Справа № 380/18389/23
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/18389/23 пров. № А/857/20174/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Глушка І.В., Кузьмича С.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2023 року про повернення позовної заяви у справі №380/18389/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправними дій (головуючий суддя першої інстанції Сидор Н.Т., час ухвалення у письмовому провадженні, місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту 29.09.2023),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про стягнення з відповідача середнього заробітку за кожен місяць за період з 01.06.2007 по 25.05.2023 за несвоєчасну виплату позивачу заробітної плати (грошового забезпечення) за 2005-2006 роки у вигляді індексації заробітної плати та грошового забезпечення при звільненні.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2023 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки судом першої інстанції не враховано норми Конституції України, КАС України, Закону України «Про судовий збір», а також судом першої інстанції неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи; недоведені обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; висновки суду не відповідають обставинам справи; неправильно застосовано норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Суть доволів апелянта зводиться до того, що позивачем строк звернення до суду не пропущено, оскільки такий регулюється положеннями Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) та становить три місяці з дня повідомлення йому про суми, нараховані та виплачені при звільненні, при цьому покликаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі №755/12623/19.

Щодо сплати судового збору, позивач зазначає, що у позовній заяві заявлене питання про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням, діями органу державної влади, оскільки: Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області є органом державної влади; незаконність дій Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області встановлено в рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 01.03.2023 у справі №380/789/23; стягнення шкоди передбачено ст. 117 КЗпП України, тому вважає, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір».

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити праву для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ухвалою судді від 14.08.2023 позовну заяву залишено без руху; надано позивачу 10-денний строк з моменту отримання цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви у спосіб: скерувати на поштову адресу Львівського окружного адміністративного суду (79018, м. Львів, вул. Чоловського, 2) або здати в канцелярію суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої долучити: заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску; розрахунок щодо суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та документ про сплату судового збору за подання цієї вимоги.

На виконання вимог ухвали судді від 14.08.2023 позивачем подано заяву, у якій він стверджує, що строк звернення до суду ним не пропущено, оскільки такий регулюється положеннями Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) та становить три місяці з дня повідомлення йому про суми, нараховані та виплачені при звільненні. При цьому покликається на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі №755/12623/19.

Одночасно позивач просив у випадку не погодження з його обґрунтуваннями та у зв`язку із тим, що суду застосував норми ч. 5 ст. 122 КАС України, а не норми ст. 233 КЗпП України, а також не застосував п. 13 ч. 2 ст.3, п.1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», продовжити строк виконання ухвали від 14.08.2023 р. та вказати спростування на його аргументи щодо застосування норм чинного законодавства щодо строків звернення до суду та чітко вказати норми, якими керував ся суд при встановленні обставин у цій справі.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 р. продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви. Недоліки позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні слід усунути у десятиденний строк з дня одержання цієї ухвали.

На виконання вимог ухвали від 14.08.2023 р., позивач надіслав до суду лист 25.09.2023 р., у якому повідомив, що у на даний час у нього відсутні законні підстави виконання вимог ухвали від 14.08.2023 р., 31.08.2023 р.

Суд першої інстанції повернув позовну заяву з тих підстав, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

пеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватись у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Предметом позову є стягнення з відповідача середнього заробітку за кожен місяць за період з 01.06.2007 по 25.05.2023 за несвоєчасну виплату позивачу заробітної плати (грошового забезпечення) за 2005-2006 роки у вигляді індексації заробітної плати та грошового забезпечення при звільненні.

Як встановлено судом, позивач вимоги ухвали про залишення без руху позовної заяви без руху не виконав.

Водночас судом першої інстанції, як в ухвалі про залишення позовної без руху від 14.08.2023 р. , так і в ухвалі про продовження строку від 31.08.2023 р., роз`яснено позивачеві строк звернення до суду у вказаній категорії справ з урахуванням усталеної позиції Верховного Суду та відсутність підстав для застосування до позивача пільги щодо сплати судового збору, передбаченої п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Апеляційний суд вважає вірними наведені у вказаних вище ухвалах висновки суду першої інстанції для залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем місячного строку звернення до суду та відсутністю підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Позивач із вказаними вище ухвалами суду не погодився, про що повідомив суд.

Отже, оскільки вимоги ухвали суду про залишення адміністративного позову без руху від 14.08.2023 р. та про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви від 31.08ю2023 р. позивачем не усунуті, відповідно позовна заява підлягає поверненню на підставі п. 1 ч. 4 ст.169 КАС України.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно із ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2023 року про повернення позовної заяви у справі №380/18389/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді І. В. Глушко
С. М. Кузьмич