Справа № 634/40/24
Суддя: Зимовський О. С.
Дата ухвалення: 2024-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 634/40/24

Провадження № 2-а/634/3/24

"02" лютого 2024 р. смт Сахновщина Харківської області

Суддя Сахновщинського районного суду Харківської області Зимовський О.С., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Красноградського районного управління Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та стягнення коштів,

встановив:

15.01.2024 року до Сахновщинського районного суду Харківської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Красноградського районного управління Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в якому просить скасувати постанову серії ХА №045873 від 19.09.2023 року винесену інспектором відділу ВЦЗ та ОНПР Красноградського РУ ГУ ДСНС у Харківській області старшим лейтенантом служби цивільного захисті Свідченко О.О., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.77-1 КУпАП та закрити провадження у справі, стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області безпідставно стягнуту суму в розмірі 6801 грн.

Ухвалою судді Сахновщинського районного суду Харківської області від 18.01.2024 року вказану позовну заяву залишено без руху, оскільки позивачем не доплачене судовий збір.

19.01.2024 року до суду надійшла заява представника позивача, яку суддею отримано 22.01.2024 року, про усунення недоліків позовної заяви та квитанція про доплачений судовий збір.

Ухвалою судді Сахновщинського районного суду Харківської області від 23.01.2024 року вказану позовну заяву залишено повторно без руху, оскільки позивач пропустила передбачений ст. 286 КАС України строк звернення до суду з вказаним позовом та нею не заявлено клопотання для поновлення строку звернення до суду.

30.01.2024 року представником позивача подано до суду заяву про збільшення позовних вимог.

31.01.2024 року до суду надійшла заява представника позивача в якій він просить залишити без розгляду подану ним 30.01.2024 року заяву про збільшення позовних вимог.

Також, 31.01.2024 року представником позивача подано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

Суд, перевіривши позовну заяву та додані до неї матеріали на наявність та відсутність підстав, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, для її повернення або її розгляду, встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить:

- скасувати постанову серії ХА №045873 від 19.09.2023 року винесену інспектором відділу ВЦЗ та ОНПР Красноградського РУ ГУ ДСНС у Харківській області старшим лейтенантом служби цивільного захисті Свідченко О.О., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.77-1 КУпАП та закрити провадження у справі;

- стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області безпідставно стягнуту суму в розмірі 6801 грн.

Згідно ст. 296 КУпАП скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв`язаних з цією постановою. У разі неможливості повернення предмета повертається його вартість.

Виходячи з наведеної норми, вимоги позивача щодо примусового стягнення з відповідача Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській областісплаченого позивачем штрафу одночасно із вимогою про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення є передчасними, оскільки право на повернення сплачених на підставі скасованої в подальшому постанови коштів кореспондується з обов`язком вчинити дії, спрямовані на повернення коштів.

У зв`язку із скасуванням в судовому порядку постанови про застосування штрафу сплачена до відповідного бюджету сума штрафу з моменту набрання законної сили судовим рішенням про скасування цієї постанови набуває статусу такої, що утримується у бюджеті без достатньої правової підстави, і подальше повернення суми штрафу відбувається не за рахунок бюджетних асигнувань відповідного суб`єкта владних повноважень, на якого покладений контроль за правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення (в даному випадку Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області), а з відповідного бюджету.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

З цього приводу суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 8 серпня 2023 року у справі № 910/5880/21, що за змістом глави 82 ЦК України («Відшкодування шкоди») і глави 83 ЦК України («Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави») для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних, - так би мовити, приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях, тоді як для кондикційних зобов`язань вина не має значення, бо суттєвим є неправомірність набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки те майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість останнього (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (пункти 45-46)). Інакше кажучи, у деліктних зобов`язаннях одна зі сторін втрачає певне майно, а інша його не набуває, тоді як у кондикційних зобов`язаннях одна зі сторін втрачає певне майно унаслідок того, що інша сторона його набуває, зокрема утримує в себе.

Отже у даному випадку відсутні підстави застосовувати приписи Кодексу адміністративного судочинства України про відшкодування шкоди, оскільки на визначені позивачкою правовідносини поширюються приписи статті 1212 ЦК України.

Відтак, позовні вимоги про стягнення з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області безпідставно стягнуту суму в розмірі 6801 грн. не можуть бути розглянути у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, зазначені позовні вимоги мають бути розглянуті у порядку цивільного судочинства місцевим загальний судом.

У той же час позовні вимоги про скасувати постанову серії ХА №045873 від 19.09.2023 року та закрити провадження у справі підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Частиною 1 ст. 21 КАС України передбачено, що позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

При цьому за приписами ч. 6 ст. 21 КАС України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, у даній позовній заяві об`єднано позовні вимоги, які підсудні різним судам.

За правилами частини першої статті 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Водночас відповідно до частини 4 статті 172 КАС України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Отже, ч. 4 ст. 172 КАС України встановлено заборону на об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, що є загальним правилом, яке застосовується до інституту об`єднання в одне провадження кількох вимог.

Аналогічне правило закріплено і ч. 6 ст. 21 КАС України, згідно з якою не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Єдина можливість об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, передбачена ч. 5 ст. 21 КАС України, відповідно до якої вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

У даному випадку позивачем порушено встановлене ч. 6 ст. 21 та ч. 4 ст. 172 КАС України правило об`єднання в одне провадження кількох вимог, через одночасне об`єднання вимог, що належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, з вимогами, що мають розглядатися в порядку цивільного судочинства, що є неприпустимим, оскільки не належить до встановленого законом (ч.5 ст.21 КАС України) виключення, за яким кілька вимог можливо б було поєднати.

Пунктом 6 частини четвертої статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, у яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

За частиною шостою статті 172 КАС України суд вправі за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог у самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.

Отже, визначальною умовою для роз`єднання позовних вимог є та обставина, що таке роз`єднання сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.

Зазначений припис спрямований на те, щоб суб`єкт правовідносин міг з дотриманням принципів адміністративного судочинства і конкретних обставин скористатися правом на судовий захист.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що суд вправі з власної ініціативи до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог у самостійне провадження для забезпечення виконання завдань адміністративного судочинства, тобто, зокрема, для своєчасного вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Проте таке роз`єднання можливе лише у тому випадку, якщо кожна з виділених вимог може бути предметом розгляду у тому суді, який роз`єднав позовні вимоги.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2020 року по справі № 420/3956/20 та ухвалі Верховного Суду від 05 березня 2021 року по справі №9901/55/21 та відповідно до частини 5 ст. 242 КАС України, підлягає врахуванню судом.

Оскільки позивач об`єднав у позовній заяві вимоги, щодо яких законом визначена підсудність судам в порядку різного судочинства, і відсутні законні підстави для їхнього роз`єднання в окремі провадження, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування положень статті 172 КАС України та наявність правових підстав для повернення позовної заяви позивачу на підставі пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС України.

Керуючись ст.ст. 169, 248, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Красноградського районного управління Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та стягнення коштів - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: