Справа № 400/10546/23
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2024-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2024 р. № 400/10546/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Міністерства оборони України - про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Качан Роман Юрійович в інтересах ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Миколаївського окружного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі-відповідач), в якій, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить:

« 1. Визнати незаконними дії військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) які виразилася у відмові задовольняти рапорту про звільнення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) розглянути повторно рапорт ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) та звільнити його зі служби в Збройних Силах України на підставі "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з перебування на утриманні військовослужбовця ОСОБА_1 трьох дітей віком до 18 років».

Як третю особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача позивач зазначив у позовній заяві Міністерство оборони України,

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що призваний на військову службу під час загальної мобілізації і проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_4 ). 07.03.2023 позивач подав рапорт про звільнення з лав Збройних Сил України за сімейними обставинами відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Зокрема, позивач вказує, що має на утриманні трьох дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають разом з ним. До рапорту, повідомляє позивач, було додано докази: нотаріально посвідчені копії свідоцтв про народження дітей, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про смерть батька ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , а також довідку виконкому Сухоєланецької сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 06.02.2023 № 34 про склад сім`ї позивача.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в позові, зазначаючи, що як доказ перебування на утриманні трьох дітей віком до 18 років позивач подав до суду три копії свідоцтв про народження дітей (двох власних дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 і пасинка ОСОБА_2 ), копію свідоцтва про смерть батька ОСОБА_2 . Посилаючись на статтю 268 Сімейного кодексу України, відповідач вказує, що обов`язок вітчима утримувати пасинка виникає у разі якщо у пасинка немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер, або з поважних причин ці особи не можуть надавати йому належного утримання. Відповідач повідомляє, що як доказ утримання пасинка ОСОБА_5 позивач надав відповідачу лише копію свідоцтва про смерть батька пасинка - ОСОБА_2 , а жодних інших документів не подав.

Третя особа подала пояснення, в яких зазначає, що позивач не може вважатися військовослужбовцем, у якого перебуває на утриманні троє і більше дітей віком до 18 років, а командування Військової частини НОМЕР_1 діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій вказує, що ОСОБА_2 не є рідною дитиною, однак перебуває на утриманні позивача, проживаючи з ним спільно за однією адресою. Позивач зазначає, що є вітчимом неповнолітнього ОСОБА_2 і має обов`язок щодо його утримання, оскільки батьки дружини позивача - ОСОБА_6 - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 померли. Батьки колишнього померлого чоловіка ОСОБА_6 - бабуся ОСОБА_9 та дідусь ОСОБА_5 проживали за адресою: АДРЕСА_3 і місце їх перебування натепер невідоме. Сама ОСОБА_6 не може надавати належне утримання ОСОБА_2 , оскільки її єдиним джерелом доходів є допомога при народженні дитини - ОСОБА_4 .

До відповіді на відзив позивач додав копії документів: свідоцтва про шлюб ОСОБА_10 і ОСОБА_11 від 10.05.2012, свідоцтва про народження ОСОБА_6 (батьки: ОСОБА_8 , ОСОБА_10 ), свідоцтва про смерть ОСОБА_7 від 13.12.2023 (дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4 ), свідоцтва про смерть ОСОБА_8 від 13.12.2023 (дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5 ), довідки УСЗН Миколаївської районної державної адміністрації від 12.12.2023 № 771/01-1 про перебування ОСОБА_6 на обліку як отримувача допомоги при народженні дитини.

У запереченнях відповідач вказує, що зазначені у відповіді на відзив документи та відомості відповідачу на момент розгляду рапорту не надавалися, рішення за результатами розгляду рапорту приймалось за наявними документами, доданими до рапорту, а, отже, рішення про відмову у задоволенні рапорту позивача є правомірним.

29.12.2023 позивач додатково подав до суду копію свідоцтва від 09.06.2006 про народження ОСОБА_2

09.01.2024 позивач подав до суду копію нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_6 від 29.12.2023, в якій повідомляється про перебування ОСОБА_2 на утриманні позивача.

У зв`язку з тим, що від учасників справи не надходило заяв про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін, суд розглянув справу в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 за призовом під час мобілізації, що підтверджується записами у військовому квитку позивача (а. с. 17-26) та визнається сторонами.

Позивач звернувся до відповідача з рапортом від 07.03.2023 (а. с. 6) про звільнення з військової служби. Дату фактичного надходження рапорту відповідачу з матеріалів справи встановити неможливо і сторони суду таку дату не повідомили. Зокрема, у позовній заяві вказано, що 07.03.2023 позивач «виявив намір подати по команді рапорт про звільненні зі Збройних Сил України за сімейними обставинами».

Відповідно до зазначеного в рапорті переліку додатків, до нього були додані такі документи:

- копія паспорта позивача (а. с. 12-14);

- копії свідоцтв про народження дітей (двох рідних дітей позивача і його пасинка ОСОБА_2 , а. с. 7, 11, 108);

- копія свідоцтва про шлюб з гр. ОСОБА_6 , яка є матір`ю двох рідних дітей позивача і ОСОБА_2 (а. с. 16);

- «копії документів про реєстрацію місця мешкання сім`ї».

У позовній заяві та відзиві сторони визнають, що до рапорту додавалася також копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , який є батьком ОСОБА_2 (а. с. 15).

З пояснень позивача, наведених у позовній заяві, відповідачем не заперечених, суд установив, що під «документами про реєстрацію місця мешкання сім`ї» малася на увазі довідка Сухоєланецької сільської ради від 06.02.2023 № 34 про склад сім`ї позивача (а. с. 5), в якій зазначено, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 і має такий склад сім`ї: дружина ОСОБА_6 , син дружини ОСОБА_2 , донька ОСОБА_3 , донька ОСОБА_4 .

Відомості про надання позивачем відповідачу будь-яких інших документів (відповідно, і докази на підтвердження таких відомостей) у справі відсутні.

За результатами розгляду рапорту позивача йому відмовлено у звільненні з військової служби, що визнається сторонами і підтверджується резолюцією на рапорті - «Допрацювати - надати підтверджуючі документи на усиновлення ОСОБА_2 ». Резолюція датована 14.08.2023 (а. с. 6).

Ухвалюючи рішення у справі, суд виходить з такого.

Відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема у разі перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Правове значення для висновку про протиправність або правомірність відмови у звільненні з військової служби має те, чи міг відповідач на підставі доданих до рапорту позивача документів установити перебування на утриманні позивача трьох дітей віком до 18 років.

Суд вказує, що має повноваження виключно з перевірки правомірності відмови відповідачем у звільненні позивача з військової служби, але не з прийняття рішення про звільнення позивача замість відповідача на підставі тих документів, які фактично на розгляд відповідача не подавалися.

На цій підставі суд не має підстав ураховувати докази, які подані позивачем до суду після відкриття провадження у справі і які не додавалися ним до рапорту про звільнення з військової служби.

Суд установив, що до рапорту про звільнення позивач додав такі документи:

- копію паспорта позивача;

- копії свідоцтв про народження дітей (двох рідних дітей позивача і його пасинка ОСОБА_2 );

- копія свідоцтва про шлюб з гр. ОСОБА_6 , яка є матір`ю двох рідних дітей позивача і ОСОБА_2 (а. с. 16);

- копію свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , який є батьком ОСОБА_2 (а. с. 15).

- копію довідки Сухоєланецької сільської ради від 06.02.2023 № 34 про склад сім`ї позивача, в якій зазначено, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 і має такий склад сім`ї: дружина ОСОБА_6 , син дружини ОСОБА_2 , донька ОСОБА_3 , донька ОСОБА_4 (а. с. 6).

Матеріали справи свідчать, що спірним є лише питання перебування на утриманні позивача його пасинка ОСОБА_2 , а обставина перебування на утриманні позивача його доньок ОСОБА_3 і ОСОБА_4 сторонами визнається.

ОСОБА_2 є сином дружини позивача ОСОБА_6 , тобто пасинком позивача і станом на дату розгляду відповідачем рапорту позивача про звільнення з військової служби не досяг віку 18 років, що підтверджується копіями свідоцтва про народження ОСОБА_2 , свідоцтва про шлюб позивача з ОСОБА_6 .

Відповідно до частин першої статті 268 Сімейного кодексу України, мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

На розгляд відповідача на підтвердження перебування неповнолітнього ОСОБА_2 на його утриманні позивач подав лише копію довідки про склад сім`ї, що підтверджує їх спільне проживання, та документи на підтвердження статусу позивача і ОСОБА_2 як вітчима і пасинка.

Позивач не подавав відповідачу документів, на підставі яких можливо було б установити відсутність у ОСОБА_2 діда, баби, повнолітніх братів та сестер або неможливість цими особами або ОСОБА_6 як матір`ю ОСОБА_2 з поважних причин надавати йому ( ОСОБА_2 ) належне утримання.

Як зазначалося вище, позивач після відкриття провадження у справі подав до суду копії документів на підтвердження перебування ОСОБА_6 на обліку в органі соцзахисту як отримувача допомоги при народженні дитини, смерті діда і баби ОСОБА_2 (батьків ОСОБА_6 ), а також пояснення про відсутність відомостей про місце перебування діда й баби ОСОБА_2 (батьків померлого ОСОБА_5 ) і нотаріально засвідчену заяву ОСОБА_6 про обставину утримання позивачем її сина ОСОБА_12 .

Разом з тим, ці документи не надавалися відповідачу, не додавалися позивачем до його рапорту від 07.03.2023, тому вони не можуть братися до уваги для цілей оцінки дій відповідача з відмови в задоволенні відповідного рапорту.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що позивач не подав відповідачу документів, які б підтвердили перебування ОСОБА_2 на його утриманні, у зв`язку з чим відмова відповідача у звільненні позивача з військової служби є правомірною.

Отже, у задоволенні позовної заяви належить відмовити.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна