Справа № 380/5106/21
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2024-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 380/5106/21

адміністративне провадження № К/9901/42847/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Жука А.В.,

суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу №380/5106/21 за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури про стягнення вихідної допомоги у зв`язку зі звільненням та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2021 року (колегія суддів у складі судді-доповідача Глушко І.В., суддів - Запотічного І.І., Матковської З.М.),

УСТАНОВИВ:

І. Історія справи

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Львівської обласної прокуратури, у якому просив:

- стягнути з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні в розмірі середнього місячного заробітку, що складає 25 224 грн 00 коп. із утриманням податків та інших обов`язкових платежів;

- зобов`язати Львівську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати вихідної допомоги по день фактичного розрахунку.

2. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначав, що наказом виконувача обов`язків керівника обласної прокуратури №4к від 04 січня 2021 року його звільнено з посади прокурора Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури №2 Львівської області та з органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 06 січня 2021 року.

3. Переконував, що має право на отримання вихідної допомоги при звільненні у розмірі середнього місячного заробітку, яка мала бути виплачена у день звільнення 06 січня 2021 року.

4. Указував, що оскільки вихідна допомога не була виплачена йому у день звільнення, то наявні підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України.

Короткий зміст судових рішень першої та апеляційної інстанцій

5. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року позовні вимоги задоволено частково:

- стягнуто з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні у розмірі середнього місячного заробітку в сумі 25 224 грн 00 коп. із утриманням податків та інших обов`язкових платежів.

У задоволенні інших позовним вимог відмовлено.

6. Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що частиною п`ятою статті 51 Закону України «Про прокуратуру» та частиною четвертою статті 40 КЗпП України передбачений виключний перелік випадків коли до правовідносин щодо звільнення прокурорів не застосовуються норми КЗпП України. Разом з тим, до такого переліку не включені питання виплати вихідної допомоги при звільненні прокурора, а отже, не заборонено застосування положень статті 44 КЗпП України при вирішенні спірного питання.

7. Суд вважав, що на час звільнення з посади прокурора позивач набув право на виплату вихідної допомоги у розмірі не менше середнього місячного заробітку, відповідно до статті 44 КЗпП України, оскільки позивача звільнено на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» (у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, у якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури).

8. Щодо вимоги позивача про зобов`язання Львівської обласної прокуратури нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати вихідної допомоги по день фактичного розрахунку суд першої інстанції зазначив, що фактичний розрахунок щодо виплати вихідної допомоги при звільненні з позивачем ще не відбувся.

9. З огляду на викладене вирішив, що така позовна вимога є передчасною та заявленою на майбутнє, а тому не підлягає задоволенню.

10. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2021 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з Львівської обласної прокуратури на його користь вихідної допомоги при звільненні у розмірі середнього місячного заробітку в сумі 25 224 грн 00 коп. із утриманням податків та інших обов`язкових платежів. Прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

11. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції зазначив, що Законом України «Про прокуратуру» не передбачено можливості виплати прокурору вихідної допомоги при звільненні його з займаної посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 указаного Закону.

Короткий зміст касаційної скарги

12. Не погоджуючись із такою постановою суду апеляційної інстанції у листопаді 2021 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та залишити в силі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2021 року у справі №380/5106/21.

13. Як на підставу касаційного оскарження судового рішення у цій справі указує на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

14. Обґрунтовуючи посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України зазначає, що суд апеляційної інстанції не урахував висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 15 квітня 2021 року у справі №440/3166/20, від 23 грудня 2020 року у справі №560/3971/19, від 27 січня 2021 року у справі №380/1662/20, від 21 січня 2021 року у справі №260/1890/19, від 18 лютого 2021 року у справі №640/23379/19, від 25 лютого 2021 року у справі №640/8451/20, від 17 березня 2021 року у справі №420/4581/20, від 30 березня 2021 року у справі №640/25354/19, від 31 березня 2020 року у справі №320/2449/20, від 16 вересня 2021 року у справі №600/690/20-в, від 21 жовтня 2021 року у справі №380/5278/20 щодо застосування статті 44 КЗпП України.

