Справа № 320/42699/23
Суддя: Жук Р.В.
Дата ухвалення: 2024-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2024 року м. Києв № 320/42699/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жука Р.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування позивачці до спеціального стажу судді, з якого відраховується відсоток довічного грошового утримання від суддівської винагороди, половини строку навчання у Київському університеті імені Тараса Шевченка 2 роки 5 місяців (період навчання з 01.09.1987 по 30.06.1992), періоду роботи в якості стажера Гадяцького районного суду Полтавської області з 01.08.1992 по 10.02.1996 тривалістю 3 роки 6 місяців;

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачці до спеціального стажу роботи судді, який дає право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання у Київському університеті імені Тараса Шевченка 2 роки 5 місяців (період навчання з 01.09.1987 по 30.06.1992), періоду роботи в якості стажера Гадяцького районного суду Полтавської області з 01.08.1992 по 10.02.1996 тривалістю 3 роки 6 місяців;

- зобов`язати відповідача здійснити з 11.05.2023 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 76% від суддівської винагороди.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначає, що при переведенні її на інший вид пенсії (довічне грошове утримання судді у відставці) відповідачем протиправно не зараховано до спеціального стажу половину періоду навчання та період проходження роботи в якості стажера, що вплинуло на відсотковий розмір довічного грошового утримання судді у відставці, який без врахування означених періодів становить 64% суддівської винагороди замість 76%.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачці було зараховано до стажу роботи судді роботу на посадах, визначених положеннями Закону №1402. При цьому, відповідач стверджує, що врахування навчання та періоду роботи на посаді стажиста судді при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не передбачено.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.11.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

20.12.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву.

28.12.2023 року до суду надійшли матеріали пенсійної справи позивачки.

Інших заяв чи клопотань по суті справи учасниками справи до суду не подано.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно частини другої статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями частини другої статті 262 КАС України наявні підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів судом встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та з 2017 року отримувала пенсію за віком.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 09.05.2023 №462/о/15-23 позивачку звільнено з посади судді Київського апеляційного суду у відставку у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до розрахунку від 10.05.2023 №87/0351/23, наданого Київським апеляційним судом, стаж судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання позивачки складає 31 рік 7 місяців 17 днів, з яких:

- 2 роки 5 місяців навчання (студентка денної форми навчання Київського університету імені Тараса Шевченка) з 01.09.1987 по 30.06.1992 половина строку;

- 2 роки стаж роботи за юридичною спеціальністю (вимога щодо якого визначена Законом України «Про статус суддів» №2862-ХІІ від 15.12.1992);

- 8 років 3 місяці 9 днів суддя Гадяцького районного суду Полтавської області;

- 4 роки 0 місяців 11 днів суддя Шевченківського районного суду міста Києва;

- 10 років 3 місяці 20 днів суддя Апеляційного суду Київської області;

- 4 роки 7 місяців 8 днів суддя Київського апеляційного суду.

Разом 31 рік 7 місяців 17 днів.

Аналогічні періоди роботи позивачки, які дають право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання зазначено також у рішення Вищої ради правосуддя від 09.05.2023 №462/о/15-23 про звільнення ОСОБА_1 у відставку.

Листом ГУ ПФУ в м. Києві від 03.08.2023 №26623-26168/І-02/8-2600/23 на заяву позивачки повідомлено, що її стаж роботи на посаді судді складає 27 років 2 місяці 5 днів. Розмір довічного грошового утримання розрахований наступним чином: 229906,25 грн * 64% - 147140,00 грн, де 64% = 50% +7 років *2.

До стажу роботи на посаді судді зараховано роботу на посадах, визначених статтею 137 Закону №1402. Врахування навчання та періоду роботи на посаді стажиста судді при обчисленні зазначеного збільшення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не передбачено.

Не погоджуючись із вказаними висновками, позивач звернувся до суду із цим позовом.

V. Оцінка суду.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Положеннями статті 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно з ч. 1 ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються: судоустрій, судочинство, статус суддів.

Судом встановлено, що на час виходу у відставку та призначення позивачці щомісячного довічного грошового утримання був чинним Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ (далі по тексту - Закон України № 1402-VІІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 137 Закону України № 1402 VІІІ до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

- судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

- члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

- судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Разом з тим, частиною 2 цієї статті прямо передбачено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 позивачка з 03.08.1992 зарахована стажистом народного суду Гадяцького району. 23.02.1996 призначена на посаду судді Гадяцького районного суду.

Виходячи з того, що позивачку на посаду судді обрано 23.02.1996, то для визначення такого обов`язкового стажу застосовується Закон СРСР №328-1 від 04.08.1989 «Про статус суддів в СРСР».

Частиною першою статті 8 даного Закону, чинного станом на час обрання позивачки на посаду судді, були встановлені такі вимоги до кандидатів у судді: Народним суддею може бути обраний громадянин СРСР, який досяг на день виборів 25 років, має вищу юридичну освіту, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років і склав кваліфікаційний екзамен.

Згідно ч.2 ст.9 Закону №328-1 особи, яких вперше рекомендують кандидатами в судді, проходять професійну підготовку у випадках і порядку, що визначаються Міністерством юстиції СРСР.

За порядком, встановленим на той час Міністерством юстиції СРСР, Постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 липня 1972 року № 535 «Про заходи щодо подальшого удосконалення вищої освіти в країні», Положенням про стажування молодих спеціалістів, які закінчили вищі учбові заклади, затвердженим Держкомітетом Ради Міністрів СРСР з питань праці 18 червня 1973 року № 104-АВ, ВЦСПС 21 червня 1973 року та Міністерством Вищої та середньої освіти СРСР 25 червня 1973 року № 555, - обранню на посаду народного судді молодого спеціаліста (направленого в розпоряження обласного управління юстиції після закінчення вищого учбового закладу за спеціальністю юрист саме з такою метою) передувала обов`язкова підготовка і напрацювання необхідного юридичного стажу (досвіду), для чого була введена спеціальна посада стажиста народного судді, і перед обранням на посаду судді молодий спеціаліст повинен був відпрацювати стажистом судді не менше двох років.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року, посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Згідно п.2 Порядку обчислення стажу державної служби №283 до стажу державної служби зараховується робота на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів судів, прокуратури, а також в державних органах колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком, зокрема, у виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управліннях, самостійних відділах, інших структурних підрозділах. Пунктом 3 Порядку №283 передбачалось, що до стажу державної служби включається також робота на посадах службовців в органах, зазначених у пункті 2 цього Порядку і додатку до нього, якщо при просуванні по службі вони зайняли посади державних службовців.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачку призначено стажистом Гадяцького районного народного суду Полтавської області з 01.08.1992 року по 10.02.1996.

Вказаний період роботи був обов`язковим етапом у здобутті посади судді молодим спеціалістом після закінчення вищого юридичного навчального закладу.

За чинним (на той час) законодавством і нормативними актами, що регулювали питання і порядок обрання на посаду судді молодого спеціаліста-випускника вищого юридичного закладу, перед обранням його на посаду судді для нього було обов`язковим набуття необхідного юридичного стажу (досвіду) не менше двох років саме на посаді стажиста суду, тобто дана посада для позивача у здобутті посади судді була обов`язковою.

Робота стажиста судді за всіма критеріями, характером і сферою діяльності відповідає роботі (досвіду) за юридичною спеціальністю. Даний стаж відповідає критеріям стажу, зазначеного у частині 2 статті 137 Закону №1402-VIII в редакції Закону №2509-VIII від 12.07.2018.

В силу положень ч. 1 ст. 7 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року № 2862-ХІІ, який був чинним на час обрання позивачки 23.02.1996 суддею вперше, право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.05.2019 у справі № 9901/805/18, погодившись з висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду, вказала, що частину 2 статті 137 Закону України № 1402-VІІІ (в редакції, яка діє з 05 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Абзацом 4 пункту 34 Прикінцевих і перехідних та перехідних положень Закону України № 1402-VІІІ передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.09.2020 року у справі №9901/302/19 зазначила, що при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.

З аналізу означених правових норм та висновків Верховного Суду слідує, що в силу норми частини 2 статті 137 Закону №1402 зарахуванню до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та враховується при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає стаж на посаді стажиста Гадяцького районного суду Полтавської області як стаж роботи за юридичною спеціальністю, який був однією з обов`язкових вимог для обрання позивачки суддею вперше.

Отже, позивачка має право на зарахування їй до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку і який враховується при обчисленні довічного утримання судді у відставці, роботу на посаді стажиста Гадяцького районного народного суду Полтавської області, що мало місце після закінчення інституту і передувало обранню на посаду судді, у якості обов`язкового юридичного стажу не менше двох років, у відповідності до приписів ч. 2 ст.137 Закону №1402-VIII.

Щодо зарахування до стажу роботи на посаді судді половини навчання у вищому учбовому закладі, суд зазначає таке.

Згідно записів у трудовій книжці позивачки встановлено, що позивачка дійсно навчалась в Київському державному університеті ім. Т.Г. Шевченка з 01.09.1987 року по 30.06.1992 року (половина строку навчання) - 2 роки 5 місяців

Після закінчення університету позивачка працювала стажистом Гадяцького районного народного суду Полтавської області з03.08.1992 по 23.02.1996.

У наданому Апеляційним судом розрахунку та у рішенні Вищої ради правосуддя зазначено про врахування до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання у Київському державному університеті ім. Т.Г. Шевченка з 01.09.1987 по 30.06.1992 (2 роки 5 місяців).

Згідно статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби. Дана норма втратила чинність 20.03.2008, але була чинною на час набуття позивачкою стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, тому є застосовною у випадку з позивачем.

Згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (яка діяла одночасно із Законом № 2862-ХІІ та втратила чинність 01.01.2012, тобто вже після набуття позивачкою суддівського стажу не менше 10 років), доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 №545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI (в редакції, чинній до 28.03.2015) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Згідно із частиною першої статті 25 Конституційного Договору від 08.06.1995 №1к/95-ВР між Верховною Радою України та Президентом України про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України Президент України в межах своїх повноважень видає укази і розпорядження, які є обов`язковими для виконання на всій території України, дає їх тлумачення. Зазначений Договір був чинний на момент видання Президентом України Указу №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10.07.1995, тому даний Указ Президента був обов`язковим для виконання в Україні на рівні з законами.

Відповідно до пункту 1 Розділу XV Перехідні положення Конституції України закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними у частині, що не суперечить Конституції України.

Згідно частини третьої статті 106 Конституції України Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України.

Відповідно до частини першої статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Верховний Суд у постанові від 09.11.2018 у справі №607/8146/17 (у подібних правовідносинах) зробив висновок, що, задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанції правильно виходили з того, що відповідачем при призначенні та нарахуванні довічного грошового утримання судді у відставці безпідставно не враховано половину строку навчання у вищому учбовому закладі. У постанові Верховний Суд зазначив, що з огляду на положення зазначених актів та наявний у позивача стаж роботи на посаді судді понад 10 років, до стажу роботи, що дає позивачеві право на відставку і довічне утримання, підлягає зарахуванню половина строку навчання в юридичній академії.

У постанові від 20.04.2021 у справі № 344/5707/19 та у постанові від 14.05.2021 у справі №592/3354/17 Верховний Суд зробив висновок про необхідність зарахування половини строку навчання у вищому юридичному учбовому закладі на денній формі навчання до стажу, який враховується для набуття права на відставку і при обчисленні розміру щомісячного довічного утримання судді у відставці.

Суд звертає увагу, що вказане право позивачки на зарахування половини строку навчання в юридичному університеті для обчислення вислуги, набуття права на відставку і відповідно для отримання довічного утримання судді у відставці, вже було визнане, зокрема у розрахунку стажу роботи судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки в цій частині обґрунтовані і до стажу роботи на посаді судді, з якого обчислюється довічне грошове утримання судді у відставці, має бути зарахована половина строку навчання позивачки у вищому юридичному учбовому закладі Київському державному університеті ім. Т.Г. Шевченка з 01.09.1987 року по 30.06.1992 року (половина строку навчання) - 2 роки 5 місяців.

Крім того, суд зазначає що Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1, визначено форму Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій зазначається стаж, що дає право на відставку і призначення щомісячного довічного грошового утримання.

З наданого Київським апеляційним судом розрахунку вбачається, що стаж судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання позивачки складає 31 рік 7 місяців 17 днів.

Водночас, дослідивши означений розрахунок, судом встановлено, що у ньому зазначено стаж роботи за юридичною спеціальністю (вимога щодо якого визначена Законом України «Про статус суддів» №2862-ХІІ від 15.12.1992) 2 роки, у той час як стаж роботи позивачки на посаді стажиста Гадяцького районного суду Полтавської області складає 3 роки 6 місяців.

Таким чином, загальний стаж позивачки, який враховується для визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 33 роки 1 місяць 5 днів.

Виходячи з викладеного, відмова відповідача у зарахуванні позивачці до стажу для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання у Київському державному університеті ім. Т.Г. Шевченка - 2 роки 5 місяців, роботи на посаді стажиста Гадяцького районного народного суду Полтавської області - 3 роки 6 місяців та відмова у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням даного стажу є протиправними.

Щодо позовних вимог зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок призначеного позивачці щомісячного довічного грошового утримання судді, виходячи з розрахунку 76% суддівської винагороди судді, починаючи з 11.05.2023, суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 133 Закону № 2453-VІ та ст. 135 Закону № 1402-VІІІ суддівська винагорода регулюється цим Законом, та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII встановлено, що після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Враховуючи вимоги Закону №1402-VIII, судді у відставці виплачується за його вибором щомісячне довічне грошове утримання, у максимальному розмірі 90% заробітної плати (суддівської винагороди) судді, яка обчислюється з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Тобто, розмір довічного грошового утримання безпосередньо пов`язаний із розміром суддівської винагороди.

Згідно з ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Таким чином, законодавством України, як чинним станом на час призначення щомісячного грошового утримання позивачу, так і чинним на час звернення до пенсійного фонду з відповідною заявою про здійснення перерахунку, було передбачено чіткий перелік складових, що входять в обчислення суддівської винагороди та відповідно щомісячного довічного грошового утримання судді.

На користь викладеного свідчить також і Закон України №1798-VIII від 21 грудня 2016 року «Про Вищу раду правосуддя», яким були внесені зміни в Закон України «Про судоустрій і статус суддів». Зокрема, пункт 34 Прикінцевих та перехідних положень доповнено абзацом четвертим такого змісту: «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)».

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.03.2018 у справі № 308/6953/17 адміністративне провадження № К/9901/3222/17, від 19.06.2018 у справі 243/4448/17, від 11.09.2018 у справі № 428/4671/17, від 01.10.2018 у справі № 541/503/17, від 17.10.2018 у справі № 140/263/17, від 23.10.2018 у справі № 686/10100/15-а, від 30.01.2020 у справі № 592/3694/17 адміністративне провадження № К/9901/17399/18.

Отже, загальний стаж роботи судді Ігнатенко Н.В., що дає їй право на відставку, станом на дату ухвалення Вищою радою правосуддя рішення про її звільнення становить повних 33 роки, що дає їй право на здійснення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розрахунку 76 % суддівської винагороди судді, починаючи з 11.05.2023.

Отже, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

VI. Судові витрати.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду із цим позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

З огляду на задоволення позову та враховуючи приписи статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення на користь позивача судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 1073,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 132, 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 287, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо незарахування ОСОБА_1 до спеціального стажу судді, з якого відраховується відсоток довічного грошового утримання від суддівської винагороди, половини строку навчання у Київському університеті імені Тараса Шевченка 2 роки 5 місяців (період навчання з 01.09.1987 по 30.06.1992), період роботи в якості стажера Гадяцького районного суду Полтавської області з 01.08.1992 по 10.02.1996 тривалістю 3 роки 6 місяців.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи судді, який дає право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання у Київському університеті імені Тараса Шевченка 2 роки 5 місяців (період навчання з 01.09.1987 по 30.06.1992), періоду роботи в якості стажера Гадяцького районного суду Полтавської області з 01.08.1992 по 10.02.1996 тривалістю 3 роки 6 місяців.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 11.05.2023 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 76% від суддівської винагороди з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ).

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Суддя Жук Р.В.