Справа № 640/16931/22
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2024-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2024 року м. Київ № 640/16931/22

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у місті Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язати вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Національної поліції у місті Києві про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, установленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 24.02.2022 по 18.07.2022 у розмірі 30000,00 грн щомісячно; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 суму додаткової винагороди згідно п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 24.02.2022 по 18.07.2022 у розмірі 26698 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що позивачу за спірний період недорахована та не виплачена додаткова грошова винагорода у розмірі 26697,70 грн, при цьому, позивач, перебуваючи на службі в органах національної полції, під час дії воєнного стану, всупереч чинному законодавству, не отримали у визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 168 розмірі грошове забезпечення. Позивач акцентує увагу на тому, що за спірний період, вказаною постановою передбачалась стала величина виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 30 000,00 грн щомісячно, а не пропорційно залучення до виконання завдань.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.11.2022 відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.11.2022 роз`єднано в окремі провадження позовні вимоги у справі № 640/16931/22, шляхом виділення в окремі провадження позовні вимоги позивачів.

15.12.2022 набрав чинності Закон України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду».

Відповідно до абзаців 1-3 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного закону, Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя, а до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом. Окружний адміністративний суд міста Києва невідкладно, протягом десяти робочих днів, передає судові справи, які перебувають у його володінні, до Київського окружного адміністративного суду.

Відтак, розгляд зазначеної справи підпадає під територіальну юрисдикцію Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.07.2023 прийнято справу до провадження, ухвалено здійснювати подальший розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).

До суду від Головного управління Національної поліції у місті Києві надійшов відзив на позовну заяву, в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача зазначив про те, що позовні вимоги є безпідставними, а витягами з графіків несення служби особовим складом роти швидкого реагування полку ПСПОП «Київ» ГУ НП у м. Києві підтверджується і обґрунтовується нарахування та виплата позивачу відповідних сум додаткової винагороди з лютого по липень 2022 року, тобто, додаткову грошову винагороду позивачу нараховано і виплачено пропорційно відпрацьованому часу, при цьому, будь-яких доказів позивачем більше ніж визначено графіком несення служби в спірний період позивачем до суду не надано. Також, у відзиві сторона відповідача вказує на пропуск позивачем строку на звернення до суду з даним позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач старший сержант поліції є поліцейським штурмового взводу 1 Роти швидкого реагування Полку патрульної служби поліції особливого призначення «Київ» Головного управління національної поліції у м. Києві.

Під час проходження служби, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, введено воєнний стан строком на 30 діб, а Указом № 69 оголошено загальну мобілізацію, які неодноразово продовжувались та діють і наразі.

На виконання вказаних Указів, Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (надалі - Постанова), п. 1 якої (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), установлено, шо на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної Постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування, застосовується з 24.02.2022.

Позивач вказує на те, що за змістом вказаних норм, з 24.02.2022 у співробітників Полку патрульної служби поліції особливого призначення «Київ» ГУНП у м. Києві виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень щомісячно, проте, з невідомих причин, починаючи з березня 2022 року додаткова винагорода позивачу виплачується в меншому розмірі, аніж передбачено Постановою № 168 від 24.02.2022. Зокрема, як вбачається з виписки по особовому рахунку позивача за березень 2022 року, ним отримано додаткову винагороду 30.03.2022 в розмірі 29 550,00 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят грн.) замість 30000 грн; за квітень 2022 року, ним отримано додаткову винагороду 29.04.2022 в розмірі 25 610,00 (двадцять п`ять тисяч шістсот десять грн.) замість 30 000,00 гривень; за травень 2022 року, ним отримано додаткову винагороду 31.05.2022 в розмірі 21670,00 (двадцять одна тисяча шістсот сімдесят грн.) замість 30000,00 грн; за червень 2022 року, ним отримано додаткову винагороду 29.06.22 року в розмірі 20 685,00 (двадцять тисяч шістсот вісімдесят п`ять грн.) замість 30 000,00 грн; за липень 2022 року, ним отримано додаткову винагороду 28.07.2022 в розмірі 25 787,30 (двадцять п`ять тисяч сімсот вісімдесят сім грн. 30 коп) замість 30,000,00 грн. Різниця - 4 212,70 грн.

Отже, на переконання сторони позивача, ОСОБА_1 недорахована та не виплачена з 24.02.2022 по 18.07.2022 рік додаткова винагороди у розмірі 26697,70 грн, що і зумовило на звернення до суду з даним позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 (зі змінами) в Україні, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому продовжено та діє і на даний час.

Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відповідно до норм ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Так, за змістом ч. 1 ст. 16 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України затверджено постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022 (далі- Постанова № 168).

На період виникнення спірних правовідносин, пункт 1 вказаної Постанови містив наступне положення: на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки. Служби зовнішньої розвідки. Головного управління розвідки Міністерства оборони. Національної гвардії. Державної прикордонної служби. Управління державної охорони. Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації. Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 грн щомісячно (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Так, ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», закріплені основні повноваження поліції, зокрема, пунктом 24 частини 1 встановлено, що поліція, бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

Статтею 24 Закону України «Про Національну поліцію», визначені додаткові повноваження поліції, а саме, у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» № 988 від 11.11.2015 (далі - Постанова № 988), установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 1 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 (далі - Порядок МВС України № 260), визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.

Згідно п. 3 розділу І Порядку МВС України № 260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); премії; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до приписів п. п. 6, 9 Порядку МВС України № 260, підставою для виплати грошового забезпечення є наказ керівника (начальника) органу, закладу, установи Національної поліції про призначення на посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад, наказ ректора ЗВО про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу поліції та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат. При виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Судом досліджено, що відповідно до наданої до відзиву на позовну заяву довідки про нарахування та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 , виплата додаткової винагороди відповідно до графи № 6 склала: у березні - 30 000,00 грн, у квітні - 26 000,00 грн, у травні - 22 000,00 грн, у червні - 21 000,00 грн, у серпні - 25000,00 грн.

Відповідно до листа ГУНП у м. Києві № 3058вх/125/30/01-2022 від 09.11.2022, виплату додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 ОСОБА_1 здійснено 29.08.2022 за період 24.06.2022 по 18.07.2022 в сумі 25000,00 грн.

При цьому, наявними в матеріалах справи витягами з графіків несення служби особовим складом роти швидкого реагування полку ПСПОП «Київ» ГУНП у м. Києві, підтверджується і обгрунтовується нарахування та виплата позивачу відповідних сум додаткової винагороди з лютого по липень 2022 року.

Відповідно до наказу Голови Національної поліції України від 08.04.2022 № 242 «Про деякі питання посиленого варіанту несення службової діяльності на період дії на території України воєнного стану», для працівників закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України установлено шестиденний робочий тиждень, та відмінено вихідний день - суботу і святкові дні.

23.03.2022 Головою Національної поліції України затверджено «Порядок документального підтвердження (в умовах воєнного стану) безпосередньої участі поліцейських у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а також підтвердження проведення перебування поліцейських в районах проведення зазначених заходів», додаток до Методичних рекомендацій.

Відповідно до положень вказаного Порядку, для документального підтвердження безпосередньої участі поліцейських Національної поліції України у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а також для підтвердження перебування поліцейських в районах проведення зазначених заходів можуть використовуватися такі документи (підписані або затверджені керівником органу, підрозділу): наказ; доручення; стройова записка; список особового складу, який залучався до виконання завдань; рапорт, доповідна записка начальника органу, підрозділу Національної поліції України про участь кожного поліцейського (у тому числі з числа оперативно підпорядкованого складу) у виконанні завдань; розрахунок; книга нарядів.

Згідно з п. 2 розділу І «Методичних рекомендацій щодо виплати додаткової винагороди поліцейським під час дії воєнного стану, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Методичні рекомендації), додаткова винагорода є окремим тимчасовим видом грошового забезпечення поліцейських, який виплачується на період дії воєнного стану, за період проходження ними служби, зокрема тим, які виконують службові обов`язки за штатними посадами або на яких у встановленому порядку покладено тимчасове виконання обов`язків за іншими посадами або на яких у встановленому порядку покладено тимчасове виконання обов`язків за іншими посадами та тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії згідно з умовами, передбаченими розділами 2-5 Методичних рекомендацій.

Виплата винагород здійснюється органом, установою за місцем постійного проходження служби поліцейського де він призначений на штатну посаду на підставі наказів такого органу, установи.

Видання наказу здійснюється щомісяця не пізніше 28 числа (до завершення воєнного стану). Накази про встановлення винагороди поліцейським, які тимчасово зареєстровані та стали на облік згідно з вимогами наказу Національної поліції України від 10.03.2022 № 190 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» чи стосовно яких була відсутня інформація для встановлення винагороди, можуть бути видані після отримання необхідних даних, інформації тощо.

Додаткова винагорода виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі органу.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 розділу 2 Методичних рекомендацій, додаткова винагорода встановлюється пропорційно та виплачується поліцейським за календарний період проходження служби в розрахунковому місячному періоді з урахуванням умов щодо періодів, які не враховуються до періоду, за який може бути встановлена винагорода згідно з розділом IV цих Методичних рекомендацій.

Додаткова винагорода встановлюється, ураховуючи кількість календарних днів проходження служби, крім періодів, зазначених у пункті 1 розділу IV цих Методичних рекомендацій.

Для оформлення наказу про встановлення додаткової винагороди керівниками структурних або відокремлених підрозділів органу (установи) поліції подаються списки поліцейських з пропорційно обрахованим розміром винагороди, що пропонується до встановлення.

Розділом IV Методичних рекомендацій, встановлені періоди, що не враховуються та особливості, що не унеможливлюють установлення додаткової винагороди, зокрема відсутність працівників за місцем знаходження органу (підрозділу), закладу з незаконних причин.

Додатком № 2 Методичних рекомендацій, визначено перелік дій (заходів) з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, до забезпечення яких можуть залучатися поліцейські.

З наведеного слідує, що додаткову винагороду позивачу було нараховано і виплачено саме пропорційно відпрацьованому ним часу, водночас, посилань на відпрацювання позивачем більше ніж визначено графіками несення служби в спірний період, позовна заява не містить, з огляду на що, враховуючи положення Закону України «Про Національну поліцію», постанову Кабінету Міністрів України № 988, Порядок МВС України № 260, Постанову Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, суд дійшов висновку про те, що відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу заявленої у позовні заяві суми додаткової винагороди.

Відповідачем під час розгляду даного спору було доведено правомірність дій щодо виплати позивачу за спірний період додаткової грошової винагороди, тому, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 суму додаткової винагороди згідно п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 24.02.2022 по 18.07.2022 у розмірі 26698 грн.

У частині заявленого відповідачем клопотання про залишення позову без розгляду через пропуск позивачем місячного строку на звернення до суду з даним позовом, суд вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з урахуванням наступного.

Так, відповідач вказує на те, що з огляду на те, що строк звернення до суду за вирішенням цього публічно-правового спору щодо проходження та звільнення з публічної служби охоплюється спеціальною нормою ч. 5 ст. 122 КАС України, відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах норми КЗпП України, у даному випадку, позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати додаткової винагороди за період з 24.02.2022 по 18.07.2022, проте видання наказу про нарахування і виплату додаткової винагороди здійснюється щомісяця не пізніше 28 числа. Отже, про ймовірне порушення права, що стало підставою для звернення позивача до суду мало бути відомо в день невиплати додаткової винагороди (не пізніше останнього місяця за який невиплачена (неповністю виплачена) спірна додаткова винагорода). Останнім місяцем за який неповністю отримано на думку позивача додаткову винагороду є липень 2022 року, а саме 28.07.2022, тому, строк звернення до суду з даним позовом сплинув 29.08.2022, а позовна заява направлена до суду 03.10.2022, з огляду на що,позивачем було порушено місячний строк звернення до суду щодо виплат додаткової винагороди, доказів на підтвердження поважності причин його пропуску не надано.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 ст. 122 КАС України, визначено, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 5 ст. 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спірних правовідносин у даній справі, є виплата позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Зважаючи на ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. по справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011 у справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), суд вважає, що найбільш сприятливим для заявника є підхід, коли на ці відносини з частині оплати праці може бути поширена дія положень ст. 233 Кодексу законів про працю України.

Згідно зі ст. 233 Кодексу законів про працю України, у редакції до внесення змін Законом України від 01.07.2022 № 2352-ІХ відносно вимог найманого працівника про стягнення коштів в оплату праці (як у формі заробітної плати, так і у формі грошового забезпечення) взагалі не застосовувався будь-який строк давності.

Згідно з ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України, проте у редакції Закону України від 01.07.2022 № 2352-ІХ, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Винятки з цієї норми за ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України, у редакції Закону України від 01.07.2022 № 2352-ІХ, не підлягають поширенню на спірні правовідносини.

Пунктом 18 ч. 1 розділу І Закону України ''Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин'' від 01.07.2022 за №2352-IX (надалі також - Закон № 2352-IX), який набрав чинності 19.07.2022, назву та частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції: Стаття 233. Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів. Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (ст. 116).

Таким чином, починаючи з 19.07.2022, у КЗпП України відсутня норма, яка передбачає право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, у разі порушення законодавства про оплату праці, без обмеження будь-яким строком.

Отже, після внесення Законом № 2352-IX, вказаних змін, частиною 2 статті 233 КЗпП України, не врегульовано питання щодо строку звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, а лише встановлено строк звернення до суду виключно у справах: про звільнення (місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення); у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні (тримісячний строк з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні).

Суд зазначає, що спірні правовідносини стосуються зобов`язання суб`єкта владних повноважень нарахувати та виплатити додаткову винагороду заявнику під час проходження ним служби, а не виплати сум, належних позивачу при звільненні, внаслідок чого, зазначені положення статті 233 КЗпП України, з 19.07.2022 не підлягають застосуванню при оцінці судом обставини щодо дотримання позивачем строку звернення до суду із цим позовом.

Отже, єдиною чинною процесуальною нормою, яка підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, є ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю, яка встановлює тримісячний строк для звернення до суду.

Суд зазначає, що предметом спору у цій справі є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, встановлену постановою № 168 починаючи з 24.02.2022.

Водночас, у даному випадку, у контексті посилань відповідача на те, що позивач мав дізнатись про невиплату грошової винагороди кожного наступного місяця при виплаті за попередній, суд зазначає, що предметом спору є не невиплата додаткової грошової винагороди, а її нарахування у розмірі, пропорційному до відпрацьованого часу несення служби, тобто, сума недоплати є незначною. Крім того, суд враховує, що у даному випадку, позивач звертався 13.06.2022 із запитом до відповідача та відповідно до листа ГУ НП у м. Києві від 20.06.2022, за підписом т.в.о. командира Полку патрульної служби поліції особливого призначення «Київ» В. Третяка, зазначено, що розмір допомоги повинен виплачуватись в розрахунку на місяць пропорційно участі у діях та заходах; обрахунок додаткової винагороди проводиться шляхом ділення місячного розміру додаткової винагороди 30 000,00 грн на кількість календарних днів у розрахунковому місячному періоді дії воєнного стану та множення на кількість днів проходження служби. Тож, у даному випадку, відсутні доведені та обґрунтовані підстави для залишення позову без розгляду.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідком розгляду даного спору, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки доводи позовної заяви не знайшли свого підтвердження під час розгляду спору та ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм законодавства.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 77, 90, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у місті Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язати вчинити дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.