15. Переконує, що Верховний Суд неодноразово досліджував питання виплати вихідної допомоги прокурорам, звільненим на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» та дійшов висновку про те, що частиною п`ятою статті 51 Закону України «Про прокуратуру» та частиною четвертою статті 40 КЗпП України передбачено виключний перелік випадків коли до правовідносин щодо звільнення прокурорів не застосовуються норми КЗпП України.

16. Разом з тим у такий виключний перелік не включено питання виплати вихідної допомоги при звільненні прокурора, а тому не заборонено застосування статті 44 КЗпП України при вирішенні спірного питання.

17. З огляду на викладене вважає, що наявні підстави для скасування постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2021 року у справі №380/5106/21.

Позиція інших учасників справи

18. Від відповідача відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_1 не надійшло, що відповідно до частини четвертої статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду постанови суду апеляційної інстанції у касаційному порядку.

Рух адміністративної справи в суді касаційної інстанції

19. 25 листопада 2021 року до касаційного суду надійшла скарга ОСОБА_1 .

20. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 листопада 2021 року для розгляду справи №380/5106/21 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Жука А.В., суддів - Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.

21. Ухвалою Верховного Суду від 09 грудня 2021 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2021 року у справі №380/5106/21 на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

22. Ухвалою Верховного Суду від 31 січня 2024 року закінчено підготовчі дії у цій справі; справу №380/5106/21 призначено до касаційного розгляду у порядку письмового провадження у суді касаційної інстанції за наявними у справі матеріалами.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

23. Наказом виконувача обов`язків керівника обласної прокуратури №24к від 04 січня 2021 року ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури №2 Львівської області та з органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статі 51 Закопу України «Про прокуратуру» з 06 січня 2021 року.

24. Із відповіді на інформаційний запит від 19 березня 2021 року №27-218вих-2К наданої Львівською обласною прокуратурою, позивач дізнався, що виплачені йому суми при звільненні складаються з заробітної плати, компенсації за невикористані відпустки та лікарняних. Таким чином, із даної відповіді позивач з`ясував, що йому не виплачена вихідна допомога при звільненні в розмірі 25 224 грн 00 коп., яка належить виплаті згідно статті 44 КЗпП України.

25. Позивач вважаючи, що прокуратура Львівської області безпідставно не виплатила йому при звільнені вихідну допомогу, звернувся до суду з цим позовом.

ІІІ. Позиція Верховного Суду

26. Відповідно до частини 1 статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

27. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина 2 статті 341 КАС України в чинній редакції).

28. Ухвалою Верховного Суду від 09 грудня 2021 року касаційне провадження відкрито з метою перевірки доводів скарги, яка подана на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

29. Суд зазначає, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року не переглядалось судом апеляційної інстанції у частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення з Львівської обласної прокуратури середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення відповідно до статті 117 КЗпП України.

30. З огляду на викладене суд касаційної інстанції не надає оцінку висновкам судів попередніх інстанцій у цій частині.

31. Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про стягнення на користь позивача вихідної допомоги при звільненні суд апеляційної інстанції зазначив, що позивача звільнено з підстав та в порядку, передбачених Законом України «Про прокуратуру», яким не передбачено виплати вихідної допомоги при звільненні, а тому позивач не набув права на її отримання.

32. Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду апеляційної інстанції та зазначає таке.

33. Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

34. Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

35. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

36. Законом України «Про прокуратуру» забезпечуються гарантії незалежності прокурора, зокрема щодо особливого порядку його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо.

37. Статтею 4 Закону України «Про прокуратуру» установлено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

38. Статтею 51 Закону України «Про прокуратуру» передбачено загальні умови звільнення прокурора з посади, припинення його повноважень на посаді.

39. Відповідно до пункту 9 частини першої цієї статті прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, у якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

40. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» статтю 51 Закону України «Про прокуратуру» доповнено частиною п`ятою, відповідно до якої на звільнення прокурорів з посади з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, не поширюються положення законодавства щодо пропозиції іншої роботи та переведення на іншу роботу при звільненні у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, щодо строків попередження про звільнення, щодо переважного права на залишення на роботі, щодо переважного права на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, щодо збереження місця роботи на період щорічної відпустки та на період відрядження.

41. Так, Законом України «Про прокуратуру» не урегульовано питання виплати вихідної допомоги при звільненні прокурорів у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури або у разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

42. Нормою, що регулює порядок виплати вихідної допомоги у разі звільнення, є стаття 44 КЗпП України.

43. Конституційний Суд України у Рішенні від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 зазначав, що Конституція України гарантує кожному судовий захист його прав у межах конституційного, цивільного, господарського, адміністративного і кримінального судочинства України. Норми, що передбачають вирішення спорів, зокрема про поновлення порушеного права, не можуть суперечити принципу рівності усіх перед законом та судом і у зв`язку з цим обмежувати право на судовий захист. Правове регулювання Конституцією України та спеціальними законами України спеціального статусу посадових осіб не означає, що на них не можуть не поширюватися положення інших законів щодо відносин, не врегульованих спеціальними законами.

44. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 лютого 2015 року у справі №21-8а15, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

45. КЗпП України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини (стаття 1 Кодексу).

46. Статтею 40 КЗпП України установлено що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої вказаної статті).

47. Відповідно до частини четвертої статті 40 КЗпП України особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частини першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.

48. Згідно зі статтею 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

49. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» унесено зміни також і до КЗпП України, а саме: статтю 32 доповнено частиною п`ятою такого змісту: «Переведення прокурорів відбувається з урахуванням особливостей, визначених законом, що регулює їхній статус»; статтю 40 доповнено частиною п`ятою такого змісту: «Особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус»; частину дев`яту статті 252 після слів «дисциплінарної відповідальності та звільнення» доповнено словами і цифрами «а також положення частин другої і третьої статті 49-4 цього Кодексу».

50. Унесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» зміни до КЗпП України не визначають особливостей регулювання трудових відносин прокурорів, а лише передбачають, що ці особливості установлюються спеціальним законом.

51. Отже, Суд наголошує, що частиною п`ятою статті 51 Закону України «Про прокуратуру» та частиною четвертою статті 40 КЗпП України передбачений виключний перелік випадків, за яких до правовідносин щодо звільнення прокурорів не застосовуються норми КЗпП України.

52. Разом з тим, цей виключний перелік не містить питання виплати вихідної допомоги при звільненні прокурора, а тому Верховний Суд зазначає, що застосування положень статті 44 КЗпП України під час вирішення спірного питання не заборонено.

53. Подібні правові висновки неодноразово висловлювались Верховним Судом, зокрема, у постановах від 15 квітня 2021 року у справі №440/3166/20, від 23 грудня 2020 року у справі №560/3971/19, від 27 січня 2021 року у справі №380/1662/20, від 21 січня 2021 року у справі №260/1890/19, посилання на які стало підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі і Суд вважає такі висновки застосовними до спірних правовідносин.

54. Колегія суддів звертає увагу, що чинним національним законодавством закріплені правові гарантії щодо дотримання трудових прав працівника при його звільненні. Під гарантіями трудових прав працівників розуміють систему установлених законодавством заходів щодо урегулювання питань, що пов`язані з порушенням трудового законодавства й вирішення трудових спорів робітників і службовців, направлених на захист їхніх трудових прав. Однією з таких гарантій є виплата працівнику, який звільняється, вихідної допомоги.

55. Вихідна допомога - це державна гарантія, яка полягає в грошовій виплаті працівнику у випадках, передбачених законом, роботодавцем в колективному договорі або сторонами. Під вихідною допомогою зазвичай розуміють грошові суми, які виплачуються працівникові у передбачених законодавством випадках у разі припинення трудового договору з незалежних від працівника обставин.

56. Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення на користь позивача вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку, а суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для скасування судового рішення, яке відповідає закону.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

57. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

58. Відповідно до статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

59. Зважаючи на наведені вище мотиви і керуючись положеннями статті 352 КАС України колегія суддів дійшла висновку, що суд апеляційної інстанції помилково скасував рішення суду першої інстанції, яке було ухвалено відповідно до закону і висновки цього суду узгоджуються з правозастосовною практикою Верховного Суду у такій категорії спорів.

60. Отже, в силу статті 352 КАС України, постанову суду апеляційної інстанції необхідно скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

IV. Висновки щодо судових витрат

61. З огляду на результат касаційного перегляду справи перерозподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2021 року у справі №380/5106/21 скасувати.

3. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року у справі №380/5106/21 залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

..................................

..................................

..................................

А.В. Жук

Н.М. Мартинюк

Ж.М. Мельник-Томенко

Судді Верховного Суду