Справа № 240/24077/23
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2024-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/24077/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Капинос Оксана Валентинівна

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

30 січня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Ватаманюка Р.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Аваєвої Н.В.,

представника відповідача: Вірьовкіна О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Пулинської селищної ради Житомирської області про визнання протиправним, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у серпні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Пулинської селищної ради Житомирської області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення 30 сесії 8 скликання Пулинської селищної ради від 16 лютого 2023 року № 1077;

- зобов`язати Пулинську селищну раду прийняти рішення, яким затвердити погоджений проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки загальною площею 81,7089 та передати в оренду ОСОБА_2 земельну ділянку площею 50 га з кадастровим номером :07:000:0209, земельну ділянку площею 31,7089 га з кадастровим номером :07:000:0210, які були створені в результаті поділу земельної ділянки площею 81,7089 га з кадастровим номером :07:000:0197.

В обґрунтування позову зазначив, що постановою Верховного Суду від 30.11.2022 у справі №240/11704/19 зобов`язано Мартинівську сільську раду Пулинського району Житомирської області повторно розглянути заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки площею 81,7089 га з кадастровим номером :07:000:0197, та за результатами її розгляду прийняти рішення встановленої форми з урахуванням норм Земельного кодексу України, з урахуванням висновків Верховного Суду, висловлених у цій справі. В той же час, на виконання вказаного рішення відповідач 16.02.2023 прийняв рішення, у якому вирішено вважати неможливим прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою. Вважає таке рішення протиправним, оскільки відповідачем було залишено поза увагою те, що проект землеустрою був погоджений, тому єдиним можливим рішення є його затвердження.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення 30-ї сесії 8 скликання Пулинської селищної ради від 16.02.2023 №1077 "Про розгляд заяви ОСОБА_2 про виконання постанови Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №240/11704/19".

Зобов`язано Пулинську селищну раду повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 02.02.2023 №02-02-2023/001 та прийняти рішення встановленої форми з урахуванням норм Земельного кодексу України.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Пулинської селищної ради на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 858,88 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, серед іншого зазначив, що відповідач рішення про затвердження або про відмову у затвердженні проекту землеустрою не прийняв, чим проявив протиправну бездіяльність. Вказує, що бездіяльність Відповідача була фактично встановлена та обґрунтована судом першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваного рішення від 24 листопада 2023 року, але з незрозумілих причин про неї не було зазначено в резолютивній частині оскаржуваного рішення.

Зазначає, що розроблений, погоджений та поданий Позивачем 28.05.2019 року у відповідності до норм Земельного кодексу України на затвердження до органу місцевого самоврядування проект землеустрою мав бути останнім затверджений за відсутності підстав, визначених у ст.123 Земельного кодексу України.

Акцентує увагу на тому, що визначені ст.123 Земельного кодексу України підстави відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, відсутні. Земельна ділянка загальною площею 81,7089 га відводиться в оренду Позивачу ОСОБА_2 на підставі проекту землеустрою, який був погоджений 24.05.2019 року у відповідності до вимог ст.186-1 Земельного кодексу України органом Держгеокадастру та поданий на затвердження до Мартинівської сільської ради до фактичного поділу ділянки площею 81,7089 га на дві ділянки з площами 50 га та 31,7089 га. При цьому правонаступник Мартинівської сільської ради Пулинська селищна рада на виконання Постанови Касаційного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року у справі №240/11704/19 також не мала визначених ст.123 Земельного кодексу України підстав для прийняття рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою ОСОБА_2 , так як поданий на затвердження проект землеустрою відповідає закону.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2024 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 23.01.2024 року, водночас у судовому засіданні було оголошено перерву та справу відкладено на 30.01.2024 року.

В судовому засіданні 30.01.2024 року позивач та представник позивача підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував, просив у її задоволенні відмовити.

Заслухавши, позивача та представників сторін, колегія суддів за згодою останніх, визначилась, щодо можливості подальшого розгляду справи з винесенням постанови в порядку письмового провадження.

Перевіривши пояснення сторін та доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено те, що 18 листопада 2019 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 із позовом до Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області, у якому, просив: визнати протиправним та скасувати рішення 20 сесії 7 скликання Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області від 29.10.2019 №568; зобов`язати Мартинівську сільську раду Пулинського району Житомирської області в двотижневий строк прийняти рішення, яким затвердити погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 81,7089 га з кадастровим номером :07:000:0197 в оренду ОСОБА_2 ; скасувати рішення 15 сесії 7 скликання Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області від 28.05.2019 №336 та №337 в частині надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:0197; стягнути з Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області на користь ОСОБА_2 1100000 (один мільйон сто тисяч) гривень 00 копійок, як відшкодування завданої йому моральної шкоди.

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 26 грудня 2019 року у справі №240/11704/19 позов задовольнив частково.

Визнав протиправним та скасував рішення 20 сесії 7 скликання Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області від 29 жовтня 2019 року №568. Визнав протиправним та скасував рішення 15 сесії 7 скликання Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області від 28 травня 2019 року № 336 та № 337 в частині надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:0197.

Зобов`язав Мартинівську сільську раду Пулинського району Житомирської області прийняти рішення, яким затвердити погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 81,7089 га з кадастровим номером :07:000:0197 в оренду ОСОБА_2 , з урахуванням висновків суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнув на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області 2305,20 грн. на відшкодування судових витрат.

Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 10 березня 2020 року рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року скасував в частині визнання протиправними та скасування рішення 15 сесії 7 скликання Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області від 28 травня 2019 року №336 та №337 в частині надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:0197 та в частині стягнення на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області 2305,20 грн. на відшкодування судових витрат.

Прийняв в цій частині нову постанову. Закрив провадження у справі в частині позовної вимоги ОСОБА_2 щодо визнання протиправними та скасування рішення 15 сесії 7 скликання Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області від 28 травня 2019 року №336 та №337 в частині надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:0197. Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань з Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 768,40 грн. В решті рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №240/11704/19 рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2020 року в частині позовних вимог щодо зобов`язання Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області в двотижневий строк прийняти рішення, яким затвердити погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 81,7089 га з кадастровим номером :07:000:0197 в оренду ОСОБА_2 - змінено.

Викладено абзац четвертий резолютивної частини рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року в такій редакції: "Зобов`язати Мартинівську сільську раду Пулинського району Житомирської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки площею 81,7089 га з кадастровим номером :07:000:0197, та за результатами її розгляду прийняти рішення встановленої форми з урахуванням норм Земельного кодексу України, з урахуванням висновків Верховного Суду, висловлених у цій справі".

В решті рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року, в не скасованій частині, та, постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2020 року - залишено без змін.

02 лютого 2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою №02-02-2023/001 про виконання постанови Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №240/11704/19, у якій просив у відповідності до постанови Касаційного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року у справі №240/11704/19 розглянути заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки площею 81,7089 га з кадастровим номером :07:000:0197 з урахуванням відповіді Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області від 12.01.2023 року № 29-6-0,9-125/2-23 та Висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок № 5526/0/80-19 від 17.05.2019 (зареєстрована ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області за № 5572/82-19 від 24.05.2019), яким погоджено зазначений проект землеустрою.

16 лютого 2023 року на 30 сесії 8-го скликання Пулинською селищною радою прийнято рішення "Про розгляд заяви ОСОБА_2 про виконання постанови Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №240/11704/19".

У рішенні зазначено, що розглянувши заяву ОСОБА_2 №02-02-2023/001 від 02.02.2023 року з проханням, у відповідності до постанови Касаційного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року у справі №240/11704/19, розглянути його заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки площею 81,7089 га з кадастровим номером :07:000:0197 і урахуванням відповіді Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області від 12.01.2023 року №29-6-0.9-1252-23 та Висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок №5526/0/80-19 від 17.05.2019, повторно розглянувши заяву ОСОБА_2 за вх.№258 від 28.05.2019 року про затвердження проекту землеустрою, зважаючи на той факт, що в Держгеокадастрі відомості щодо земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:0197 відсутні (повідомлення Держгеокадастру за номером 310/41-23 від 14.02.2023), земельної ділянки з даним кадастровим номером, як об`єкта цивільно-правових відносин, не існує, керуючись ст.123 Земельного кодексу України, ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", враховуючи висновки постійної комісії з питань земельних відносин, будівництва, житлово-комунального господарства та екології, селищна рада вирішила вважати неможливим прийняти рішення, яким затвердити проект землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки площею 81,7089 га з кадастровим номером :07:000:0197 в оренду ОСОБА_2 .

Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним та таким, що грубо порушує його права, тому звернувся до суду за їх захистом.

Отже, предметом спору у справі виключно є рішення Пулинської селищної ради від 16 лютого 2023 року "Про розгляд заяви ОСОБА_2 про виконання постанови Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №240/11704/19".

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції зазначив, що рішення про затвердження проекту землеустрою є адміністративним актом, прийняттю якого повинна передувати визначена законодавцем певна адміністративна процедура. Зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою без вчинення необхідних дій суб`єкта владних повноважень в межах адміністративної процедури не гарантуватиме забезпечення прав позивача у передбачений законом спосіб. Недотримання усіх необхідних передумов для затвердження проекту землеустрою унеможливило прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача затвердити такий проект.

Таким чином, оскільки у спірних правовідносинах відповідач належним чином не реалізував своїх повноважень, а саме: не врахував всіх обставин на які в своїй постанові звертав увагу Верховний Суд України, відповідного рішення встановленої форми, з урахуванням норм Земельного кодексу України - не прийняв, то суд зазначив, що у встановлений позивачем спосіб шляхом зобов`язання Пулинську селищну раду прийняти рішення, яким затвердити погоджений проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки загальною площею 81,7089 та передати в оренду ОСОБА_2 земельну ділянку площею 50 га з кадастровим номером :07:000:0209, земельну ділянку площею 31,7089 га з кадастровим номером :07:000:0210, які були створені в результаті поділу земельної ділянки площею 81,7089 га з кадастровим номером :07:000:0197, позов задоволенню не підлягає.

Водночас, з врахуванням наведених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання Пулинську селищну раду повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 02.02.2023 №02-02-2023/001 та прийняти рішення встановленої форми з урахуванням норм Земельного кодексу України.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Суспільні відносини щодо володіння, користування та розпорядження землею врегульовано Земельним кодексом України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (далі - ЗК України) та іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповіді до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 116 ЗК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно частини 1 статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Положеннями статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що саме на пленарних засіданнях органом місцевого самоврядування вирішуються питання щодо земельних відносин.

За наслідком розгляду клопотання (заяви) про затвердження розробленої документації із землеустрою обов`язковим є прийняття рішення про його затвердження або рішення про відмову у затвердженні такої документації, яке приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.

Так, предметом спору у справі є рішення Пулинської селищної ради від 16 лютого 2023 року "Про розгляд заяви ОСОБА_2 про виконання постанови Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №240/11704/19". Вказаним рішенням вирішено: "Вважати неможливим прийняти рішення, яким затвердити проект землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки площею 81,7089 га з кадастровим номером :07:000:0197 в оренду ОСОБА_2 ."

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що особливості затвердження документації із землеустрою визначено статтею 186 ЗК України.

Статтею 123 ЗК України врегульовано порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування.

Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Зміна типу акціонерного товариства або перетворення акціонерного товариства в інше господарське товариство не є підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою або технічної документації із землеустрою.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Згідно з частиною 7 статті 186 ЗК України (у редакції на момент прийняття спірного рішення) передбачено, що підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Положеннями частини 10 статті 186 ЗК України визначено, що висновок (рішення) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, іншого суб`єкта, визначеного цією статтею, щодо відмови у погодженні або затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію. Повторна відмова у погодженні або затвердженні документації із землеустрою допускається лише у разі, якщо розробник не усунув недоліки, зазначені у попередньому висновку (рішенні), а також якщо підстава для відмови виникла після надання попереднього висновку (рішення). Повторна відмова у погодженні або затвердженні не позбавляє розробника документації із землеустрою права усунути недоліки такої документації та подати її на погодження або затвердження.

Так, приписами ЗК України чітко визначено, що орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність, розглядає клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та приймає одне із рішень: або про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, або відмовляє у його затвердженні.

В той же час, у випадку відмови у затвердженні проекту землеустрою таке рішення має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Так, судом встановлено, що спірне рішення Пулинської селищної ради від 16 лютого 2023 року "Про розгляд заяви ОСОБА_2 про виконання постанови Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №240/11704/19" не є ні рішенням про затвердження проекту землеустрою, ні рішенням про відмову у його затвердженні. Таке формулювання рішення як "Вважати неможливим прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою" не передбачене приписами Земельного кодексу України.

Водночас, постановою Верховного Суду від 30 листопада 2023 року у справі №240/11704/19 зобов`язано Мартинівську сільську раду Пулинського району Житомирської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки площею 81,7089 га з кадастровим номером :07:000:0197, та за результатами її розгляду прийняти рішення встановленої форми з урахуванням норм Земельного кодексу України, з урахуванням висновків Верховного Суду, висловлених у цій справі.

Верховний Суд, ухвалюючи таке рішення виходив з того, що обґрунтовуючи позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення відповідача, яким позивачу відмовлено у затверджені проекту землеустрою та зобов`язання відповідача затвердити такий проект, посилається на те, що вказаний проект землеустрою був погоджений в порядку, визначеному статтею 186-1 ЗК України, а відтак у відповідача були відсутні законно визначені підстави для відмови у його затвердженні. Верховний Суд вказав, що матеріали справи не містять відомостей підтвердження факту погодження з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Суд зазначив, що за відсутності погодженого у порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК України проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду загальної площі 81,7089 га для сінокосіння і випасання худоби з кадастровим номером :07:000:0197, відповідач був позбавлений можливості затвердити позивачу проект землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки.

Також Суд зазначив, що спірним рішенням 20 сесії 7 скликання Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області від 29 жовтня 2019 року №568 позивачу було відмовлено у затвердженні вказаного проекту землеустрою з мотивів того, що на вищезазначену ділянку рішенням сесії №336 від 28 травня 2019 року "Про створення громадських пасовищ за рахунок земель комунальної власності в порядку загального користування", надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для створення громадських пасовищ у селах Новий Завод та Трудове. Тобто з підстави, яка не передбачена ЗК України, у зв`язку із чим Верховний Суд не визнав це рішення таким, що відповідає критеріям, визначеним у статті 2 КАС України, зокрема, підставності, обґрунтованості та законності.

Проте, всупереч висновкам наведеним у вказаній постанові Верховного Суду, відповідачем, спірним у даній справі рішенням, по суті не прийнято жодного із передбачених ЗК України рішення (або про затвердження проекту землеустрою, або про відмову в затвердженні проекту землеустрою), що суперечить вимогам ЗК України. Крім того, у спірному рішенні відсутня належна його мотивація передбачена зазначеним кодексом, як підстава у відмові в затвердженні проекту землеустрою.

Приймаючи спірне рішення, відповідач послався на те, що в Держгеокадастрі відомості щодо земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:0197 відсутні (повідомлення Держгеокадастру за номером 310/41-23 від 14.02.2023), земельної ділянки з даним кадастровим номером, як об`єкта цивільно-правових відносин, не існує.

Водночас, зазначені обставини не були предметом дослідження Верховним Судом у постанові від 30 листопада 2023 року (справа №240/11704/19) та останнім не надавалась відповідна оцінка. Також, зі спірного рішення відповідача неможливо встановити чи враховані ним висновки Верховного Суду з приводу наявності (відсутності) факту погодження з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері земельних відносин проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

З огляду на вищезазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач приймаючи спірне рішення, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені ЗК України, а оскільки заява позивача розглянута неналежним чином, то наявні підстави для визнання протиправним та скасування рішення 30 сесії 8 скликання Пулинської селищної ради від 16 лютого 2023 року №1077, як такого, що не відповідає вимогам Земельного кодексу України.

Переглядаючи правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення в частині вимоги про зобов`язання Пулинську селищну раду прийняти рішення, яким затвердити погоджений проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки загальною площею 81,7089 та передати в оренду ОСОБА_2 земельну ділянку площею 50 га з кадастровим номером :07:000:0209, земельну ділянку площею 31,7089 га з кадастровим номером :07:000:0210, які були створені в результаті поділу земельної ділянки площею 81,7089 га з кадастровим номером :07:000:0197, та з поділом якої, як слідує із обґрунтування вимог апеляційної скарги не погоджується позивач, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено матеріалами справи, 02 лютого 2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою №02-02-2023/001 про виконання постанови Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №240/11704/19, у якій просив у відповідності до вказаної постанови Касаційного суду розглянути заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки площею 81,7089 га з кадастровим номером :07:000:0197 з урахуванням відповіді Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області від 12.01.2023 року №29-6-0,9-125/2-23 та Висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок №5526/0/80-19 від 17.05.2019 (зареєстрована ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області за №5572/82-19 від 24.05.2019), яким погоджено зазначений проект землеустрою.

Як встановлено судом, відповідач, за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 на виконання постанови Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №240/11704/19 прийняв рішення, яке, з вищенаведених підстав суперечить вимогам Земельного кодексу України.

Однак, в контексті вищезазначеного колегія суддів акценту увагу на тому, що рішення про затвердження проекту землеустрою є адміністративним актом, прийняттю якого повинна передувати визначена адміністративна процедура. Тому, недотримання усіх необхідних передумов для затвердження проекту землеустрою унеможливлює прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача затвердити такий проект. При цьому, затвердження судовим рішенням проекту землеустрою призведе до вирішення судом питань, віднесених до виключної компетенції органу місцевого самоврядування.

Колегія суддів не надає оцінку наявності чи відсутності підстав для затвердження поданого позивачем проекту землеустрою або відмови у його затвердженні, оскільки відповідачем, ще не прийнято відповідного рішення встановленої форми, відповідно до норм Земельного кодексу України, з урахуванням висновків Верховного Суду висловлених у справі №240/11704/19.

Згідно з положеннями статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у спірних правовідносинах відповідач належним чином не реалізував своїх повноважень, оскільки не врахував всіх обставин, відповідного рішення не прийняв, а тому визначений позивачем спосіб захисту, як порушеного права - шляхом зобов`язання Пулинську селищну раду прийняти рішення, яким затвердити погоджений проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки загальною площею 81,7089 та передати в оренду ОСОБА_2 земельну ділянку площею 50 га з кадастровим номером :07:000:0209, земельну ділянку площею 31,7089 га з кадастровим номером :07:000:0210, які були створені в результаті поділу земельної ділянки площею 81,7089 га з кадастровим номером :07:000:0197, задоволенню не підлягає.

Отже, апеляційний суд погоджується з правомірністю задоволення судом першої інстанції вимоги зобов`язального характеру шляхом зобов`язання Пулинську селищну раду повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 02.02.2023 №02-02-2023/001 та прийняти рішення встановленої форми з урахуванням норм Земельного кодексу України та висновків Верховного Суду висловлених у справі №240/11704/19.

Доводи апеляційної скарги, при апеляційному перегляді справи не знайшли свого підтвердження, тому відсутні підстав для її задоволення.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зазначеним вимогам закону рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2023 року відповідає.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно положень статті 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 01 лютого 2024 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Ватаманюк Р.В.