Справа № 240/167/23
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2024-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/167/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернова Г.В.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

01 лютого 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2023 року позивач, ФОП ОСОБА_1 , звернувся в суд із позовом до відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті (відповідача) у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову №341586 Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 15.11.2022 про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000 грн.

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 12.10.2023 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 здійснювалося внутрішнє перевезення вантажу за відсутності товарно-транспортної накладної з обов`язковими, відповідно до статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" реквізитами (водієм надано видаткову накладну від 24.10.2022 № 4128, яка підтверджує придбання будівельних матеріалів). Вважає, що з урахуванням обставин, встановлених в ході рейдової перевірки, суд зазначає, що ФОП ОСОБА_1 у розумінні Закону №2344-III був автомобільним перевізником, який здійснював вантажні перевезення, а водій для здійснення внутрішніх перевезень вантажу повинен був мати товарно-транспортну накладну на вантаж.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що водієм здійснювався маршрут з міста Житомира через місто Коростень у місто Овруч власним транспортним засобом, з метою перевезення його власних будівельних матеріалів. Наявність товарно-транспортної накладної (ТТН) не є обов`язковим, оскільки здійснювалось перевезення для власних потреб на власному транспорті.

Вважає, що ФОП ОСОБА_1 , на момент зупинки відповідачем не здійснював перевезення вантажу як автомобільний перевізник, однак у водія була наявна індивідуальна контрольна книжка водія, яка ведеться згідно Положення про робочий день і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що транспортний засіб позивача обладнаний аналоговим тахографом (акт перевірки від 24.10.2023 №331667), а тому тахограф має бути перевіреним і водій повинен пред`явити перевіряючим протокол повірки та адаптації тахографа.

Водій транспортного засобу був ознайомлений із результатами перевірки, будь-яких пояснень чи зауважень не надав. Вважає, що посадові особи діяли на законних підставах, а тому оскаржувану постанову винесено правомірно.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24.10.2022 посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області проведено перевірку транспортного засобу Mercedes Benz НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , встановлено перевезення вантажу під час внутрішніх перевезень без наявності ТТН та протоколу перевірки та адаптації аналогового тахографа до транспортного засобу, про що складений акт №331667 від 24.10.2022, з яким водій ознайомився.

15.11.2022 за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби з безпеки на транспорті прийнято постанову №341586 про застосування до ОСОБА_1 за порушення ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 грн. на підставі абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, згідно статті 2 Закону України "Про автомобільний транспорт" №2344-III (далі - Закон №2344-III) законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, шляхів сполучення, організації безпеки руху, охорони громадського порядку, пожежної безпеки, санітарні та екологічні вимоги, що діють на транспорті, є обов`язковими для власників транспорту і громадян, які користуються послугами транспорту та шляхами сполучення.

Відповідно до ст.18 Закону №2344-III з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Стаття 60 Закону №2344-ІІІ передбачає, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до ст.1 Закону №2344-III, серед інших, наведені наступні визначення:

- автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

- вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями;

- товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Як видно із наведеного визначення ТТН, виняток щодо обов`язковості її складання становлять лише фізичні особи, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб.

З врахуванням викладеного, положеннями статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, а саме індивідуальної контрольної книжки водія - в разі не обладнання транспортного засобу тахографом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за відсутності документів, зокрема, в даному випадку індивідуальної контрольної книги водія, на підставі яких виконуються вантажні перевезення до фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Аналогічна правова позиція викладена також в постанові Верховного суду від 18 березня 2020 року у справі № 826/2239/16.

За змістом ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо помилковості доводів позивача про відсутність у нього обов`язку складати ТТН, оскільки він здійснював перевезення на власному транспортному засобі, власної техніки, для власних потреб.

Як встановлено судом першої інстанції, під час проведення перевірки було встановлено, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 здійснювалося внутрішнє перевезення вантажу за відсутності товарно-транспортної накладної з обов`язковими відповідно до статті 48 Закону № 2344-ІІІ реквізитами (водієм надано видаткову накладну від 24.10.2022 № 4128, яка підтверджує придбання будівельних матеріалів).

Додатково суд першої інстанції зазначає, що згідно витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач зареєстрований як фізична особа - підприємець, одним із видів діяльності якого є вантажний автомобільний транспорт.

Вищезазначене також спростовує доводи апеляційної скарги з першого до четвертого пункти скарги, оскільки позивач перевозив матеріали не як фізична особа, та як встановлено з матеріалів справи і повторно зазначається в апеляційній скарзі, на виконання договору по реконструкції-термосанації будівлі Центру дитячої та юнацької творчості Овруцької міської ради. При цьому, позивач намагається довести суду, що ці заходи здійснювалися для власних потреб, а не для приватної ремонтно-будівельної фірми "Будівельник".

Тобто, з доводів апеляційної скарги можливо дійти висновку, що вантаж перевозився для комерційних цілей, які ототожноються позивачем як власні потреби.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що позивачем не доведено належними доказами тієї обставини, що позивачем здійснювалось перевезення матеріалів для власних потреб.

З урахуванням наведеного та обставин, встановлених в ході рейдової перевірки, суд першої інстанції обґрунтовано зазначає, що ФОП ОСОБА_1 , у розумінні Закону №2344-III був автомобільним перевізником, який здійснював вантажні перевезення, а тому в силу ст.48 цього Закону водій для здійснення внутрішніх перевезень вантажу повинен був мати товарно-транспортну накладну на вантаж.

Щодо доводів апеляційної скарги про непоширення вимог Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24.06.2010 на позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до положень ст. 48 Закон № 2344-ІІІ, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Аналіз положень цієї статті Закону № 2344-ІІІ надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24.06.2010 (далі - Інструкція № 385).

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції № 385 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

Пунктом 6.3 Положення визначено, що водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Отже, наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, або індивідуальної контрольної книжки водія - в разі не обладнання транспортного засобу тахографом, передбачено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010 року, та Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010 року.

Аналогічні висновки щодо застосування наведених вище правих норм викладено у постанові Верховного Суду від 11.02.2020 року справа № 820/4624/17.

Абзацом 3 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-ІІІ визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, за відсутності документів, зокрема, особистої картки водія, протоколу перевірки та адаптації пристрою тахографа, без оформлення індивідуальної контрольної книги водія, на підставі яких виконуються вантажні перевезення до фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Колегія суддів зазначає, що доводи позивача в цій справі свідчать про спробу уникнути відповідальності, а наявні докази в справі, в тому числі договір на виконання робіт від 15.09.2022, укладений з приватною ремонтно-будівельної фірми "Будівельник", трудовий договір від 01.12.2008 з водієм-експедитором ОСОБА_2 , та відсутність ТТН на перевезення будівельних матеріалів, свідчать про те, що фізична особа підприємець (позивач) здійснював перевезення не для власних потреб.

Разом з тим, наявність індивідуальної контрольної книжки водія, за відсутності товарно-транспортної накладної, за встановлених обставин у цій справі не звільняє від відповідальності передбаченої статтею 60 Закону №2344-ІІІ.

Крім того, як зазначає представник відповідача, транспортний засіб позивача обладнаний аналоговим тахографом (акт перевірки від 24.10.2023 №331667), а тому тахограф має бути перевіреним і водій повинен пред`явити перевіряючим протокол повірки та адаптації тахографа.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що постанову №341586 від 15.11.2022 відділу Державного контролю (нагляду) у Житомирській області, прийнято в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для її скасування.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.