Справа № 120/7662/23
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2024-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 лютого 2024 р. Справа № 120/7662/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 звернувся його представник до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови № ПШ000024 від 23 травня 2023 року про накладення адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000 гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що оскаржуваною постановою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 17000 гривень за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" (здійснення перевезення вантажу без товарно-транспортної накладної), відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 цього ж Закону.

На переконання представника позивача, оскаржувана постанова є протиправною, оскільки фізична особа-підприємець ОСОБА_1 на замовлення громадянина ОСОБА_2 04 травня 2023 року завантажив в смт Стрижавці 11,9 тонн каменю на власний автомобіль КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_1 .

Після виїзду з території товариства з обмеженою відповідальністю "Бетон-Центр" (смт Стрижавка), проїхавши певну відстань, вказаний транспортний засіб зламався, у зв`язку із чим ОСОБА_1 поїхав до міста Вінниці за запчастинами для його ремонту, а громадянин ОСОБА_2 залишився в автомобілі.

Після повернення ОСОБА_1 ОСОБА_2 повідомив його про те, що працівниками відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області відносно нього було складено акт за перевезення вантажу без товарно-транспортної накладної.

Представник позивача стверджує, що така товарно-транспортна накладна не могла бути в ОСОБА_2 , оскільки вона знаходилася у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (перевізника).

При цьому представник позивача вказав на те, що ОСОБА_2 не перебуває у трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .

Окрему увагу представник позивача звернув на тому, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з метою викласти свої аргументи щодо дійсних обставин бажав взяти участь у розгляді справи про порушення.

Проте повідомлення про розгляд справи позивачем отримано лише 24 травня 2023 року, а розгляд такої справи відбувся 23 травня 2023 року. Факт отримання повідомлення про розгляд справи 24 травня 2023 року підтверджується відповідним трекінгом поштового відправлення.

За таких обставин, на думку представника позивача, слід визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу.

Разом із позовом подано заяву про виклик свідка.

Ухвалою від 12 червня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд її здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Цією ж ухвалою відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про виклик свідка.

29 червня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що пунктом 15 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567, визначено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється зокрема наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Пунктом 22 згаданого Порядку передбачено, що у разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акту перевірки посадові особи, що провели перевірку, роблять запис про це.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують перевезення.

Відтак цим Законом на перевізника покладено обов`язок забезпечити водія, а останнього - пред`явити для перевірки відповідні документи.

Проте долучені до позову документи (зокрема товарно-транспортна накладна) не свідчать про їх пред`явлення під час проведення перевірки.

В спростування доводів представника позивача про те, що громадянин ОСОБА_2 був не водієм транспортного засобу, а замовником товару, що перевозився, представник відповідача зауважив, що під час проведення рейдової перевірки посадовими особами відповідача було зупинено транспортний засіб КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_2 . При цьому останній надав до перевірки як посвідчення водія, так і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що спростовує доводи представника позивача про те, що транспортний засіб був в несправному стані та не міг рухатися. Більше того, після складання акту перевірки саме ОСОБА_2 продовжив керувати транспортним засобом.

Також у відзиві наведено спростування того, що відповідач не дотримався процедури розгляду справи. Так, 10 травня 2023 року за вих. № 333383/21/24-23 позивачеві надіслано повідомлення про участь у розгляді справи про правопорушення 23 травня 2023 року з 10 до 14 години в приміщенні відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області. Відповідно до трекінгу відправлень, роздрукованого з офіційного сайту ПрАТ "Укрпошта", таке повідомлення було відправлено позивачеві 12 травня 2023 року, а вже 15 травня 2023 року таке відправлення знаходилося у точці видачі/доставки, тобто за дев`ять днів до розгляду справи. При цьому 16 травня 2023 року повідомлення не було вручено під час доставки. Вказане, ну думку представника відповідача, свідчить про те, що позивач мав можливість отримати дане повідомлення ще з 15 травня 2023 року, проте таким правом не скористався. Більше того, 16 травня 2023 року повідомлення не було вручене під час доставки.

За наведених обставин представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Разом із відзивом на позовну заяву представником відповідача подано заяву про виклик свідків.

11 липня 2023 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, у якій додатково наведені аргументи щодо задоволення позовних вимог.

18 липня 2023 року представником відповідача в порядку статті 164 Кодексу адміністративного судочинства України подано до суду письмові заперечення щодо аргументів, наведених у відповіді на відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 05 лютого 2024 року заяву представника відповідача про виклик свідків залишено без задоволення.

