Справа № 215/5359/23
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

31 січня 2024 рокуСправа № 215/5359/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ільков В.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

УСТАНОВИВ:

15.09.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської обласні від 06.10.2023 року матеріали справи передані на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Матеріали позовної заяви надійшли до Дніпропетровського окружного адміністративного суду 01.11.2023 року.

На підставі положень частини другої статті 30 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.

З матеріалів адміністративного позову вбачається, що провадження у справі не відкрито.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, відмовлено. Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, залишено без руху, на підставі ст.ст. 160, 169 КАС України зі встановленням строку для усунення виявлених недоліків.

Копія ухвали суду від 06.11.2023 року направлялася судом на адресу позивача, зазначену у позовній заяві.

13.12.2023 року на адресу суду повернувся конверт з відмітками «за закінченням терміну зберігання».

15.12.2023 року копію ухвали суду від 06.11.2023 року було повторно направлено судом на адресу позивача, зазначену у позовній заяві.

26.01.2024 року на адресу суду повернувся конверт з відмітками «за закінченням терміну зберігання».

Строки, що встановлюються судом (наприклад, строк для усунення недоліків позовної заяви чи апеляційної скарги), повинні відповідати принципу розумності. Визначаючи (на власний розсуд) тривалість цих строків, суду необхідно враховувати принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи, кількість учасників процесу, можливі труднощі у витребуванні та дослідженні доказів тощо.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Відповідно до п.4 ч.6 ст.251 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

За нормами ч.11 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

При цьому, судом враховується і те, що позивач, як особа зацікавлена в отриманні інформації щодо заявленого ним позову та його вирішенні, мав змогу ознайомитися зі змістом ухвали суду від 06.11.2023 року про залишення позову без руху з Єдиного державного реєстру судових рішень, оскільки зазначена ухвала була оприлюднена у цьому реєстрі.

З урахуванням наведеного, застосовуючи до спірних правовідносин аналогію ч.11 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що повернення на адресу суду поштового відправлення, яке не вручено адресату з незалежних від суду причин, вважається доказом належного вручення ухвали від 06.11.2023 року, у зв`язку з чим позивач вважається таким, що був належно повідомлений про залишення його позовної заяви без руху.

Така ж правова позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в його ухвалі від 23.10.2019 року у справі №804/575/18 та постановах від 03.07.2018 року у справі №826/166/18, від 18.04.2018 року у справі №816/1025/17.

Окрім цього, слід вказати, що Європейський суд з прав людини, у своїх рішеннях, наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, станом на 31.01.2024 року, вказані вимоги вищезазначеної ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 року позивачем не виконані, недоліки позовної заяви не усунуті у визначений судом строк.

Докази звернення позивача до суду з клопотанням про продовження строків усунення недоліків позовної заяви, встановлених судом, відсутні.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З урахуванням того, що позивач був усвідомлений про те, що ним було подано позов до суду, ухвала про залишення позову без руху оприлюднено в Єдиному реєстрі судових рішень, проте позивач недоліків позовної заяви не усунув, у зв`язку із цим позовна заява підлягає поверненню позивачеві.

Керуючись п.1 ч.4 ст.169, ст.ст.243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - повернути позивачеві.

Копію ухвали разом з позовною заявою та доданими матеріалами надіслати позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Ільков