Справа № 953/8228/23
Суддя: Єфіменко Н. В.
Дата ухвалення: 2024-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/8228/23
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2024 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
судді Єфіменко Н.В.,
за участі секретаря Лущан В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-
06 вересня 2023р. до Київського районного суду м. Харкова надійшов направлений 01.09.2023р. поштою адміністративний позов представника Зарицької К.Ю. в інтересах ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАТ№ 7594444 від 25.08.2023.
11.09.2023 ухвалою Київського районного суду м. Харкова провадження у справі відкрито, до участі у справі у якості співвідповідача залучений Департамент патрульної поліції.
05.10.2023 представником УПП в Харківській області поданий відзив на позовну заяву, з посиланням на винесення оскаржуваної постанови у відповідності до норм законодавства. Так, 25.08.2023 о 03:12 по площі Павлівській, 62 в м. Харкові ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Transporter, р.н. НОМЕР_1 під час дії комендант сої години. Транспортний засіб зупинений працівниками поліції на підставі п.7 ч.1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Під час встановлення обставин справи про адміністративне правопорушення інспектором поліції встановлено керування позивачем транспортним засобом, будучи позбавленим на підставі постанови Куликівського районного суду Чернігівської області від 13.02.2023 по справі №737/46/23, яка набрала законної сили 23.02.2023 права керування транспортними засобами. Будь-яких відомостей про оскарження позивачем постанови про позбавлення права керування транспортним засобом не встановлено. За результатами розгляду справи інспектором поліції складено оскаржувану постанову, яка містить посилання на відеозапис з місця зупинки транспортного засобу.
09.10.2023 представником відповідача надано відповідь на відзив на позовну наяву в якому зазначила, що працівник поліції при встановлення обставин правопорушення на місці запинки транспортного засобу фактично не мав доступу до постанови суду, яка набрала законної сили, про позбавлення позивача права керування транспортним засобом. Посилання на постанову про позбавлення позивача права керуванням транспортним засобом в оскаржуваній постанові відсутні. Поліцейським не відкладено розгляду справи про адміністративне правопорушення для отримання постанови про позбавлення позивача права керування транспортним засобом. Позбавлення права керування транспортним засобом проводиться разом з тимчасовим вилученням посвідчення водія, однак позивач таке посвідчення мав. Зазначеними у постанові відеозаписами не може бути підтверджено складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП.
До судового засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з`явились, представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за їх з позивачем відсутності, позовні вимоги підтримала. Представники відповідачів причини неявки не повідомили.
Враховуючи положення ч.1 ч.5 ст.205, ч.3 ст.268 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників.
Суд, дослідивши матеріали справи, доходить наступного:
Як вбачається з вказаної постанови, 25.08.2023 о 03 год. 12 хв. позивач по пл. Павлівська, 62 у м. Харкові керував транспортним засобом Volkswagen Transporter, р.н. НОМЕР_1 , під час дії комендантської години, будучи позбавленим права керування, чим порушив п. 2.1.а. ПДР.
За приписами частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п.8 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Положеннями п.11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За п. 1.3., п.1.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року, № 1306 (далі:ПДР), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
В розділі 2 ПДР закріплені обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.
Відповідно до п.2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За приписами п. 2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР.
Аналогічні положення закріплені законодавцем також у ст.16 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-XII від 30.06.1993, - водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами передбачена ч.4 ст. ст. 126 КУпАП.
В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Положеннями ст. 283 КУпАП, визначено, що у вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі на місці вчинення правопорушення.
Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
З вищевказаної постанови Куликівського районного суду Чернігівської області від 13.02.2023 від 10.01.2023 вбачається, що позивачу відомо про розгляд відносно нього справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він надав до суду заяву про визнання своєї вини та розгляд справи за його відсутності. Доказів щодо оскарження вказаної постанови позивачем та його представником в ході судового розгляду не надано.
Відповідно до ст. 317 та ст. 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.
Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП обов`язковою умовою є наявність постанови суду, яка набрала законної сили, про позбавлення особи права на керування транспортними засобами.
Таким чином, станом на 25.08.2023 ОСОБА_1 не мав права керування транспортними засобами.
Відеозаписом бодікамери 472943 підтверджується, що 25.08.2023 під час патрулювання працівниками поліції у місті Харкові виявлений транспортний засіб Volkswagen Transporter, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням позивача, який здійснював рух під час дії комендантської години. Під час спілкування з позивачем, перевірки документів водія, а також перевірки інформації в ІПНП «АРМОР», «НАІС ДДАІ» МВС України інспектором поліції встановлено факт позбавлення позивача права керування транспортними засобами строком на один рік на підставі постанови суду. Так як усні пояснення водія факту вчиненого правопорушення не спростовували, позивачу повідомлено, що за вказане правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачем будь-яких клопотань не заявлено. На 32 хв. відеозапису зафіксовано, що з твердженням поліцейського про позбавлення судом права керування транспортним засобом на 1 рік, ОСОБА_1 погодився, що свідчить про його обізнаність про це судове рішення.
Відтак позивач, знаючи про наявність рішення суду, яким його позбавлено права керування транспортним засобом, свідомо допустив порушення п. 2.1.а ПДР України, за що правомірно був притягнутий до адміністративної відповідальності.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивачу роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, про що свідчить підпис ОСОБА_1 в п. 8 постанови. Справа про адміністративне правопорушення розглянута в присутності позивача, копію постанови позивач отримав на місці розгляду справи.
Також з матеріалів справи вбачається, що позивач зупинений працівниками поліції під час дії комендантської години.
Так, указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні"від 24.02.2022 року було введено в Україні воєнний стан із 05:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. 11 лютого 2023 року Президентом України підписано закони про продовження строку дії воєнного стану та загальної мобілізації в Україні з 19 лютого 2023 року строком на 90 діб (тобто до 20 травня 2023).
Визначення терміну комендантська година міститься у пункті 5 частини першоїстатті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", а саме це заборона перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень.
Правове регулювання впровадження комендантської години регламентується наступними нормативно-правовими актами: Закон України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015, Постанова Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 за № 573 «Питання запровадження та здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану» (далі: Постанова № 573), Постанова Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. за № 1455 «Про затвердження порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан» (далі: Постанова №1455).
На території, де запроваджено комендантську годину, забороняється у визначений період доби: перебування на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток; пересування на транспортних засобах.
Відповідно до Постанови № 1455 патрулям на території, де запроваджено комендантську годину та встановлено спеціальний режим світломаскування, в установленому законодавством порядку надано право: затримувати і доставляти в органи або підрозділи Національної поліції осіб, які вчинили або вчиняють правопорушення; перевіряти в осіб документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а для іноземців та осіб без громадянства додатково документи, що підтверджують законність перебування на території України, а також перепустки; у разі відсутності документів затримувати відповідних осіб, а також за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться; вилучати в осіб предмети, які є знаряддям, засобом або предметом правопорушення; тимчасово обмежувати або забороняти перебування та пересування на вулицях та дорогах, окремих ділянках місцевості та в інших громадських місцях; виводити осіб з окремих ділянок місцевості та об`єктів, евакуйовувати транспортні засоби; входити/проникати на територію та у приміщення, що належать особам, під час припинення кримінального правопорушення та в разі переслідування осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, якщо зволікання може створити реальну загрозу життю чи здоров`ю осіб; використовувати із службовою метою засоби зв`язку і транспортні засоби, що належать особам (за їх згодою), підприємствам, установам і організаціям для запобігання вчиненню кримінального правопорушення, переслідування та затримання осіб, або для доставки до лікувальних закладів осіб, які потребують медичної допомоги; застосовувати, відповідно до законодавства, заходи фізичного впливу, зброю і спеціальні засоби.
Суд зазначає, що в умовах воєнного стану на територіях, де введено комендантську годину, потрібно неухильно дотримуватися встановлених обмежень та заборон.
Як убачається з матеріалів справи, позивач керував автомобілем під час дії комендантської години, що було підставою для зупинення працівниками поліції транспортного засобу.
Зважаючи на викладене, зупинка транспортного засобу працівниками поліції з метою перевірки документів водія та його автомобіля є правомірною.
За результатом розгляду справи, згідно з вимогами ст. ст. 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП, інспектором встановлений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, та винесена оскаржувана постанова, яка містить посилання на електронні докази - відео бодікамери 472943 та відео зі службового планшету АХ188.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про правомірність оскаржуваної постанови ЕАТ №7594444 від 25.08.2023 та відсутність підстав задоволення позову.
Згідно п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України" суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 Консультативної ради європейських суддів від 2008р. зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст.139 КАС України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.
Крім того, суд роз`яснює, що оскільки при зверненні до суду з вказаним позовом, позивачем сплачено судовий збір у надмірному розмірі на 536,80 грн. більше, ніж встановлено Законом України «Про судовий збір», вказана сума може бути повернута позивачу судом за його клопотанням.
У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України, за неявки сторін до судового засідання, фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась.
Керуючись ст. ст. 2, 72, 77, 242-246, 286 КАС України, суд,-
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду у встановленому порядку протягом 10 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідачі: Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (м. Харків, вул. Шевченка, буд. 315А);

Департамент патрульної поліції (, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3).

Повний текст рішення складений 19.01.2024 року.

Суддя Н.В. Єфіменко