05 лютого 2024 року до суду надійшло клопотання відповідача про приєднання до справи електронного доказу.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

04 травня 2023 року посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті в рамках проведення заходів державного контролю додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт на автомобільній дорозі М-30 "Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине" проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки КАМАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 (водій ОСОБА_2 ), що належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 .

За наслідками перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № АР000105, у якому зафіксовано, що водій ОСОБА_2 здійснює перевезення вантажу без оформлення документів, передбачених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме за відсутності товарно-транспортної накладної. В такому акті міститься запис про те, що водій з актом перевірки ознайомлений, проте від надання пояснень та від підпису у ньому відмовився.

10 травня 2023 року в.о. начальником відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Укртрансбезпеки складено повідомлення, що адресоване ОСОБА_1 , яким запропоновано взяти участь у розгляді справи про правопорушення, що відбудеться 23 травня 2023 року з 10 до 14 години в приміщенні відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області.

Як свідчить трекінг поштових відправлень, що роздрукований з офіційного сайту ПрАТ «Укрпошти», відправлення № 857 доставлено до точки видачі/доставки 15 травня 2023 року. При цьому 16 травня 2023 року таке відправлення не вручене під час доставки. А вже 24 травня 2023 року відправлення вручене адресату.

У зв`язку з неявкою позивача на розгляд справи про порушення в.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області 23 травня 2023 року винесено постанову № ПШ000024, якою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000 гривень за порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Надаючи правову оцінку постанові, що оскаржується, суд зважає на таке.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ).

Вказаний Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами-суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (стаття 3 Закону № 2344-ІІІ).

Відповідно до частини 4 статті 6 Закону № 2344-ІІІ реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Так, на виконання вимог абзацу 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 442 від 10 вересня 2014 року "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті та підпорядкувавши Службі, що утворюється, Державну спеціальну службу транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення).

Відповідно до пункту 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з підпунктами 1, 3 пункту 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті; здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

Як зазначено у пункті 8 Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

На момент прийняття оскаржуваної постанови таким органом виступав відділ державного нагляду (контролю) у Вінницькій області, утворений згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2021 року №1579-р "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті".

Статтею 6 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі Порядок № 1567).

Згідно з абзацом 1 пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до частини 2 статті 48 Закону № 2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ передбачена відповідальність автомобільних перевізників за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак за відсутності документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 Закону № 2344-ІІІ (в даному випадку - товарно-транспортної накладної), до осіб, які здійснюють перевезення вантажів, застосовується адміністративно-господарський штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто 17000 гривень).

Так, судом установлено, що за наслідками проведення рейдової перевірки належного фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 транспортного засобу марки КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , посадовими особами відповідача встановлено, що водій ОСОБА_2 здійснює перевезення вантажу за відсутності товарно-транспортної накладної, про що зафіксовано у акті перевірки № АР000105 від 04 травня 2023 року.

В той же час, обґрунтовуючи протиправність оскаржуваної постанови, представник позивача зазначив, що товарно-транспортна накладна не могла бути в наявності у ОСОБА_2 , оскільки останній був замовником вантажу, який, власне, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 і перевозив. При цьому стверджує, що товарно-транспортна накладна на момент складання акту перевірки була саме в позивача, проте він не міг пред`явити її посадовим особам відповідача, оскільки був змушений від`їхати до міста Вінниці за запчастинами до транспортного засобу КАМАЗ, який зламався під час перевезення вантажу.

В підтвердження таких обставин представник позивача долучив до позовної заяви товарно-транспортну накладну № 257 від 04 травня 2023 року, у якій автомобільним перевізником зазначено фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , а замовником (вантажоодержувачем) - ОСОБА_2 .

Водночас судом критично оцінюються такі аргументи представника позивача з огляду на таке.

Так, в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт від 04 травня 2023 року № АР000105 зафіксовано, що водій ОСОБА_2 04 травня 2023 року перевозив вантаж транспортним засобом КАМАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , за відсутності на момент перевірки товарно-транспортної накладної.

При цьому у такому акті перевірки зазначено, що водій ОСОБА_2 від надання будь-яких пояснень по суті виявленого посадовими особами відповідача порушення відмовився.

Відтак актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт від 04 травня 2023 року № АР000105 підтверджується те, що саме ОСОБА_2 здійснював вантажні перевезення на транспортному засобі, що належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 .

На думку суду, за умови помилкового зазначення в акті перевірки як водія ОСОБА_2 після ознайомлення з таким актом останній не був позбавлений права повідомити про це посадових осіб відповідача. Проте, ознайомившись з актом перевірки, ОСОБА_2 не мав будь-яких зауважень до нього, що свідчить про визнання факту керування відповідним транспортним засобом.

Особливої уваги заслуговує відеозапис, що здійснювався під час проведення рейдової перевірки. Зокрема таким підтверджується той факт, що під час проведення рейдової перевірки 04 травня 2023 року за кермом транспортного засобу марки КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_2 , перебував саме ОСОБА_2 , який і надав посадовим особам Укртрансбезпеки для огляду посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а також інші документи.

Також відеозапис свідчить про те, що водій ОСОБА_2 під час рейдової перевірки окрім інших документів надав посадовим особам відповідача і товарно-транспортну накладну, проте така була складена 02 травня 2023 року та стосувалася перевезення відсіву, а не каміння.

Таким чином, наданий відповідачем відеозапис повністю підтверджує обставини, що викладені в акті перевірки № АР000105 від 04 травня 2023 року, та спростовує доводи представника позивача, що стосуються помилковості зазначення в акті перевірки інформації про те, що ОСОБА_2 04 травня 2023 року був водієм транспортного засобу, стосовно якого проводилася перевірка.

Крім того, твердження представника позивача щодо помилкового визначення водія транспортного засобу спростовуються й тим, що разом із відзивом на позовну заяву надано копії посвідчення водія ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки серії НОМЕР_4 .

Відеозапис свідчить про те, що такі документи надані водієм ОСОБА_2 посадовим особам Укртрансбезпеки.

Відтак в ході судового розгляду встановлено, що саме ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_2 , а також і те, що на момент проведення рейдової перевірки у водія ОСОБА_2 не було товарно-транспортної накладної № 257 від 04 травня 2023 року, яку долучено до позовної заяви (при цьому під час перевірки ОСОБА_2 надав для огляду інспекторам іншу товарно-транспортну накладну).

За наведених обставин підтвердженим слід визнати той факт, що 04 травня 2023 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , будучи перевізником вантажу, не забезпечив водія ОСОБА_2 товарно-транспортною накладною, що й слугувало підставою для складання акту перевірки № АР000105.

Щодо доводів представника позивача про порушення відповідачем процедури направлення повідомлення про розгляд справи, то тут варто врахувати наступне.

Як стверджує представник позивача, 24 травня 2023 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 отримано повідомлення, що надіслано йому відповідачем, у якому йшлося про те, що 23 травня 2023 року в приміщенні відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області відбудеться розгляд справи щодо встановленого 04 травня 2023 року порушення.

Тобто, представник позивача вказує на те, що позивач не міг бути присутнім під час розгляду справи 23 травня 2023 року, оскільки повідомлення про розгляд такої ним отримано 24 травня 2023 року.

Так, згідно з пунктом 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктом 26 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

Судом установлено, що 10 травня 2023 року в.о. начальником відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Укртрансбезпеки складено повідомлення, що адресоване ОСОБА_1 , яким запропоновано взяти участь у розгляді справи про порушення, що відбудеться 23 травня 2023 року з 10 до 14 години в приміщенні відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області.

Як свідчить трекінг поштових відправлень, що роздрукований з офіційного сайту ПрАТ «Укрпошти», відправлення № 857 доставлено до точки видачі/доставки 15 травня 2023 року. При цьому 16 травня 2023 року таке відправлення не вручене під час доставки. А вже 24 травня 2023 року відправлення вручене адресату.

Відтак встановлені обставини свідчить про те, що позивач мав можливість отримати надіслане йому повідомлення з 15 травня 2023 року, проте вказаним правом не скористався.

Пунктом 27 Порядку № 1567 передбачено, що у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

У зв`язку з неявкою позивача на розгляд справи про порушення в.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області 23 травня 2023 року винесено постанову № ПШ000024, якою на позивача накладено адміністративно-господарський штраф.

Враховуючи наведене, слід дійти обгрунтованого висновку, що відповідач належним чином повідомив позивача про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а у зв`язку із неявкою позивача або його уповноваженої особи орган Укртрансбезпеки правомірно розглянув справу без участі автомобільного перевізника.

Подібні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11 лютого 2020 року у справі № 820/4624/17, від 14 грудня 2023 року у справі № 280/1426/20 та інших.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі статтею 90 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак суд дійшов висновку про обґрунтованість застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу, а тому винесена в.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Укртрансбезпеки постанова від 23 травня 2023 року № ПШ000024 є правомірною та не підлягає скасуванню.

За таких обставин у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

У зв`язку із відмовою в задоволенні позовних вимог відсутні підстави для відшкодування позивачеві понесених ним судових витрат.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 )

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області (місцезнаходження: 21021, м. Вінниця, вул. Василя Порика, буд. 29)

Рішення суду в повному обсязі складено 05.02.2024

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович