Справа № 520/1970/23
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2024-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 520/1970/23

адміністративне провадження № К/990/1686/24

Суддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В. Е.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України

на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2023 року

та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року

у справі №520/1970/23 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Міністерства фінансів України, Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, третя особа: Кабінет Міністрів України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України, Міністерства фінансів України, Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати Наказ ДПС України від 21 квітня 2022 року № 12-дс «Про накладання дисциплінарного стягнення», яким до ОСОБА_1 було вирішено застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді догани;

- визнати протиправним та скасувати Погодження Міністерства Фінансів України від 13.12.2022 року № 17030-17-62/29710 «Про погодження звільнення ОСОБА_1 » з посади заступника начальника Головного управління ДПС у Харківській області в зв`язку з недотриманням вимог законодавства про державну службу;

- визнати протиправним та скасувати Наказ ДПС України від 14 грудня 2022 року № 1849-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління ДПС у Харківській області від 19 грудня 2022 року № 677-О/ВС «Про оголення наказу ДПС України від 14 грудня 2022 року № 1849-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 »;

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління ДПС у Харківській області з 03 січня 2023 року;

- стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (код згідно з ЄДРПОУ ВП: 43983495) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення по дату поновлення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2023 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року, позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано Наказ ДПС України від 21 квітня 2022 року № 12-дс «Про накладання дисциплінарного стягнення», яким до ОСОБА_1 було вирішено застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Визнано протиправним та скасовано Погодження Міністерства Фінансів України від 13.12.2022 року № 17030-17-62/29710 «Про погодження звільнення ОСОБА_1 » з посади заступника начальника Головного управління ДПС у Харківській області в зв`язку з недотриманням вимог законодавства про державну службу.

Визнано протиправним та скасовано Наказ ДПС України від 14 грудня 2022 року № 1849-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ».

Визнано протиправним та скасовано Наказ Головного управління ДПС у Харківській області від 19 грудня 2022 року № 677-О/ВС «Про оголення наказу ДПС України від 14 грудня 2022 року № 1849-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління ДПС у Харківській області з 03 січня 2023 року.

Стягнуто з Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (код згідно з ЄДРПОУ ВП: 43983495) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.01.2023 року по 03.08.2023 року в сумі 144632 (сто сорок чотири тисячі шістсот тридцять дві) грн. 43 коп.

Допущено судове рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління ДПС у Харківській області та виплати заробітної плати за один місяці до негайного виконання.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, подало касаційну скаргу до Верховного Суду.

За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Згідно з частиною 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі міститься посилання на пункти 1 та 2 частини 4 статті 328 КАС України, як на підстави касаційного оскарження.

Щодо посилання на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови не врахував висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в пункті 17 постанови від 30 листопада 2023 року у справі №440/222/23 щодо застосування статті 253 КАС України.

Крім того, судом апеляційної інстанції не враховано постанову Верховного Суду від 22 листопада 2022 року у справі №320/8522/20, в пункті 157 якої викладено висновок щодо застосування статті 9-1- Закону № 889-VІІІ, а також не враховано висновки, викладені у пунктах 29,30 постанови Верховного Суду від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22.

Слід зазначити, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) у чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). Обов`язковим є взаємозв`язок усіх чотирьох умов.

Суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України в касаційній скарзі зазначається норма права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд апеляційної інстанції застосував в оскаржуваному судовому рішенні; висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні; висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду із зазначенням дати її прийняття та номеру справи; обґрунтування подібності правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

При цьому необхідно виходити з того, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови.

Посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судом попередньої інстанції у цій справі норм права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

Посилаючись на неврахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, заявник не наводить обґрунтування, які б свідчили про подібність правовідносин у цій справі та у справах, у яких Верховним Судом були зроблені висновки; а витяги та цитати з постанов Верховного Суду, наведені безпідставно, хаотично та не мають взаємозвязку з висновками судів в оскаржуваних судових рішеннях.

Ураховуючи наведене, Суд уважає недоведеними наявність підстав касаційного оскарження, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Разом з тим, скаржник вказує на пункт 2 частини 4 статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження, та вказує про необхідність відступлення від висновку Верховного Суду, викладеного у пунктах 40, 41 від 13 січня 2020 року у справі №401/2161/16-а, а також висновку, викладеного у постанові від 04 квітня 2018 року у справі №821/935/16 щодо застосування Закону №3723-ХІІ та застосованого судом апеляційної інстанції.

Проте, скаржником не вказано конкретну норму права (пункт, частину, статтю), яка застосована судом апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові, та щодо якої, на думку відповідача, є необхідність відступлення від висновку щодо її застосування.

При цьому слід зазначити, що відступ - це інший підхід до застосування тієї ж норми права у подібних правовідносинах, щодо якої такий висновок сформовано.

Необхідність відступу від висновку, викладеного в раніше ухвалених постановах Верховного Суду має виникати з певних визначених об`єктивних причин і такі причини повинні бути чітко визначені та аргументовані скаржником при посиланні на пункт 2 частини 4 статті 328 КАС України.

Обґрунтованими підставами для відступу від уже сформованої правової позиції Верховного Суду можуть бути, зокрема, зміна законодавства; зміни у правозастосуванні, зумовлені розширенням сфери застосування певного принципу права або ж зміною доктринальних підходів до вирішення питань, необхідність забезпечити єдність судової практики у застосуванні норм права тощо.

Також причинами для відступу можуть бути вади попереднього рішення (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, помилковість тощо).

Суд наголошує, що у касаційній скарзі відсутні доводи на спростування мотивів, з яких виходив суд апеляційної інстанції.

Інші аргументи касаційної скарги зводяться до часткового опису обставин справи, переоцінки доказів, з посиланням на неповне з`ясування обставин справи судами попередніх інстанцій. Суд зазначає, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а відповідач обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року у справі №520/1970/23 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Міністерства фінансів України, Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, третя особа: Кабінет Міністрів України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. Е. Мацедонська