Справа № 400/7906/23
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2024-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

05 лютого 2024 р.справа № 400/7906/23
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачавійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,
провизнання протиправним та скасування рішення; зобов`язання вчинити певні дії
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач або ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач або ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення командира ВЧ НОМЕР_1 щодо відмови у задоволенні рапорту позивача про звільнення з військової служби у запас у зв`язку з сімейними обставинами;

- зобов`язати командування ВЧ НОМЕР_1 прийняти нове рішення, яким рапорт позивача про звільнення з військової служби у запас у зв`язку з сімейними обставинами, а саме через перебування на його утриманні трьох дітей віком до 18 років, задовольнити та звільнити позивача з військової служби у запас у зв`язку з сімейними обставинами.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що на його утриманні знаходяться 3 дітей віком до 18 років, а відповідно до ст. 26 ч. 4 п. 2 пп. "г" Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" такі особи підлягають звільненню з військової служби. У зв`язку з цими обставинами, позивач подав рапорт про звільнення, але відповідач безпідставно відмовив в його задоволенні.

Відповідач подав відзив, в якому позов не визнав та вважає, що ОСОБА_1 не подав ані до ВЧ НОМЕР_1 ані до суду доказів того, що двоє дітей віком до 18 років, які є дітьми його дружини від першого шлюбу, перебувають саме на його утриманні, а рідний батько ухиляється від їх утримання і ці діти не перебувають на утриманні діда, баби, братів чи сестер. Також відповідач пояснив, що у зв`язку з організаційними змінами у військах, на теперішній час питання звільнення позивача з військової служби не належить до повноважень ВЧ НОМЕР_1 .

Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходить військову службу за мобілізацією.

Позивач подав рапорт про звільнення з військової служби на тій підставі, що на його утриманні знаходяться 3 дітей віком до 18 років.

1 травня 2023 р. командир ВЧ НОМЕР_1 розглянув рапорт позивача та відмовив в його задоволенні, так як з наданих до рапорту документів неможливо зробити висновок, що саме позивач утримує 3 дітей віком до 18 років.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 р. "Про введення воєнного стану в Україні" введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 р. строком на 30 діб., який неодноразово продовжувався та діє до тепер.

Відповідно до ст. 39 ч. 1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Статтею 23 ч. 1 п. 3 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, зокрема, військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років (такі жінки та чоловіки можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання).

Позивач стверджує, що під час призову неодноразово доводив до відома Центрального районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Миколаєва, що на його утриманні перебуває троє дітей віком до 18 років і він не підлягає призову.

Суд відзначає, що питання правомірності мобілізації позивача на військову службу в цій справі не розглядається, оскільки позивач не заявив позовних вимог до Центрального районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Миколаєва, а при прийнятті рішення про відмову в задоволенні рапорту позивача про звільнення, до повноважень командира ВЧ НОМЕР_1 не належить вирішення питання правомірності призову військовозобов`язаного на військову службу.

Чинним законодавством не передбачено, що при зарахуванні позивача до списків особового складу військової частини її командир повинен з`ясовувати обставини передбачені ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Як визначено ст. 26 ч. 4 п. 2 пп. "г" Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставі перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що для набуття права на звільнення з військової служби за вказаним пунктом, вирішальне значення має саме факт реальної участі військовослужбовця в утриманні трьох і більше дітей віком до 18 років, а не формальна відповідність ознакам утримання (наприклад спільне проживання).

Позивач подав посвідчення, яке засвідчує право на пільги для багатодітних сімей, з якого слідує, що сім`я позивача складається з дружини ОСОБА_2 та дітей: ОСОБА_3 2008 року народження, ОСОБА_4 2013 року народження та ОСОБА_5 2022 року народження.

Також позивач надав свідоцтва про народження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з яких слідує, що їх батьком є ОСОБА_6 , а не позивач.

Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" не визначає поняття "утримання дітей", проте такі правовідносини є предметом регулювання Сімейного кодексу України (далі СК України).

Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Аналогічна норма міститься в ст. 180 СК України.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ст. 181 СК України).

Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу (ст. 268 СК України).

З викладеного слідує, що у обох батьків дитини виникає та зберігається обов`язок утримання своєї дитини з моменту народження до досягнення нею повноліття.

Як вже наведено судом вище, позивач є батьком лише однієї дитини - ОСОБА_5 2022 року народження, щодо двох інших дітей - ОСОБА_3 2008 року народження та ОСОБА_4 2013 року народження, позивач є вітчимом.

Позивач стверджує, що батько ОСОБА_3 2008 року народження та ОСОБА_4 2013 року народження - ОСОБА_6 не виконує своїх обов`язків щодо утримання дітей, домовленостей про сплату аліментів між його дружиною та ОСОБА_6 не було досягнуто, дружина про стягнення аліментів до суду не зверталась у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 не мав доходу.

Відповідно до ст. 77 ч. 1 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд констатує, що позивач не надав будь-яких доказів, що він фактично приймає участь в утриманні ОСОБА_3 2008 року народження та ОСОБА_4 2013 року народження, як і не надано ним будь-яких доказів того, що ОСОБА_6 не приймає участі в утриманні свої дітей.

Та обставина, що його дружина не зверталась до суду про стягнення аліментів з ОСОБА_6 , не є свідченням неможливості утримання останнім своїх дітей, так як право на звернення до суду особи реалізують на власний розсуд.

Діти дружини позивача від попереднього шлюбу хоча і проживають з позивачем однією сім`єю, але в силу СК України у нього не виникають обов`язків з їх утримання.

Підстави для утримання пасинків в силу ст. 268 СК України у позивача можуть виникнути виключно за сукупності таких обставин:

- в разі відсутності у них батьків, діда, баби, повнолітніх братів та сестер,

- ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання і за умови, що вітчим може надавати матеріальну допомогу.

Позивачем на підтвердження цих обставин не надано жодних доказів.

Суд констатує, що перебування позивача у шлюбі з жінкою, яка має дітей від попереднього шлюбу, не може автоматично свідчити про утримання таких дітей саме позивачем, в даній справі позивач тільки стверджує про те, що батько дітей не приймає участі в їх утриманні, але жодних доказів на підтвердження цих обставин не надав, до того ж за приписами СК України усунутись від утримання дітей повинен не тільки батько, а й їх дід, баба, повнолітні брати та сестри, що позивачем також не доведено.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

З приводу пояснень відповідача про те, що, на теперішній час питання звільнення позивача не належить до компетенції ВЧ НОМЕР_1 , суд зауважує, що відповідь на рапорт позивача, якою йому відмовлено у звільненні, надана саме командиром ВЧ НОМЕР_1 , а крім того, як стверджує сам відповідач ВЧ НОМЕР_2 , в якій позивач проходить військову службу, передана у підпорядкування ВЧ НОМЕР_1 .

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) відмовити.

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз