Справа № 620/17132/23
Суддя: Дар'я ВИНОГРАДОВА
Дата ухвалення: 2024-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2024 року м. Чернігів Справа № 620/17132/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Виноградової Д.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі також відповідач), у якому просить (з урахуванням уточнених позовних вимог):

визнати протиправним рішення та дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії з моменту призначення, а саме з 24.09.2019, скасувавши рішення викладене у листі № 17153- 16547/С-02/8-2500/23 від 12.10.2023;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області вирішити питання про перерахунок ОСОБА_1 пенсійної виплати, зарахувавши період роботи з 01.01.2004 по 30.09.2019 на посаді лікаря дерматовенеролога дерматовенерологічного кабінету поліклініки до стажу роботи в подвійному розмірі, відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з дня звернення до суду, а також зарахувати період роботи з 01.10.2019 по 30.06.2023 на посаді лікаря дерматовенеролога дерматовенерологічного кабінету поліклініки до стажу роботи в подвійному розмірі, відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з дня звернення до суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем протиправно не враховано період роботи на посаді лікаря дерматовенеролога дерматовенерологічного кабінету поліклініки до стажу роботи в подвійному розмірі передбаченого статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У відзиві відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні. Зазначає, що страховий стаж позивача складає 50 років 11 місяців 26 днів (врахований до 31.10.2021), у тому числі періоди роботи з 01.08.1989 по 21.08.1995, з 05.09.1995 по 04.02.1998, з 01.07.2000 по 31.12.2003 зараховані до страхового стажу у подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Щодо спірного періоду вказує, що за період з 01.01.2004 у подвійному розмірі саме до страхового стажу, який впливає на розмір пенсії чинним законодавством не передбачено.

Позивач подала заяву, у якій заперечувала щодо доводів відповідача та просила не приймати відзив до уваги, у зв`язку з пропущенням строку на його подання, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.11.2023 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу 15-денний строк, з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву разом з доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення.

Вказана ухвала суду була надіслана відповідачу через систему «Електронний суд» та доставлена до його електронного кабінету 22.11.2023, що підтверджується довідкою про доставку документа до електронного кабінету. Також представником відповідача копія позовної заяви з додатками була отримана 24.11.2023, однак правом для подання відзиву чи заяви про продовження процесуального строку для подання відзиву у встановлений судом 15-денний строк не скористався.

При цьому, суд зазначає, що представником відповідача згідно штампу на конверті подано відзив на позов 27.12.2023 без клопотанням про поновлення процесуального строку на його прийняття та без зазначення причин поважності пропуску строку, як наслідок поданий понад строк відзив не може бути прийнятий судом.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.01.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху.

На виконання вимог ухвали суду позивачем було надіслано заяву про зміну позовних вимог та про поновлення строку звернення до суду, у якій просила здійснити перерахунок пенсії з дня звернення до суду та поновити строк звернення до суду.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 продовжено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. Поновлено позивачу строк звернення до суду з позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та з 24.09.2019 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.24).

20.09.2023 позивач звернулася до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії з врахуванням стажу роботи у подвійному розмірі за спірний період, передбачений статтею 60 Законом України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 23 та його зворот).

Відповідач листом від 12.10.2023 № 17153-16547/С-02/8-2500/23 повідомив, що згідно статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховуються до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004) зараховують до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Зазначає, що страховий стаж позивача складає 50 років 11 місяців 26 днів (врахований до 31.10.2021), у тому числі періоди роботи з 01.08.1989 по 21.08.1995, з 05.09.1995 по 04.02.1998, з 01.07.2000 по 31.12.2003 зараховані до страхового стажу у подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Не погодившись з рішенням про відмову у перерахунку пенсії позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Конституцією України, Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII ) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до преамбули Закону № 1058-IV, цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з частиною 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 3 статті 40 Закону № 1058-IVу разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Крім того, за правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в т.ч. щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивачки за призначеннямпенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.

Згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII та частини 1 статті 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (пункт1 Порядку).

Згідно записів з трудової книжки позивача встановлено, що ОСОБА_1 з 01.07.2000 по 30.06.2023 переведена на посаду лікаря дерматовенеролога дерматевенерологічного кабінету поліклініки Корюківської райлікарні; 10.01.2014 назву Корюківська райлікарня змінено на Корюківська центральна районна лікарня; 12.02.2019 Корюківську центральну районну лікарню Корюківської районної ради Чернігівської області реорганізовано шляхом перетворення в Комунальне некомерційне підприємство Корюківська центральна районна лікарня Корюківської районної ради Чернігівської області; 05.11.2020 № Комунальне некомерційне підприємство Корюківська центральна районна лікарня Корюківської районної ради Чернігівської області перейменовано в Комунальне некомерційне підприємство «Корюківська центральна районна лікарня» Корюківської міської ради; 30.06.2023 звільнена з займаної посади за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію згідно статті 38 КЗПП України (а.с.17-18).

Довідкою від 04.10.2019 № 03-05/790 встановлено, що позивач дійсно працювала на посаді лікаря дерматевенеролога у Корюківській районній лікарні. Що відноситься до небезпечних умов праці з 05.09.1995 по 04.02.1998, з 01.07.2000 по 31.12.2003 по безпосередньому обслуговуванню хворих на сифіліс, гонорею, трихофітію. мікроспорію, фавус - відноситься до небезпечних інфекційних хвороб; короста та демодекоз - до групи: акарози паразитарних хвороб відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 19.07.1995 № 133 «Про затвердження Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб», стаж роботи в яких зараховується у подвійному розмірі згідно статгі 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Шкірно-венерологічний кабінет створений у Корюківській центральній районній лікарні з 10.08.1992. (а.с.20).

Відповідно до наказу № 28 від 04.05.2009 про внесення змін до штатного розпису встановлено, що у зв`язку з оформленням на пенсію працівників, які працюють на роботах, що відносяться до шкідливих та небезпечних умов праці, стаж роботи яких зараховується в подвійному розмірі, згідно роз`яснень Міністерства охорони здоров`я України спільно з Мінпраці та Пенсійним фондом України від 29.12.2005 р. №10.01.09X2606,625/0/15-05/039- 6,16918/02-20 щодо зарахування стажу роботи у протитуберкульозних, психіатричних кабінетах, наркологічних кабінетах, кабінетах інфекційних захворювань, психоневрологічних відділеннях, патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях, а також у психіатричних бригадах швидкої допомоги в подвійному розмірі згідно із Законом України від 10.07.2003 року № 1110 -ІУ «Про внесення змін до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та з метою усунення непорозумінь під час оформлення пенсій органами пенсійного забезпечення медичним працівникам наказано привести штатні розписи у відповідність до наказу МОЗ України від 23.02.2000 №33, виділивши структурні підрозділи: психіатричний кабінет; наркологічний кабінет; протитуберкульозний кабінет; кабінет інфекційних захворювань; інфекційне відділення; відділення анестезіології з ліжками інтенсивної терапії. шкірно-венерологічний кабінет. Усі записи в трудових книжках про прийняття на роботу, переведенні на іншу роботу, звільнення та виправлення у разі виявлення помилок або неточного запису у відповідності про роботу вносити точно у відповідності до пунктів 2.4, 2.6 та 2.8 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена наказом Мінпраці, Мінюсту та Мінсоцзахисту населення від 29.07.93 №58. Підтвердити роботу структурних підрозділів, що відносяться до шкідливих та небезпечних умов праці, стаж роботи в яких зараховується в подвійному розмірі та накази про їх створення : наркологічний кабінет функціонує з 01.01.1980 р (Наказ № 165, від 21.09.78 р); психіатричний кабінет функціонує з 19.12.1969 р (Наказ №176 від 19.12.1969р); кабінет інфекційних захворювань відкрито 01.06.1998 р(Наказ №19 від 01.06.1998 р); інфекційне відділення відкрито з 05.04.1967 р (Наказ №54 §3 від 05.04.1967 р); протитуберкульозний кабінет з 01.01.1949 р (Наказ №90 від 28.12.1948 р); відділення реанімації відкрите 01.08.97 (Наказ № 25 від 01.08.1997 р); шкірно-венерологічний кабінет відкритий 10.08.92 р (наказ № 43 від 10.08.92 р) (а.с.21).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 інфекційні хвороби це розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення.

За приписами статті 7 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров`я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров`я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності. Лікуванням хворих на інфекційні хвороби можуть займатися особи, які мають, медичну освіту та відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, у тому числі особи, які в установленому порядку займаються медичною практикою.

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 19.07.1995 № 133 «Про затвердження Переліку особливо небезпечних, небезпечних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб» сифіліс, гонорея, трихофітія, мікроспорія, фавус відноситься до небезпечних інфекційних хвороб, короста та демодекс до групи: акарози, паразитарних хвороб.

Спільним листом від 29.12.2005 №625/0/15-05/039-6, №10.01.2009/2606, №16918/02-20 Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України та Пенсійного фонду України надано роз`яснення, що інфекційними закладами є, в тому числі, кабінети інфекційних захворювань, час роботи в яких зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.

Згідно листа Міністерства охорони здоров`я України від 15.02.2006 за №10.03.68/286 робота медичних працівників у шкірно-венерологічних диспансерах, відділеннях, кабінетах, палатах, які працюють з хворими на визначену наказом Міністерства охорони здоров`я України № 133 патологію повинна зараховуватись до стажу їх роботи у подвійному розмірі.

Під час розгляду справи судом встановлено і не заперечується відповідачем, що протягом спірного періоду позивачка працювала у інфекційних закладах охорони здоров`я.

За правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи у інфекційному закладі охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

Таким чином, позивачем надано достатню кількість документів (довідки, трудову книжку, тощо), якими підтверджується факт роботи на посаді лікаря дерматовенеролога, що за посадовою діяльністю дає право на зарахування стажу роботи у подвійному розмірі.

Відтак, під час обчислення стажу роботи для призначення пенсії час роботи у позивача у період з 01.01.2004 по 30.06.2023 на посаді лікаря дерматовенеролога дерматовенерологічного кабінету поліклініки відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зараховується у подвійному розмірі.

Аналізуючи приписи законів «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також постанови Верховного Суду суд зазначає, що у справі №689/872/17 колегія суддів дійшла висновку, що посилання відповідача на те, що пільговий стаж позивача за період після 01 січня 2004 року не підлягає врахуванню в подвійному розмірі з підстав набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно статті 24 якого страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом Суд відхиляє, з огляду на наступне.

За змістом пунктом 2 розділу XV прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з пунктом 3 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ,у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Прикінцевими положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Вимогами пунктом 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.

Крім того, редакція статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинною на теперішній час.

Стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не скасовує статтю 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не зупиняє її дію.

Водночас, нормами пункту 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугою років.

Відповідно до статті 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 689/872/17, від 20 квітня 2022 року у справі № 214/3705/17, від 27 квітня 2023 року у справі № 160/14078/22, у яких суд дійшов висновку про зобов`язання пенсійного органу зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи позивачів в інфекційних закладах після 01 січня 2004 року, тобто після дати набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд також зазначає, що у постанові від 03 листопада 2021 року у справі № 360/3611/20, Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом № 1058-IV та Закону № 1788-ХІІ вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон № 1788-ХІІ був прийнятий раніше за Закон № 1058-IV.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якби законодавець мав намір обмежити сферу застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», то він мав би виключити із Закону України «Про пенсійне забезпечення» усі інші положення, чого зроблено не було.

З огляду на це, суд вважає, що позивач, яка працювала на такій посаді, що за положенням норми статті 60 Закону «Про пенсійне забезпечення» дає право на подвійний обрахунок стажу роботу, мала законні сподівання на певні пільги. Не врахування вказаної норми зводить нанівець такі очікування та позбавляє особу будь-яких пільг, які були запропоновані державою з огляду на характер роботи, пов`язаний з певним ризиком для здоров`я людини.

Позбавлення позивача такого права є для неї непередбачуваним, невиправданим втручанням в її майнові права, а тому воно порушено з боку відповідача та підлягає захисту.

Відповідно до частини 2 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Приписами частини першої, другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Суд зазначає, що датою перерахунку пенсії позивача слід вважати дату 14.05.2023, яка обчислена у межах шестимісячного строку звернення до суду.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Таким чином, керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково шляхом: визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , яка викладена у листі №17153-16547/С-02/8-2500/23 від 12.10.2023 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 14.05.2023, зарахувавши до стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період з 01.01.2004 по 30.06.2023 на посаді лікаря дерматовенеролога дерматовенерологічного кабінету поліклініки та здійснити виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).

На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи (зворот а.с. 29) підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь позивача підлягає стягненню сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 1070,00 грн.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , яка викладена у листі №17153-16547/С-02/8-2500/23 від 12.10.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 14.05.2023, зарахувавши до стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період з 01.01.2004 по 30.06.2023 на посаді лікаря дерматовенеролога дерматовенерологічного кабінету поліклініки та здійснити виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1070,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області вул. П`ятницька, 83А, м. Чернігів, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, 14005, .

Повний текст рішення виготовлено 05 лютого 2024 року.

Суддя Дар`я ВИНОГРАДОВА