Справа № 441/2641/23
Суддя: Малахова-Онуфер А. М.
Дата ухвалення: 2024-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

441/2641/23 2-а/441/4/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.2024 м. Городок

Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Малахової-Онуфер А.М.

за участю секретаря судового засідання Гордієнко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , 30.10.2023 звернувся в суд із позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови серія БАД № 850075 від 19.10.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, мотивуючи тим, що постанова на нього за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП складена інспектором СРПП відділення поліції № 2 (м. Зборів) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільськіій області Сенюк В.В. незаконно, така прийнята без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, що жодних доказів його винуватості на місці складання постанови позивачу не представлено, інше. Просив постанову скасувати, провадження у справі закрити, стягнути з відповідача на його користь штраф сплачений ним згідно платіжної інструкції № 0.0..1, а також судові витрати у справі.

Ухвалою судді від 03.11.2023 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 22).

Позивач ОСОБА_1 у заяві від 30.10.2023 просив про розгляд справи за його відсутності (а.с. 10).

Представник Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Старжинський Т.Р. у відзиві від 17.11.2023 позов не визнав, зазначив, що інспектор Сенюк В.В., розглядаючи справу про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, діяв виключно на підставі, в межах наданих йому повноважень та у спосіб, передбачений законом, винесена ним постанова серія БАД № 850075 від 19.10.2023 є законною та обгрунтованою. Просив у позові відмовити, розгляд справи проводити за його відсутності (а.с. 33-43).

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані у ній докази та з`ясувавши дійсні обставини, суд доходить наступного висновку.

Так, 19.10.2023 постановою серія БАД № 850075 позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Підставою для накладення адміністративного стягнення було те, що позивач 19.10.2023 о 07 год. 39 хв. на вул. Л.Українки, в м. Зборів Тернопільського району Тернопільської області, не виконав вимог п. 15.9 «ж», п. 2.1 «а» ПДР України, і зокрема здійснив зупинку ТЗ «MAN 8.140», р.н. НОМЕР_1 у місцях де був неможливий зустрічний роз`їзд з таким ТЗ, а також на вимогу поліцейського не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим вчинив адміністративні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с. 11).

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

За положеннями статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 72, 77 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 3, 4 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За положеннями частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З аналізу вищенаведених норм закону убачається, що процесуальний обов`язок доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.

За положеннями п. 15.9 «ж», п. 2.1 «а» ПДР України, зупинка забороняється у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився. Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно частини 1 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із змісту оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення від 19.10.2023 убачається, що позивач 19.10.2023 о 07 год. 39 хв. на вул. Л.Українки в м. Зборів Тернопільського району Тернопільської області, не виконав вимог п. 15.9 «ж», п. 2.1 «а» ПДР України - зупинка ТЗ у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився; відсутність при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Згідно означеної постанови, позивача визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с. 11).

Між тим, оскаржувана постанова поліцейського від 19.10.2023 не містить опису обставин, встановлених під час розгляду справи, до такої не долучено доказів, а також пояснень свідків, що свідчили б про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, за які він притягнутий до відповідальності.

Відповідачем не надано суду належних доказів вчинення ОСОБА_1 19.10.2023 о 07 год. 39 хв. на вул. Л.Українки в м. Зборів Тернопільського району Тернопільської області, під час керування автомобілем «MAN 8.140», р.н. НОМЕР_1 , а відповідно його зупинки, адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, прийняте інспектором СРПП (м. Зборів) відділення поліції № 2 Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Сенюк В.В. рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності - необґрунтоване.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст. 283 і 284 КУпАП. Зокрема, у постанові потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України), суд доходить висновку, що працівником поліції факт вчинення правопорушення, яке інкримінується у вину ОСОБА_1 , не зафіксовано та не підтверджено жодними належними й допустимими доказами, що могли бути забезпечені для такого роду порушень Правил дорожнього руху.

Долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери поліцейського, як доказ порушення позивачем 19.10.2023 о 07 год. 39 хв., на вул. Л.Українки в м. Зборів Тернопільського району Тернопільської області, вимог п. 15.9 «ж» ПДР України, не відображає обставини вчинення ОСОБА_1 такого порушення, а відповідно не може слугувати підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Більше того, на 00 хв. 45 сек. відеозапису «2_780183992» зафіксовано об`їзд патрульним автомобілем ТЗ «MAN 8.140», р.н. НОМЕР_1 , а на 02 хв. 21 сек. відеозапису «0000000__0001», при повністю відкритій лівій дверці ТЗ позивача, роз`їзд зустрічного ТЗ з автомобілем «MAN 8.140», р.н. НОМЕР_1 , що окрім іншого, спростовує порушення ОСОБА_1 19.10.2023 о 07 год. 39 хв. на вул. Л.Українки в м. Зборів Тернопільського району Тернопільської області, вимог п. 15.9 «ж» ПДР України, а відповідно вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі: якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Як встановлено судом, ТЗ «MAN 8.140» р.н. НОМЕР_1 , позивачем 19.10.2023 на вул. Л.Українки в м. Зборів Тернопільського району Тернопільської області зупинено з дотриманням вимог п. 15.9 «ж» ПДР України, інших протоколів чи постанов про вчинення адміністративних правопорушень на ОСОБА_1 , в той день поліцейськими не виносилось.

Частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до доктрини з умовною назвою «плоди отруйного дерева», сформульованої Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з цих джерел, будуть такими ж. Докази, отримані з порушенням встановленого порядку, призводять до несправедливості процесу в цілому, незалежно від їх доказової сили. У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид цієї доктрини та вказав, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не було б отримано, якби не було отримано перших.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19 серпня 2018 року (справа № 822/573/17), від 27 листопада 2018 року (справа № 805/2601/16-а), від 21 березня 2019 року (справа № 809/531/18) від 18 жовтня 2022 року (справа № 826/3344/18).

Таким чином, оскільки обов`язок водія пред`явити посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії виникає вже після зупинки транспортного засобу, а як встановлено судом, ТЗ «MAN 8.140», р.н. НОМЕР_1 19.10.2023 позивачем зупинено з дотриманням п. 15.9 «ж» ПДР України, відтак, з урахуванням «доктрини отруйного дерева» в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Разом з цим, наявність чи відсутність у водія ОСОБА_1 посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, поліцейський 19.10.2023 не перевіряв.

Крім цього, незрозумілим є складення інспектором Сенюк В.В. постанови серія БАД № 850075 о 08 год. 05 хв., оскільки як зафіксовано на 08 хв. 15 хв. долученого представником відповідача до відзиву на позовну заяву від 17.11.2023 відеозапису «0000000__0001», розгляд справи поліцейським того дня відкладено на 08 год. 30 хв. (а.с. 43).

З урахуванням вищенаведено, поліцейським у своїй діяльності порушено принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відеофіксація тощо).

Сама по собі постанова про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та покликання представника відповідача ОСОБА_2 у відзиві від 17.11.2023 про обгрунтованість такої постанови, не є доказом порушення позивачем, як водієм, 19.10.2023 п. 15.9 «ж», 2.1 «а» ПДР України.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушень передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП є недоведеним.

За наведеного, а також ураховуючи заявлені вимоги та приписи ч. 3 ст. 286 КАС України, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП не доведена, прийняте поліцейським рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, відтак, за відсутності достатніх доказів про вчинення ОСОБА_1 правопорушень, постанову серія БАД № 850075 від 19.10.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі слід скасувати, справу про адміністративне правопорушення, провадженням закрити.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Повернення позивачу суми штрафу, сплаченого ним на виконання оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності (постанови серія БАД № 850075), КАС України не передбачено, а відтак така вимога ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

З огляду на вимоги ст. 132, 139, 143 ЦПК України, суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на користь позивача 536 грн. 80 коп. судового збору.

Керуючись ст. 2, 72, 77, 90, 132, 139, 143, 229, 241-246, 286, 293 КАС України, ст. 9, 251, 280, ч. 1 ст. 293 КУпАП, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Постанову серія БАД № 850075 від 19.10.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, інспектором СРПП відділення поліції № 2 (м. Зборів) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Сенюк Віталія Васильовича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП скасувати, провадження у справі - закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (ЄДРПОУ: 40108720, місцезнаходження вул. Валова, 11 в м. Тернопіль) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. на АДРЕСА_1 ) 536 грн. 80 коп. судового збору.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

С у д д я А.М.Малахова-Онуфер