Справа № 200/6712/23
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2024-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2024 року Справа№200/6712/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач), відповідно до якої просить:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області стосовно нездійснення нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України за 2023 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої допомоги, - протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити позивачу недоплачену грошову допомогу до Дня Незалежності України за 2023 рік, з урахуванням попередньо виплаченої допомоги, в сумі 13844,00 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що у 2023 році він отримав разову грошову допомогу як особа з інвалідністю 2 групи лише у розмірі 2900,00 грн, всупереч вимогам Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

У вересні 2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату недоплаченої грошової допомоги в розмірі 13844,00 грн, однак жодної відповіді на вказану заяву від відповідача не отримав.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у нездійсненні нарахування та виплати йому щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України за 2023 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої допомоги, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не надав.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27.11.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та про зобов`язання вчинити певні дії прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 200/6712/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Як вже було вказано, відповідачем відзиву на позов до суду не надано.

Причин неподання відзиву на позов відповідачем суду також не повідомлено.

Водночас, відповідачем до суду було подано клопотання про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у справі № 440/14216/23.

Ухвалою суду від 01.02.2024 року в задоволенні даного клопотання було відмовлено.

Положеннями частини 2 статті 175 КАС України установлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з частиною 4 статті 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Частиною 5 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів та прийняти дане рішення у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.

Позивач у справі, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 21.02.2023 року позивач є особою з інвалідністю 2 групи та має право на пільги, що встановлені законодавством України для ветеранів війни, осіб з інвалідністю внаслідок війни.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, є органом державної влади, про що зазначено у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як зазначається позивачем у позові та додатково поданій ним заяві від 30.11.2023 року, щорічна разова грошова допомога надавалася шляхом її включення до пенсії позивача.

Зокрема, 04.08.2023 року позивачем на його рахунок були отримані грошові кошти в сумі 17540,88 грн, з яких - 14640,88 грн - пенсія, а 2900,00 грн - грошова допомога.

Не погоджуючись із розміром виплаченої щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності за 2023 рік, позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату недоплаченої грошової допомоги в розмірі 13844,00 грн.

Відповідного письмового звернення до матеріалів справи не надано, оскільки, як вказує позивач, дана заява знаходиться у відповідача.

Жодної відповіді на подану заяву, як зазначається позивачем, відповідач не надав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Відносини щодо соціального захисту ветеранів війни, як особливої окремої категорії громадян, врегульовані, насамперед, приписами Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 року № 3551-ХІІ (далі - Закон № 3551-XII).

Пільги особам з інвалідністю внаслідок війни визначені статтею 13 Закону № 3551-XII.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998 року № 367-XIV статтю 13 Закону № 3551-XII доповнено частиною 5-ою такого змісту: "Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком".

У подальшому Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо разової грошової виплати ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань" від 20.03.2023 року № 2983-IX були внесені зміни до частини 5 статті 13 Закону № 3551-XII та викладено її у такій редакції: "Щороку до Дня Незалежності України особам з інвалідністю внаслідок війни виплачується разова грошова виплата у порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України в межах відповідних бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України".

Суд зазначає, що вказані вище зміни внесені Верховною Радою України безпосередньо до Закону України № 3551-ХІІ, а не шляхом установлення відповідних норм черговим законом про Державний бюджет України на відповідний рік, як це відбувалося раніше і на заборону чого вказував Конституційний Суд України у своїх рішеннях з цього питання.

Вказаний спосіб внесення змін до Закону №3551-ХІІ не дає суду підстав стверджувати про неконституційність даних змін правового регулювання спірних правовідносин.

З огляду на це, суд не приймає посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 року № 3-р/2020 у справі № 1-247/2018(3393/18).

Крім того, суд вважає безпідставними посилання позивача на рішення Верховного Суду у справі № 440/2722/20 та у справі № 560/8064/22, оскільки після прийняття вказаних рішень відбулася зміна законодавства у частині врегулювання виплати щорічної разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни.

Законом України від 28.12.2014 року № 79-VІІІ "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" (набрав чинності 01.01.2015 року) розділ VІ "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На виконання вказаних приписів Бюджетного кодексу України, з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", Кабінетом Міністрів України щороку приймалися відповідні постанови щодо окремого бюджетного року, якими визначався, зокрема, розмір та порядок виплати щорічної разової грошової допомоги.

Так, відповідно до частини 7 статті 20 Бюджетного кодексу України, частини 5 статей 12-15, частини 1 статті 16 Закону № 3551-XII, частини 3 статей 6-1-6-4 Закону України "Про жертви нацистських переслідувань" Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 21.07.2023 року № 754 "Деякі питання соціального захисту ветеранів війни та жертв нацистських переслідувань" (далі - Постанова КМУ № 754).

Даною Постановою КМУ № 754, зокрема, затверджено Порядок використання коштів державного бюджету для забезпечення соціального захисту ветеранів війни та жертв нацистських переслідувань та Порядок здійснення у 2023 році разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".

Відповідно до пункту 3 Порядку здійснення у 2023 році разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", затвердженого Постановою КМУ № 754, грошова допомога виплачується до 24.08.2023 року в такому розмірі: особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин:

I групи - 3100 гривень;

II групи - 2900 гривень;

III групи - 2700 гривень.

Судом установлено, що позивач є особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги, що встановлені законодавством України для ветеранів війни, осіб з інвалідністю внаслідок війни (посвідчення серії НОМЕР_3 від 21.02.2023 року).

Відтак, позивач має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України за 2023 рік.

Як вказано позивачем у позові та додатково поданій заяві від 30.11.2023 року, щорічна разова грошова допомога надавалася шляхом її включення до пенсії позивача.

Так, зокрема, 04.08.2023 року позивачем на його рахунок були отримані грошові кошти в сумі 17540,88 грн, з яких - 14640,88 грн - пенсія, а 2900,00 грн - грошова допомога.

Отже, позивачем підтверджується, що у серпні 2023 році йому виплачено 2900,00 грн разової грошової допомоги до Дня Незалежності України.

Суд вважає помилковим твердження позивача про те, що він має право на отримання щорічної одноразової грошової допомоги до Дня Незалежності за 2023 рік за аналогією із грошовою допомогою до 5-го травня в розмірі восьми (для інвалідів 2 групи) мінімальних пенсій за віком, з тих підстав що це різні види грошової допомоги, а тому позивач помилково ототожнює допомогу до Дня Незалежності з допомогою до 5-го травня.

Крім цього, як вказано вище, відбулася зміна законодавства у частині врегулювання виплати щорічної разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни і на сьогодні порядок і розмір цієї виплати визначаються Кабінетом Міністрів України в межах відповідних бюджетних призначень, визначених законом про Державний бюджет України.

При цьому Кабінету Міністрів України надано право на встановлення порядку виплати та розміру разової грошової допомоги в межах бюджетних призначень, визначених законом про Державний бюджет України, на рівні закону - шляхом викладення частини 5 статті 13 Закону № 3551-XII у новій редакції, якою прямо передбачено таке право та яка не містить фіксованого розміру цієї допомоги (на відміну від попередньої редакції даної норми).

Таким чином, позивача не було позбавлено права на щорічну разову грошову допомогу до Дня Незалежності України за 2023 рік, позивач отримав таку грошову допомогу в розмірі 2900,00 грн, даний розмір відповідає сумі, встановленій у Порядку здійснення у 2023 році разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", затвердженого Постановою КМУ № 754.

Отже, підстави для виплати позивачу в 2023 році щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком відсутні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач у спірних правовідносинах діяв у межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені законом.

З огляду на викладене, заявлені позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Приймаючи до уваги відмову в задоволенні позовних вимог та враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову, судові витрати, які би підлягали розподілу в даній справі - відсутні.

Керуючись Конституцією України, Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання соціального захисту ветеранів війни та жертв нацистських переслідувань" та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Повне судове рішення складене 01 лютого 2024 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або після прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Приймаючи до уваги прийняття даного рішення у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч