Справа № 260/565/23
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2024-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 січня 2024 року м. Ужгород№ 260/565/23
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Микуляк П.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області, яким просить суд, із врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 05.09.2023р. ( а.с. 60) та додаткових пояснень від 18.12.2023 року ( а.с. 84):

- визнати неправомірними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області:

- від 08.12.2022 року №1057126/2019-2412-0713 на суму 77884,87 грн., за податковий період 2019, за адресою місцезнаходження об`єкта нерухомості: АДРЕСА_1 ;

- від 08.12.2022 року №1057126/2020-2412-0713 на суму 88150,07 грн., за податковий період 2020, за адресою місцезнаходження об`єкта нерухомості: АДРЕСА_1 ;

- від 08.12.2022 року №1057128/2019-2412-0713 на суму 296466,61 грн., за податковий період 2019, за адресою місцезнаходження об`єкта нерухомості: АДРЕСА_1 ;

- від 08.12.2022 року №1057126/2020-2412-0713 на суму 335540,81 грн., за податковий період 2020, за адресою місцезнаходження об`єкта нерухомості: АДРЕСА_1 ;

- - від 26.09.2022 року №1-0713 на суму 213132,00 грн., за податковий період 2021, за адресою місцезнаходження об`єкта нерухомості: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 має у власності об`єкт нерухомого майна - «комплекс», опис - «деревообробний комплекс», розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 7104,7 кв.м., а також «комплекс», опис - «цехи, склади», розташовані за адресою : АДРЕСА_1 , загальною площею 1866,4 кв. м., які відповідно до експертного висновку АС22 №2226001 від 27.10.2022 року, відноситься до переліку об`єктів, віднесених до групи «Будівельні промислові та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 та відповідно не підлягають оподаткуванню.

Позивач зазначає, що відповідно до положень підпункту є підпункту 266.2.2. пункту 266.2. статті 266 Податкового кодексу України, у редакції Закону №466-IX від 16.01.2020, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях В-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Позивач зазначає, що на підставі підпункта є підпункту 266.2.2. пункту 266.2. статті 266 Податкового кодексу України належні йому нежитлові будівлі не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки такі будівля є будівлями промисловості та віднесена до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 і використовуються позивачем за призначенням у господарській діяльності.

Представником відповідача до суду було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує проти задоволення позову та зокрема зазначає, що Головним управлінням ДПС у Закарпатській області проведено розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та винесені податкові повідомлення-рішення про визначення позивачеві сум податкового зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019, 2020 та 2021 роки.

Відповідач зазначає, що застосування підпункту є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Кодексу можливе у разі дотримання двох обов`язкових умов: наявність будівель промисловості та їх перебування у власності промислових підприємств. Відтак, на переконання відповідача, об`єкти нерухомості які на праві власності належать заявнику, навіть за наявності у неї статусу фізичної особи - підприємця, не підпадають під дію підпункту є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Кодексу, оскільки цим пунктом не охоплюється нерухомість, яка використовується фізичною особою - підприємцем у власній господарській діяльності.

Крім того, відповідач зазначив, що відповідно до поданих позивачами повідомлень форми №20-ОПП частина належних позивачу приміщень раніше здавались в оренду, відтак застосування підпункту є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є можливим.

Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач з 04.03.1997 року зареєстрований, як фізична особа-підприємець. Згідно реєстраційних даних позивача та Витягу з ЄДР видом діяльності позивача згідно КВЕД зокрема є: 16.10 Лісопильне та стругальне виробництво (основний); 31.01 Виробництво меблів для офісів і підприємств торгівлі; 31.02 Виробництво кухонних меблів; 31.09 Виробництво інших меблів; 02.10 Лісівництво та інша діяльність у лісовому господарстві; 02.20 Лісозаготівлі; 02.40 Надання допоміжних послуг у лісовому господарстві; 16.23 Виробництво інших дерев?яних будівельних конструкцій і столярних виробів; 16.24 Виробництво дерев?яної тари; 16.29 Виробництво інших виробів з деревини; виготовлення виробів з корка, соломки та рослинних матеріалів для плетіння; 46.61 Оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткуванням; 46.62 Оптова торгівля верстатами.

У власності позивача знаходяться об`єкти нежитлової нерухомості, а саме

- деревообробний комплекс загальною площею 7104,7 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- цехи та склади, загальною площею 1866,4 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Висновком АС22 №2226001 від 27.10.2022 року виготовлений Державним підприємством «Державним науково-дослідним інститутом автоматизованих систем в будівництві», підтверджено, що вищезгадані об`єкти відносяться до переліку об`єктів, віднесених до групи «Будівельні промислові та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 та відповідно не підлягають оподаткуванню.

Відповідно до податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Закарпатській області:

- від 08.12.2022 року №1057126/2019-2412-0713 на суму 77884,87 грн., за податковий період 2019, за адресою місцезнаходження об`єкта нерухомості: АДРЕСА_1 ;

- від 08.12.2022 року №1057126/2020-2412-0713 на суму 88150,07 грн., за податковий період 2020, за адресою місцезнаходження об`єкта нерухомості: АДРЕСА_1 ;

- від 08.12.2022 року №1057128/2019-2412-0713 на суму 296466,61 грн., за податковий період 2019, за адресою місцезнаходження об`єкта нерухомості: АДРЕСА_1 ;

- від 08.12.2022 року №1057126/2020-2412-0713 на суму 335540,81 грн., за податковий період 2020, за адресою місцезнаходження об`єкта нерухомості: АДРЕСА_1 ;

- від 26.09.2022 року №1-0713 на суму 213132,00 грн., за податковий період 2021, за адресою місцезнаходження об`єкта нерухомості: АДРЕСА_1 ,

позивачеві визначено суму податкового зобов`язання за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2019, 2020 та 2021 роки за нежитлові будівлі деревообробного комплексу та складів, розташованих за адресою: Закарпатська обл., Тячівський р-н, смт. Тересва, вул. Чайковського, буд.17.

Не погоджуючись із такими діями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пп.10.1.1 п.10.1 ПК України податок на майно належить до місцевих податків.

За змістом пп.265.1.1 п.265.1 ст.265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з пп.266.1.2 п.266.1 ст.266 ПК України якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом.

За змістом пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до пп.266.3.1, 266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з пп.266.6.1 п.266.6 ст.266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

За змістом пп.266.7.1, 266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.

Податкове повідомлення-рішення про сплату суми податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

З системного аналізу наведених вище правових норм суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є однією зі складових податку на майно і належить до місцевих податків, визначених статтею 10 ПК України. Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу. Платниками податку на нерухомість є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, у власності яких перебуває відповідне майно.

Положеннями пп.є пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України закріплено перелік об`єктів, які не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, до яких, зокрема, належать будівлі промисловості, віднесені до групи Будівлі промислові та склади (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Пункт 30.1 ст.30 ПК України передбачає, що податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Відповідно до п.30.2 ст.30 ПК України підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Підставою для звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податків за правилами підпункту є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України є особливість, що характеризує об`єкт оподаткування.

Так, Наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 (далі ДК 018-2000), який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Згідно з ДК 018-2000 клас 1251 Будівлі промислові віднесено до групи 125 Будівлі промислові та склади. Клас 1251 Будівлі промислові включає криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо.

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1251 Будівлі промислові. Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у підпункті є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі.

Разом з тим, сама по собі специфіка об`єкта оподаткування наявність спеціального статусу будівлі, а саме: статусу будівлі промисловості не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування, оскільки законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його до застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.

При цьому, встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як в цьому випадку підпункт є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та має на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва.

Такий підхід у розумінні норми, про яку йдеться, випливає з того, що функціональне призначення об`єкта, який звільняється від оподаткування, яким є предмет - будівля промисловості (вид нежитлової нерухомості), є фактично визначальною родовою ознакою, оскільки не є об`єктом оподаткування саме будівлі промисловості, тобто будівлі, які використовуються для виготовлення промислової продукції будь-якого виду.

