Справа № 380/12173/22
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 рокусправа № 380/12173/22
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), у якій просить:

- визнати протиправними дії(бездіяльність) військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2018 роки без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та грошову допомогу на оздоровлення за 2015-2018 роки з урахуванням у складі грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення (за виключенням раніше виплачених сум).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у 2015-2018 роках здійснювалось нарахування та виплата грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань без урахування щомісячної грошового винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів від 22.09.2010 № 889 та індексації грошового забезпечення. Зазначає, що щомісячна додаткова грошова винагорода виплачувалася щомісячно до втрати чинності постановою № 899, тобто мала постійний (систематичний) характер. Вважаючи дії військової частини НОМЕР_1 щодо не включення до грошового забезпечення щомісячної винагороди та індексації грошового забезпечення, як розрахункової величини для виплати грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 12.09.2022 суддя залишила позовну заяву без руху.

Ухвалою від 30.12.2022 суддя відкрила провадження у справі та вирішила проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників сторін.

Ухвалою від 14.11.2023 суд витребував від військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) відомості/інформацію щодо розміру та складових виплаченої ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_2 ) грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань під час проходження служби за 2015, 2016, 2017, 2018 роки, із зазначенням підстав (нормативні положення та внутрішні розпорядчі документи) здійсненого розрахунку; докази на підтвердження виплати позивачу щомісячної додаткової грошової винагороди у 2015-2018 роках із зазначенням місяців її виплати у кожному році; належним чином засвідчені копії карток особового рахунку ОСОБА_1 за 2015, 2016, 2017, 2018 роки.

Відповідач позову не визнав. 25.05.2023 надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 38551). Відповідач зазначає, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань позивачу виплачувалась позивачу лише у 2015 році. З 2016 по 2018 рік матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань позивачу не виплачувалась. Відповідач зазначає, що щомісячна додаткова грошова винагорода відноситься до щомісячного додаткового виду грошового забезпечення, який не має не постійний, а тимчасовий характер. Її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, а відтак, вона не входить до складу грошового забезпечення, визначеного ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з якого обчислюється одноразова грошова допомога у зв`язку із звільненням військовослужбовця з військової служби. Також зазначає, що приписи Інструкції № 550 про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, містять застереження, що ця допомога не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Також відповідач зазначає, що індексація грошового забезпечення не входить ні до складу основних, ні до складу додаткових видів грошового забезпечення. У зв`язку з наведеним відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Суд встановив, що відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.10.2018 № 220 вважати таким, що вибув старшого прапорщика ОСОБА_1 , звільненого наказом командира 12 окремої бригади армійської авіації (по особовому складу) від 02.10.2018 № 32-РС з військової служби у запас відповідно за підпунктом «б» (за станом здоров`я) п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно довідки про розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань від 15.05.2023 № 71/1/304 ОСОБА_1 у 2015 році позивачу нараховано та виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 2477,75 грн.

Згідно довідки про розмір грошової допомоги на оздоровлення від 11.05.2023 № 71/1/296 ОСОБА_1 розмір нарахованої та виплаченої допомоги на оздоровлення склав: у 2015 році 2477,75 грн., у 2016 році 5149,25 грн., у 2017 році 5242,63 грн., у 2018 році - 9226,20 грн.

Суд також встановив, що рішенням Львівський окружний адміністративний суд рішенням від 23.03.2021 у справі № 380/178/21 визнав протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з березня 2015 року по лютий 2018 року, з врахуванням січня 2008 року як базового; зобов`язав військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) індексацію грошового забезпечення за період з березня 2015 року по лютий 2018 року, з врахуванням січня 2008 року як базового місяця, з врахуванням виплачених сум. У задоволенні інших позовних вимог відмовив.

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 01.07.2021 у справі № 380/178/21 апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишив без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.03.2021 у справі №380/178/21 без змін.

14.07.2022 позивач звернувся із заявою до військової частини НОМЕР_1 , у якій просив перерахувати та виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення за 2015-2018 роки, з урахуванням до її складу щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення, отриманих за час проходження служби та після звільнення.

Військова частина НОМЕР_1 листом від 05.08.2022 № 71/1/360 повідомила позивача, що відповідно до п. 30.3 розділу XXX наказу МОУ №260 від 11.06.2008 року розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги. Відповідно до п. 33.3 розділу XXXIII наказу Міністра оборони України №260 від 11.06.2008 розмір матеріальної допомоги установлюється за рішенням Міністра оборони України, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України. До місячного грошового забезпечення з якого визначається матеріальна допомога включаються посадові оклади, оклади за військовими званнями та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має траво за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги. Звертає увагу на те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 п. 2 абзац 3 до щомісячних видаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія. Оскільки індексація не входить до складу додаткових видів грошового забезпечення, відповідно включати дану виплату в грошове забезпечення не має підстав. Враховуючи вищесказане у військовій частині НОМЕР_1 не має підстав для здійснення перерахунку матеріальної допомоги та грошової допомоги на здоровлення. Окрім цього суд встановив, що позивачу регулярно нараховувалася та виплачувалася щомісячна додаткова грошова винагород до лютого 2018 року включно, що підтверджується довідкою про нараховане грошове забезпечення та індексацію грошового забезпечення в період з 02.03.2015 по 05.10.2018 включно.

Позивач вважає, що станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу відповідач не провів з ним розрахунків щодо виплати грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди за 2015-2018 роки та індексації грошового забезпечення звернувся до суду з цим позовом.

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (частина четверта статті 9 Закону).

Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (ч. 1 ст. 10-1 Закону).

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (чинної до 28.02.2018) було установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (далі Постанова № 1294) .

Підпунктом 3 п. 5 Постанови №1294 було надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Разом з тим, п. 2 Постанови №704 (чинної з 01.03.2018) встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно п. 5 Постанови №704 керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право, серед іншого, надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно п. п. 30.1, 30.3 розд. ХХХ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260 (чинної до 19.07.2018) особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом та набули право на щорічну основну відпустку, один раз на рік надається грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

За правилами п. п. 1, 6 розділу ХХІІІ Порядку № 260 (чинного з 20.07.2018) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Згідно з підп. 33.1. розділу ХХХ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260 (чинної до 19.07.2018) особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Згідно з п. 1 розділу XXIV Порядку № 260 (чинного з 20.07.2018) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Суд встановив, що позивачу регулярно нараховувалася та виплачувалася щомісячна додаткова грошова винагород до лютого 2018 року включно, що підтверджується довідкою про нараховане грошове забезпечення та індексацію грошового забезпечення в період з 02.03.2015 по 05.10.2018 включно.

При цьому, до складу грошового забезпечення, з якого позивачу здійснено обчислення грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань не включено щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою № 889, що не заперечується відповідачем, та підтверджується відповідними довідками про розміри грошового забезпечення з розбивками по найменуванню виду ГДО.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 (далі - Постанова №889), граничні розміри, порядок та умови виплати цієї винагороди визначаються Міністерством оборони. Міністерством внутрішніх справ та адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Суд враховує, що п. п. 1, 2 пункту 1 Постанови № 889 (чинної до 28.02.2018) встановлено, що така винагорода виплачується:

1) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

2) військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби), зокрема: з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 №161 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09. 2010 № 889" для військовослужбовців, зокрема, Збройних Сил України (крім тих, що зазначені у підпункті 1 пункту 1 цієї постанови, та військовослужбовців строкової військової служби) запроваджений новий вид забезпечення - щомісячна додаткова грошова винагорода у таких розмірах: з 1 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20% місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40% місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60% місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80% місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

З огляду на копії особових рахунків, позивачу в період з травня 2015 року по лютий 2018 року виплачувалась щомісячна додаткова грошова винагорода.

Отже, зазначена щомісячна додаткова грошова винагорода виплачувалася позивачу щомісяця до втрати чинності Постановою № 889, тобто мала постійний (систематичний) характер.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 26.02.2021 по справі № 620/3346/19, відповідно до якого, оскільки останні 15 місяців перед звільненням на підставі Постанови № 889 додаткова грошова винагорода нараховувалась і виплачувалась позивачу щомісяця, то підстави вважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення відсутні.

На виконання Постанови №889, наказом Міністерства оборони України №550 від 24.10.2016 затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України та визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністра оборони України від 15 листопада 2010 року № 595 (далі - Інструкція №550).

Інструкція №550 визначала порядок та умови виплати особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці), які займають посади в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), щомісячної додаткової грошової винагороди (далі - винагорода).

Згідно з п. 3 Інструкції №550, до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).

Пункт 3 Інструкції №550 містить перелік складових грошового забезпечення, з якого має обраховуватися і виплачуватися винагорода, та який за обсягом є меншим за перелік складових грошового забезпечення, встановлений частиною другою статті 9 Закону України №2011-XII.

Пунктом 5 Інструкції №550 визначено, що винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).

Пунктом 8 Інструкції №550 встановлено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік (п. 9 Інструкції №550).

Відповідно до положень п. 10 Інструкції №550, командир (начальник) військової частини (установи, організації) має право зменшувати розміри винагороди за наявності обставин, передбачених у цьому пункті.

Аналогічні норми містилися і в наказі Міністерства оборони України №595 від 15.11.2010 Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, що був чинним до 16.12.2016, тобто до затвердження Інструкції №550.

В той же час, застосовуючи Інструкції № 595 та № 550, як спеціальні нормативно-правових актів, що визначають структуру і склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті одноразової допомоги при звільненні, відповідач не врахував пріоритетності законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку і розміру гарантій особам, які проходять військову службу.

Як зазначено судом вище, ознаки щомісячної додаткової грошової винагороди, визначені Постановою № 889, відповідають ознакам додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, які мають щомісячний та постійний характер.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечить вимогам указаного Закону.

Аналогічну позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 30.04.2021 у справі № 620/561/20.

Окремо слід звернути увагу, що питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/2738/17.

У постанові від 06.02.2019 Велика Палата Верховного Суду дійшла наступних висновків: згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Такий висновок узгоджується з позицією, що викладеною в постановах Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 826/14564/17, від 22.10.2019 у справі № 520/3505/19, від 24.10.2019 у справі № 820/3211/17, від 05.12.2019 у справі № 295/5200/18, від 14.04.2020 у справі № 820/3719/18, від 24.03.2020 у справі № 810/2734/17, від 14.07.2020 у справі № 820/1784/17, від 16.10.2020 у справі № 826/4043/16, від 29.12.2020 у справі 240/1095/20, які стосуються правил обчислення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні.

Також така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2021 у справі № 825/997/17.

Отже, дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу грошової допомоги для оздоровлення за 2015-2018 роки без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889 є безпідставними, а тому позов підлягає до задоволення.

Крім цього суд враховує, пояснення відповідача, підтвердженими належними доказами про те, що у період з 2016 по 2018 рік матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань не нараховувалась та виплачувалась. Лише у 2015 році розмір такої допомоги склав 2477,75 грн.

Отже позовні вимоги є підставними лише за 2015 рік.

До суду відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували твердження позивача про те, що у спірний період відповідач включив суми щомісячної додаткової грошової винагороди позивача до складу грошового забезпечення, з якого обчислював грошову допомогу на вирішення соціально-побутових питань

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що дії військової частини НОМЕР_1 щодо невключення суми щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889, до складу грошового забезпечення, з якого позивачу обчислювалась та виплачувались матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань у 2015 році та грошова допомога на оздоровлення у 2015-2018 роках є протиправними.

При цьому відповідачу, при перерахунку грошової допомоги на оздоровлення у 2018 році необхідно врахувати, що постанова № 889 втратила чинність з 01.03.2018 на підставі постанови № 704. Отже, окрім самого факту належності щомісячної додаткової винагороди, передбаченої постановою №889, до складу грошового забезпечення, для вирішення питання щодо врахування такої винагороди при нарахуванні одноразової грошової допомоги слід встановити період її виплати.

Суд вважає, що ефективним способом відновлення порушених протиправними діями військової частини НОМЕР_1 прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу сум грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2018 роки та суми матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у 2015 році, включивши суму щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889 за відповідний місяць до складу грошового забезпечення військовослужбовця, з якого обчислюються грошова допомога на оздоровлення, з урахуванням вже виплачених сум.

Щодо включення індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення, з якого розраховувалась матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та грошова допомога на оздоровлення.

Суд також встановив, що рішенням Львівський окружний адміністративний суд рішенням від 23.03.2021 у справі № 380/178/21 визнав протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з березня 2015 року по лютий 2018 року, з врахуванням січня 2008 року як базового; зобов`язав військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) індексацію грошового забезпечення за період з березня 2015 року по лютий 2018 року, з врахуванням січня 2008 року як базового місяця, з врахуванням виплачених сум. У задоволенні інших позовних вимог відмовив.

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 01.07.2021 у справі № 380/178/21 апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишив без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.03.2021 у справі №380/178/21 без змін.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України №1282-XII від 03.07.1991 «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-XII).

Статтею 1 Закону №1282-XII встановлено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 (далі - Порядок №1078).

Відповідно до п. 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Пунктом 5 Порядку №1078 передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 11 цього Порядку.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Відповідно до законодавчого визначення індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, яка спрямована на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи те, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, суд доходить висновку, що механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема, Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення.

Субсидіарне застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини, дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг.

Правова позиція стосовно систематичного та постійного характеру виплати індексації наведена у постановах Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №638/9697/17, від 30.12.2020 у справі №359/8843/16-а.

Суд встановив, що рішенням Львівський окружний адміністративний суд рішенням від 23.03.2021 у справі № 380/178/21 визнав протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з березня 2015 року по лютий 2018 року, з врахуванням січня 2008 року як базового; зобов`язав військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) індексацію грошового забезпечення за період з березня 2015 року по лютий 2018 року, з врахуванням січня 2008 року як базового місяця, з врахуванням виплачених сум. У задоволенні інших позовних вимог відмовив.

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 01.07.2021 у справі № 380/178/21 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишив без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.03.2021 у справі №380/178/21 без змін.

Також судом встановлено, що розрахунок таких виплат, як матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань у 2015 році та грошова допомога на оздоровлення у 2015-2018 роках було проведено без включення сум індексації до розрахунку таких виплат.

Отже, позовні вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення перерахунку та виплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у 2015 році та грошової допомоги на оздоровлення виплаченої у 2015-2018 роках, з урахуванням індексації грошового забезпечення, в зазначеній частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що механізм індексації має універсальний характер і питання її врахування до складу грошового забезпечення для обрахунку, грошової допомоги на оздоровлення та ін. не регулюється положеннями Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Така ж правова позиція викладена у рішенні Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №820/3423/18 від 21.12.2021.

Враховуючи, що відповідачем розрахунок таких виплат, як матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у 2015 році та грошової допомоги на оздоровлення виплаченої у 2015-2018 роках було проведено без включення сум індексації до розрахунку таких виплат, позовні вимоги зобов`язального характеру підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.

Щодо судового збору, суд зазначає, що оскільки позивач звільнений від сплати судового збору і такий фактично не сплачувався, відсутні підстави для вирішення питання про відшкодування судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у 2015 році та грошової допомоги на оздоровлення у 2015-2018 роках без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справах осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 № 889.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань у 2015 році та допомогу на оздоровлення у 2015 - 2018 роках, включивши суму щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справах осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 № 889 за відповідний місяць до складу грошового забезпечення військовослужбовця, з якого обчислюються матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та грошова допомога на оздоровлення, з урахуванням вже виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення ОСОБА_1 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у 2015 році, грошової допомоги на оздоровлення у 2015-2018 роках, з урахуванням індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань у 2015 році, грошову допомоги на оздоровлення у 2015-2018 роках, з урахуванням в складі грошового забезпечення суми індексації грошового забезпечення, враховуючи раніше виплачені суми.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Судові витрати зі сторін стягненню не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 31.01.2024.

СуддяПотабенко Варвара Анатоліївна