлення-рішення про застосування до ПФ «Авіта» штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1000000,00 грн.

Як визначено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 12000,00 грн

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд,

вирішив:

позов Приватної фірми "Авіта" (адреса: вул. Зелена, 20/9, м. Львів, 79005) до Головного управління ДПС у Львівській області (адреса: вул. Стрийська, 35,м. Львів, Львівська обл., Львівський р-н, 79026; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 11 жовтня 2023 року №2.

Стягнути на користь Приватної фірми "Авіта" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області 12000 (дванадцять тисяч) грн 00 коп. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяГрень Наталія Михайлівна