Застосування підпункту є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі дотримання двох обов`язкових умов: у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

З наведеного вище вбачається, що фізична особа, яка є власником об`єкта промисловості, за умови використання такого об`єкта за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду), має право на застосування податкової пільги, передбаченої нормами підпункту є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Матеріалами справи підверджується, що належні позивачу на праві власності нежитлові будівлі деревообробного комплексу загальною площею 7104,7 кв.м., а також цехи та склади, загальною площею 1866,4 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , є будівлями промисловості у розумінні підпункту є підпункту 266.2.2. пункту 266.2. статті 266 Податкового кодексу України.

Так, належні позивачу нежитлові будівлі деревообробного комплексу загальною площею 7104,7 кв.м., безпосередньо використовуються у господарській діяльності позивача у сфері обробки деревини.

Доказів протилежного, відповідач, як суб`єкт владних повноважень до суду не надав.

З огляду на вище викладене, належна позивачеві будівля, у розумінні підпункту є підпункту 266.2.2. пункту 266.2. статті 266 Податкового кодексу України не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

як вже зазначалося вище, відповідно до пп. «є» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПКУ не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі промисловості, віднесені до групи «Будівельні промислові та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовується за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях В-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Позивачем заначено, та не заперечувалося відповідачем, що бухгалтером позивача було допущено помилку у формі 20-ОПП, де була вказана оренда частини виробничих приміщень що знаходяться за адресою Чайковського, 17а (загальна площа об`єкту 7104,7 кв.м).

Помилкабула усунута позивачем ще 17.10.2022 року. Копія звіту про усунення помилок додатково подана позивачем суду та знаходиться в матеріалах справи.

В оренду здається лише приміщення, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 1866,4 кв.м.

Позивачем було надано підтвердження того, що за період нарахування податку на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 1866,4 кв.м, за 2021 рік було сплачено. Копія платіжного доручення додатково подана позивачем суду та знаходиться в матеріалах справи.

Щодо нерухомого майна цеху та складів, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1866,4 кв.м., слід повідомити наступне - позивач не заперечує, що таке здається в оренду та наводить слідуючі аргументи.

Рішенням Тересвянської селищної ради від 22.01.2018р. №660 «Про встановлення розміру податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки на території Тересвянської селищної ради з 01 січня 2019 року» встановлено ставки податків на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. В пункті «є» зазначені інші будівлі автозаправочні станції, аптеки т.д ставка податку складає 1.0% 37,23 грн за 1 кв.м.

Рішенням Тересвянської селищної ради від 13.05.2019 року №1031 «Про встановлення розміру податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки на території Тересвянської селищної ради з 01 січня 2020 року» встановлено ставки податків на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. В пункті «є» зазначені інші будівлі автозаправочні станції, аптеки т.д ставка податку складає 1.0% 41,75 грн за 1 кв.м.

Отже, до пункту "є" - "інші будівлі" не відносяться склади, цехи та деревообробні комплекси.

слід зазначити що, податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за об`єктом, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 1866,4 кв.м. за 2021 рік сплачено, а за 2019 та 2020 роки такий не може бути нараховано, оскільки в рішенні селищної ради відсутній коефіцієнт нарахування податку для деревообробних підприємств.

Крім того слід зазначити що, експертним висновком АС22 №2226001 від 27.10.2022 року, підтверджено, що об`єкт позивача відноситься до переліку об`єктів, віднесених до групи «Будівельні промислові та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 та відповідно не підлягають оподаткуванню.

Згідно п. 56.21 ст. 56 Податкового кодексу України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Відповідно до п.56.1. ст.56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вище зазначене, відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийнятих ним оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Отже, аналізуючи законодавчі норми, що регулюють спірні правовідносини, враховуючи обставин даної адміністративної справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 139, 241, ч. 3 ст. 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про податкових повідомлень - рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області:

- від 08.12.2022 року №1057126/2019-2412-0713 на суму 77884,87 грн.;

- від 08.12.2022 року №1057126/2020-2412-0713 на суму 88150,07 грн.;

- від 08.12.2022 року №1057128/2019-2412-0713 на суму 296466,61 грн.;

- від 08.12.2022 року №1057126/2020-2412-0713 на суму 335540,81 грн.;

- від 26.09.2022 року №1-0713 на суму 213132,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк