Справа № 380/27405/23
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2024-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2024 рокусправа № 380/27405/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сподарик Н.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (Личаківське об`єднане управління ПФ України м. Львова), Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві 9відділ перерахунку пенсії №3) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Личаківське об`єднане управління ПФ України м. Львова) (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ), Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києв (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16; ) з вимогами:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до мого стажу роботи, який дає право на призначення пенсії державного службовця, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. N03723 XII, Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 р. №6889-VIII стаж роботи - ОСОБА_1 на посадах спеціалістів державних органів колишніх УРСР та у органах податкової служби за період з 11.06.1979 р. по 14.06.2004 р., а caмe :

з 11.06.1979 р. по 30.09.1993 у районних фінвідділах м.Львова Міністерства фінансів УРСР а саме з:

11.06.1979 р. на посаді тимчасово виконуючого обов`язки економіста по штатах в Залізничному райфінвідділі м.Львова ;

02.07.1979 р. на посаді тимчасово виконуючого обов`язки старшого економіста по штатах в Радянському райфінвідділі м.Львова;

04.01.1980 р.; на посаді економіста по штатах в Ленінському райфінвідділі м.Львова;

07.03.1984 р. на посаді ревізора інспектора по штатах в Ленінському райфінвідділі м. Львова;

20.07.1988 р. на посаді податкового ревізора - інспектора податкової інспекції в Ленінському райфінвідділі м.Львова;

01.11.1989 р. переведена на посаду економіста держдоходів І категорії головного податкового ревізора-інспектора;

02.07.1990 р. на посаді начальника відділу оподаткування доходів кооперативних і громадських організацій - зам. начальника інспекції у ДПІ Ленінського району м.Львова Міністерства фінансів УРСР;

з 01.10.1993 р. по 29.01.1998 р. ДПІ (ДПА) у Галицькому районі м. Львова а саме з:

01.10.1993 р. на посад начальника відділу зборів та стягнень податків з юридичних осіб ДШІ у Галицькому районі міста Львова,

26.11.1996 р. на посаді начальника відділу зборів і стягнень з юридичних осіб у ДІА у Галицькому районі м.Львова;

03.01.1997 р. на посаді начальника відділу примусового стягнення податків;

з 30.01.1998 р. по 10.12.1998 р. ДПА (ДПІ) у Личаківському районі м. Львова а саме з:

30.01.1998 р. на посаді начальника відділу справляння місцевих податків ,ресурсних та інших платежів Державної податкової адміністрації у Личаківському районі м. Львова;

19.03.1998 р. на посаді начальника відділу справляння місцевих податків ресурсних та інших платежів ДПІ у Личаківському районі м Львова;

з 10.12.1998 р. по 02.08.1999 р. ДПА (ДПІ) у Личаківському районі м. Львова а саме з:

11.12.1998 р. прийнята у зв`язку із переведенням на посаду начальника відділу ресурсних та неподаткових платежів, місцевих податків і зборів (з функцією документальних перевірок) Державної податкової інспекції у м. Львові ;

21.04.1999 р. призначена в порядку переведення на посаду першого заступника начальника інспекції Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова;

3 03.01.1998 р. по 07.08.2002 р. ДПІ у місті Львові, а саме з:

03.08.2001 р. на посаді заступника начальника управління стягнення податкової заборгованості-начальника відділу по організації стягнень коштів, майна ДПІ у місті Львові;

з 08.18.2002 р. по 14.06.2004 р. ДПІ у Франківському районі м. Львова а саме з: 08.08.2002 р. на посаду начальника відділу місцевих , ресурсних, неподаткових платежів та плати за землю;

- визнати протиправним та скасувати Рішення №09 від 06.11.2023 р. Головного управління Пенсійного фонду України у м.Києві «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 », яким відмовлено у переведенні мене із пенсії по віку на загальних підставах на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII та ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723 з причин, що «що у позивачки відсутній необхідний стажу державної служби»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 з пенсії по віку на загальних підставах на пенсію державного службовця за віком відповідно до п.12 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII та ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723 з 30 жовтня 2023 р. та з цього часу здійснювати мені виплату пенсії державного службовця з урахуванням Довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії від 30.10.2023 p. №93-13-01-10-21 тa №94-13-01-10-21 які додані до заяви позивачки яка зареєстрована за №7828 від 30.10.2023 р.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області, як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058. Вказує, що 30.10.2023 позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, як державному службовцю, який має стаж державної служби понад 20 років. Однак, ГУ ПФУ у м. Києві рішенням від 06.11.2023 №09 відмовив позивачці у призначенні зазначеної вище пенсії у зв`язку з тим, що дія Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII не поширюється на працівників державної податкової інспекції. Не погоджуючись з зазначеним рішенням відповідача, позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 27.11.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Розгляд справи здійснюється без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі доказами. Копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано учасникам справи, відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання цієї ухвали подати суду відзив на позовну заяву, в якому вказати про визнання/заперечення позовних вимог.

Відповідач, ГУ ПФУ у Львівській області, позовні вимоги не визнав, 14.12.2023 за вх.№23870 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Зазначив, що в період роботи в органах державної податкової служби позивачка обіймала посади, за яким присвоювались спеціальні звання, а не ранги державного службовця. Такі посади згідно розпорядження Кабінету Міністрів України №503-Р не відносяться до відповідних категорій посад державних службовців, а відтак, не зараховуються до стажу служби, який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону №3723. Оскільки у позивачки відсутній стаж державної служби, передбачений Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889, а на працівників державних органів, яким присвоюються спеціальні звання дія Закону №889 не поширюється, підстави для призначення пенсії за нормами Закону №37232 відсутні.

20.12.2023 за вх.№ 97957 від представника ГУ ПФУ у м. Києві надійшов відзив на позовну заяву. Зазначив, що основним критерієм, який визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. У свою чергу, відповідно до статті 343 Податкового кодексу України посадовим особам контролюючих органів присвоюються спеціальні звання. Тому періоди роботи працівників/службових осіб державних податкових адміністрацій (інспекцій), посадових осіб державної податкової служби/органів доходів і зборів на посадах, у період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, - не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. За наданими гр. ОСОБА_1 документами стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, становить 11 років 19 днів, що є недостатнім для призначення пенсії згідно Закону України «Про державну службу». Таким чином, позивачка не має права на переведення з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу». Тому рішення від 06.11.2023 №09 є законним та обґрунтованим. З огляду на наведене просить суд у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 22.01.2024 витребувано у відповідача додаткові докази у справі.

29.01.2024 за вх.№7337 від представника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшло клопотання про долучення копії матеріалів пенсійної справи позивачки.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як отримувач пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV).

Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві 06.11.2023 прийняло рішення №о/р НОМЕР_2 , яким відмовило позивачці в перерахунку пенсії у зв`язку з переходом із пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу».

Відмова мотивована тим, що станом на 01.05.2016 стаж державної служби становить 11 років 19 днів, періоди роботи посадових осіб на посадах державної податкової інспекції, в період перебування на яких були присвоєні спеціальні звання, не враховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. У зв`язку з відсутністю необхідно стажу державної служби, передбаченого пунктами 10 і 12 Прикінцевих положень Закону №889, підстави для переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №889 відсутні.

Вважаючи таке рішення протиправним, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Законом України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» (далі Закон №889-VIII) визначено принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Статтею 90 Закону №889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, згідно з пунктом 10 Прикінцевих положень Закону №889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до пункту 12 Прикінцевих положень Закону №889-VIII, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі Закон №3723-ХІІ) передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За наведеного правового регулювання, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Подібних висновків щодо застосування зазначених норм матеріального права дійшов Верховний Суд у рішенні від 04.04.2018 у зразковій справі №822/524/18, а також у постановах від 01.12.2020 у справі №466/6057/17, від 16.12.2021 у справі №538/804/17, від 22.06.2021 у справі №308/67/17, від 29.09.2022 у справі №234/6967/17 та від 29.11.2022 у справі №431/991/17.

30.10.2023 позивачка звернулась до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку з переходом із пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу».

Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві 06.11.2023 прийняло рішення №09, яким відмовило позивачці в перерахунку пенсії у зв`язку з переходом із пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу».

У відзивах на позовну заяву відповідачі покликаються на відсутність у позивачки стажу на посадах державної служби.

Оцінюючи таку позицію відповідачів, суд виходить з такого.

Із записів трудової книжки позивачки серії НОМЕР_3 , копія якої міститься в матеріалах справи, встановлено наступне:

з 11.06.1979 по 30.09.1993 працювала у районних фінвідділах м.Львова Міністерства фінансів УРСР, а саме :

з 11.06.1979 на посаді тимчасово виконуючого обов`язки економіста по штатах в Залізничному райфінвідділі м.Львова ;

з 02.07.1979 на посаді тимчасово виконуючого обов`язки старшого економіста по штатах в Радянському райфінвідділі м.Львова;

з 04.01.1980 на посаді економіста по штатах в Ленінському райфінвідділі м.Львова;

з 07.03.1984 на посаді ревізора інспектора по штатах в Ленінському райфінвідділі м. Львова;

з 20.07.1988 на посаді податкового ревізора - інспектора податкової інспекції в Ленінському райфінвідділі м.Львова;

з 01.11.1989 переведена на посаду економіста держдоходів І категорії головного податкового ревізора-інспектора;

з 02.07.1990 на посаді начальника відділу оподаткування доходів кооперативних і громадських організацій - зам. начальника інспекції у ДПІ Ленінського району м.Львова Міністерства фінансів УРСР;

з 01.10.1993 по 29.01.1998 ДПІ (ДПА) у Галицькому районі м. Львова а саме з:

з 01.10.1993 на посад начальника відділу зборів та стягнень податків з юридичних осіб ДШІ у Галицькому районі міста Львова;

з 26.11.1996 на посаді начальника відділу зборів і стягнень з юридичних осіб у ДПА у Галицькому районі м.Львова;

з 03.01.1997 на посаді начальника відділу примусового стягнення податків;

з 30.01.1998 по 10.12.1998 у ДПА (ДПІ) у Личаківському районі м. Львова а саме з:

з 30.01.1998 на посаді начальника відділу справляння місцевих податків ,ресурсних та інших платежів Державної податкової адміністрації у Личаківському районі м. Львова;

з 19.03.1998 на посаді начальника відділу справляння місцевих податків ресурсних та інших платежів ДПІ у Личаківському районі м Львова;

з 10.12.1998 по 02.08.1999 у ДПА (ДПІ) у Личаківському районі м. Львова а саме з:

з 11.12.1998 прийнята у зв`язку із переведенням на посаду начальника відділу ресурсних та неподаткових платежів, місцевих податків і зборів (з функцією документальних перевірок) Державної податкової інспекції у м. Львові ;

з 21.04.1999 призначена в порядку переведення на посаду першого заступника начальника інспекції Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова;

з 03.01.1998 по 07.08.2002 ДПІ у місті Львові а саме з:

з 03.08.2001 на посаді заступника начальника управління стягнення податкової заборгованості-начальника відділу по організації стягнень коштів, майна ДШ! у місті Львові;

з 08.18.2002 по 14.06.2004 ДПІ у Франківському районі м. Львова, а саме з: 08.08.2002 на посаду начальника відділу місцевих , ресурсних, неподаткових платежів та плати за землю.

Спеціальним законом, що визначає статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, є Закон України від 4 грудня 1990 року № 509- XII «Про державну податкову службу в Україні», а з 12.08.2012року Податковий кодекс.

Посадовою особою органу державної податкової служби за правилами частини першої статті 15 Закону № 509-ХІІ може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідала кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом державної податкової служби. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (частини п`ята, шоста статті 15 цього Закону).

Статтею 6 цього Закону визначено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, та які займали посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави/зокрема у сфері податкової політики/у період до 12.08.2012 року перебувають на державній службі та є державними службовцями.

З 12.08.2012 року пунктом 344.1 статті 344 Податкового кодексу України визначено, що період роботи посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції/у тому числі тих, яким присвоєно спеціальні звання/зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону № 3723-ХІІ незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Вказане також кореспондується із ч.18 ст.37 Закону № 3723 XII «Про державну службу» від 16.12.1993 року, згідно якої період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до Закону присвоюються спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Законом України «Про державну податкову службу в Україні» від 04 грудня 1990 року № 509-ХІІ, як і Податковим Кодексом України не врегульовано питання пенсійного забезпечення посадових осіб державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, тому при вирішенні таких питань підлягають застосуванню положення «Про державну службу» від 16.12.1993 року, зокрема ст.37, за правилами якої на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку та відповідного страхового стажу, у тому числі стажу державної служби - не менше як 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку.

Аналогічну позицію виклав Верховний суд України в постанові від 22 жовтня 2013 року по справі 21-34а13 зазначивши, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно персональні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України № 3723 XII «Про державну службу» від 16.12.1993 року .

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Таким чином, період з 11.06.1979 по 14.06.2004 - 25 років 3 днів проходження служби в фінвідділі, податкових органах має зараховуватися до стажу податкової служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону № 3723 XII «Про державну службу» від 16.12.1993.

Таким чином, суд вважає, що твердження відповідачів про те, що посадові особи контролюючих органів, яким присвоюються спеціальні звання, не належать до категорій посад державної служби, - є безпідставними.

Частиною другою статті 46 Закону № 889-VIII та Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, які діють з 01.05.2016 року, закріплено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

При цьому, пунктом 5 Порядку 229 визначено, що стаж державної служби обчислюється у днях, місяцях і роках.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що згідно записів в трудовій книжці, позивачу слід зарахувати в стаж державної служби період роботи в фінвідділі, податковій службі з 11.06.1979 по 14.06.2004.

Суд зауважує, що ні в оскаржуваному рішенні, ні у відзиві на позовну заяву, відповідачами не зазначено який період роботи позивачки зараховано до стажу державної служби, що в свою чергу позбавляє суду можливості встановити таке.

Згідно з частинами 3, 5 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Суд не погоджується з доводами відповідачів про те, що у позивача недостатньо стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723.

В оскаржуваному рішенні відповідач-2 вказує, що станом на 1 травня 2016 року у позивачки період перебування на посадах, на яких присвоєно спеціальне звання, не враховуються до стажу роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Тобто у позивачки відсутній необхідний стаж державної служби для переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №889.

З аналізу п.п. 10, 12 Прикінцевих положень Закону №889-VIIІ та ст. 37 Закону №3723-ХІІ висновується, що право на одержання пенсії державних службовців згідно ст. 37 Закону №3723-ХІІ можуть розрахувати такі категорії осіб:

- жінки, які досягли віку 60 років;

- мають страховий стаж 30 років (жінки);

- на день набрання чинності Законом №889-VIII займають посади державної служби та мають не менше 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-ХІІ або актами Кабінету Міністрів України (п. 10 Прикінцевих положень Закону №889-VIIІ) або

- на день набрання чинності Законом №889-VIII мають не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-ХІІ або актами Кабінету Міністрів України, незалежно від факту перебування (на день набрання чинності Законом №889-VIII) на державній службі.

Зважаючи на те, що позивачка на день звернення досягла 60-річного віку та має страховий стаж понад 30 років, а також на день набрання чинності №889-VIII мала понад 20 років стажу на посадах державної служби (що вже встановлено судом), то вона має право на призначення їй пенсії на підставі ст. 37 Закону №3723-ХІІ у відповідності до п. 12 Прикінцевих положень Закону №889-VIII.

Отже, рішення відповідача-2 №09 від 06.11.2023 є протиправним.

Зважаючи на висновок про протиправність оскаржуваного рішення, враховуючи способи захисту, передбачені ч. 1 ст. 5 КАС України, з метою належного захисту порушеного права суд доходить висновку про наявність підстав для скасування рішення №09 від 06.11.2023.

У позовних вимогах позивачка просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 з пенсії по віку на загальних підставах на пенсію державного службовця за віком відповідно до п.12 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII та ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723 з 30 жовтня 2023 р. та з цього часу здійснювати виплату пенсії державного службовця з урахуванням Довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії від 30.10.2023 p. №93-13-01-10-21 тa №94-13-01-10-21 які додані до заяви позивачки яка зареєстрована за №7828 від 30.10.2023 р.

Суд зазначає також, що постановою Пенсійного фонду України № 25-1 від 16.12.2020 внесено зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 22-1 від 25.11.2005, якою передбачено застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зауважує, що відповідач користуючись наданими широкими межами розсуду та можливістю вибору різними способами та засобами для дотримання своїх зобов`язань, взагалі не врахував ступінь втрати однієї сторони, в нашому випадку позивача, його конституційного права на пенсійне забезпечення.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Згідно частини 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернення позивача, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд зазначає, що порушення права позивача фактично зводиться до того, що відповідачем, не зараховано до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи з моменту присвоєння спецзвання, з 30.10.1992 року .

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, враховуючи той факт, що суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий позивача, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача буде визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не зарахування ОСОБА_1 періодів трудової діяльності із 11.06.1979 по 14.06.2004 до стажу державної служби та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи: з 11.06.1979 по 30.09.1993 у районних фінвідділах м.Львова Міністерства фінансів УРСР, а саме: з 11.06.1979 на посаді тимчасово виконуючого обов`язки економіста по штатах в Залізничному райфінвідділі м.Львова; з 02.07.1979 на посаді тимчасово виконуючого обов`язки старшого економіста по штатах в Радянському райфінвідділі м.Львова; з 04.01.1980 на посаді економіста по штатах в Ленінському райфінвідділі м.Львова; з 07.03.1984 на посаді ревізора інспектора по штатах в Ленінському райфінвідділі м. Львова; з 20.07.1988 на посаді податкового ревізора - інспектора податкової інспекції в Ленінському райфінвідділі м.Львова; з 01.11.1989 на посаді економіста держдоходів І категорії головного податкового ревізора-інспектора; з 02.07.1990 на посаді начальника відділу оподаткування доходів кооперативних і громадських організацій - зам. начальника інспекції у ДПІ Ленінського району м.Львова Міністерства фінансів УРСР, з 01.10.1993 по 29.01.1998 ДПІ (ДПА) у Галицькому районі м. Львова а саме: з 01.10.1993 на посаді начальника відділу зборів та стягнень податків з юридичних осіб ДПІ у Галицькому районі міста Львова; з 26.11.1996 на посаді начальника відділу зборів і стягнень з юридичних осіб у ДПА у Галицькому районі м.Львова; з 03.01.1997 на посаді начальника відділу примусового стягнення податків та з 30.01.1998 по 10.12.1998 у ДПА (ДПІ) у Личаківському районі м. Львова а саме: з 30.01.1998 на посаді начальника відділу справляння місцевих податків, ресурсних та інших платежів Державної податкової адміністрації у Личаківському районі м. Львова; з 19.03.1998 на посаді начальника відділу справляння місцевих податків ресурсних та інших платежів ДПІ у Личаківському районі м Львова; з 10.12.1998 по 02.08.1999 у ДПА (ДПІ) у Личаківському районі м. Львова, а саме: з 11.12.1998 прийнята у зв`язку із переведенням на посаду начальника відділу ресурсних та неподаткових платежів, місцевих податків і зборів (з функцією документальних перевірок) Державної податкової інспекції у м. Львові; з 21.04.1999 призначена в порядку переведення на посаду першого заступника начальника інспекції Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова; з 03.01.1998 по 07.08.2002 ДПІ у місті Львові, а саме: з 03.08.2001 на посаді заступника начальника управління стягнення податкової заборгованості-начальника відділу по організації стягнень коштів, майна ДПІ у місті Львові; з 08.18.2002 по 14.06.2004 ДПІ у Франківському районі м. Львова, а саме з: 08.08.2002 на посаду начальника відділу місцевих, ресурсних, неподаткових платежів та плати за землю, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.10.2023 про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ Про державну службу, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.

Саме такий спосіб є достатнім, необхідним та ефективним для захисту порушеного права позивача.

Суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

Висновки суду, викладені в мотивувальній частині його рішення є в однаковій мірі обов`язковими для врахування суб`єктом владних повноважень при здійсненні своїх повноважень на виконання рішення суду, як і висновки, визначені в резолютивній частині рішення.

Отже, суд зауважує, що при визначенні меж встановлених зобов`язань необхідно враховувати як резолютивну, так і мотивувальну частини судового рішення.

Разом з цим, суд звертає увагу, що у справі, яка розглядається спір виник щодо права позивачки на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у сукупності із пунктом 12 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, оскільки територіальний орган Пенсійного фонду України не визнав цього права за позивачкою.

У свою чергу, вимоги позивачки зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області обрахувати їй пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону та пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії від 30.10.2023 p. №93-13-01-10-21 тa №94-13-01-10-21, є передчасним, оскільки стосуються розміру пенсійних виплат, який ще не обрахований суб`єктом владних повноважень, який наділений такою дискрецією, наслідки якої можуть бути предметом перевірки судом на відповідність критеріям, визначеним у статті 2 КАС України, а отже така вимога спрямована на майбутнє, через, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що судовому захисту підлягає тільки порушене право.

Такий висновок суду відповідає висновкам Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, що викладені у постанові від 12 вересня 2023 року у справі № 560/8328/22.

З огляду на наведене в цій частині позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову в частині, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами суд.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, підстави для здійснення розподілу такого відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16; ) №09 від 06.11.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди роботи: з 11.06.1979 по 30.09.1993 у районних фінвідділах м.Львова Міністерства фінансів УРСР, а саме: з 11.06.1979 на посаді тимчасово виконуючого обов`язки економіста по штатах в Залізничному райфінвідділі м.Львова; з 02.07.1979 на посаді тимчасово виконуючого обов`язки старшого економіста по штатах в Радянському райфінвідділі м.Львова; з 04.01.1980 на посаді економіста по штатах в Ленінському райфінвідділі м.Львова; з 07.03.1984 на посаді ревізора інспектора по штатах в Ленінському райфінвідділі м. Львова; з 20.07.1988 на посаді податкового ревізора - інспектора податкової інспекції в Ленінському райфінвідділі м.Львова; з 01.11.1989 на посаді економіста держдоходів І категорії головного податкового ревізора-інспектора; з 02.07.1990 на посаді начальника відділу оподаткування доходів кооперативних і громадських організацій - зам. начальника інспекції у ДПІ Ленінського району м.Львова Міністерства фінансів УРСР, з 01.10.1993 по 29.01.1998 ДПІ (ДПА) у Галицькому районі м. Львова, а саме: з 01.10.1993 на посаді начальника відділу зборів та стягнень податків з юридичних осіб ДПІ у Галицькому районі міста Львова; з 26.11.1996 на посаді начальника відділу зборів і стягнень з юридичних осіб у ДІА у Галицькому районі м.Львова; з 03.01.1997 на посаді начальника відділу примусового стягнення податків та з 30.01.1998 по 10.12.1998 у ДПА (ДПІ) у Личаківському районі м. Львова а саме: з 30.01.1998 на посаді начальника відділу справляння місцевих податків, ресурсних та інших платежів Державної податкової адміністрації у Личаківському районі м. Львова; з 19.03.1998 на посаді начальника відділу справляння місцевих податків ресурсних та інших платежів ДПІ у Личаківському районі м Львова; з 10.12.1998 по 02.08.1999 у ДПА (ДПІ) у Личаківському районі м. Львова, а саме: з 11.12.1998 прийнята у зв`язку із переведенням на посаду начальника відділу ресурсних та неподаткових платежів, місцевих податків і зборів (з функцією документальних перевірок) Державної податкової інспекції у м. Львові; з 21.04.1999 призначена в порядку переведення на посаду першого заступника начальника інспекції Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова; з 03.01.1998 по 07.08.2002 ДПІ у місті Львові, а саме: з 03.08.2001 на посаді заступника начальника управління стягнення податкової заборгованості-начальника відділу по організації стягнень коштів, майна ДПІ у місті Львові; з 08.18.2002 по 14.06.2004 ДПІ у Франківському районі м. Львова, а саме з: 08.08.2002 на посаду начальника відділу місцевих, ресурсних, неподаткових платежів та плати за землю по 14 червня 2004 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.10.2023 про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ Про державну службу, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судовий збір стягненню не підлягає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з для складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя Сподарик Наталія Іванівна