Справа № 260/5469/23
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/5469/23 пров. № А/857/20663/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Довгої О.І., Кузьмича С.М.,

при секретарі судового засідання: Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі №260/5469/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень (головуючий суддя першої інстанції Скраль Т.В., час ухвалення -11.29 год., місце ухвалення м. Ужгород, дата складання повного тексту - 16.10.2023),-

В С Т А Н О В И В:

30 червня 2023 року ОСОБА_1 , через представника ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової служби України, в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень рішень ГУ ДПС в Закарпатській області від 19.09.2022 р. № 0-0704 та від 27.12.2022 р. № 1-0704.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року у задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку на звернення до суду- відмовлено. Клопотання представника відповідача про залишення позовних вимог без розгляду - задоволено. Позов в частині вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 19.09.2022 року №0-0704 - залишено без розгляду.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга.

Апелянт зазначає, що законним і обґрунтованим рішенням суду є рішення ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, проте вказаним вимогам дана ухвала не відповідає.

Вказує, що на момент звернення з заявою (скаргою) до ГУ ДПС в Закарпатській області, яку Позивач написав у приміщенні Великоберезнянської Державної податкової інспекції, йому не було роз`яснено посадовими особами ДПІ вимоги чинного законодавства щодо порядку подання даної заяви до контролюючого органу вищого рівня (Державної податкової служби України, а не ГУ ДПС в Закарпатській області). Позивач вважав, що звертається про скасування ППР саме в порядку адміністративного оскарження, оскільки не повністю володів законодавчими приписами ПК України.

Крім цього, позивачу не було роз`яснено у відповіді ГУ ДПС у Закарпатській області про те, що у нього є право звернутися до податкового органу вищого рівня, а також сам відповідач не направив заяву позивача для розгляду до ДПС України.

Вважає, що бездіяльність відповідача щодо неповідомлення позивача про необхідіність оскарження податкового повідомлення рішення до Державної податкової служби України призвела до порушення прав Позивача, оскільки така бездіяльність з боку органу державної влади є на його користь, через те, що унеможливлює оскарження прийнятого останнім рішення (податкового зобов`язання) в передбачені законом строки.

Також апелянт покликається на практику Верховного Суду щодо уникнення надмірного формалізму при застосуванні процесуальних норм.

З урахуванням наведеного просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, прийнятою з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

У судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених у ній та просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що позивач звернувся із позовом до суду про скасування податкового повідомлення рішення від 19.09.2022 р. № 0-0704 ГУ ДПС в Закарпатській області у червні 2023 року (позовна заява датована 30.06.2023 року). При цьому, вищевказане податкове повідомлення рішення отримано позивачем 25.10.2022 року, про що свідчить корінець податкового повідомлення-рішення (а.с.83).

ОСОБА_1 , листом від 15.05.2023 року №б/н (вх. №8610/6/24 від 15.05.2023 року) звертався до ГУ ДПС в Закарпатській області щодо скасування ППР від 19.09.2022 № 0-0704 ГУ ДПС в Закарпатській області та від 27.12.2022 р. № 1-0704 ГУ ДПС в Закарпатській області, яким визначено до сплати податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за звітний період 2021 рік в сумі 47976,00 грн та 89 586, 00 грн.

Листом ГУ ДПС в Закарпатській області від 30.05.2023 року №6315/07-16-24-03-06 ОСОБА_1 повідомлено, що станом на 30.05.2023 року підстави для скасування вищенаведених ППР відсутні.

До Державної податкової служби України з метою скасування оскаржуваних у даній справі ППР - позивач не звертався.

Як уже зазначалось вище, із позовом до суду про скасування податкового повідомлення рішення від 19.09.2022 р. № 0-0704 ГУ ДПС в Закарпатській області позивач звернувся в суд у червні 2023 року (позовна заява датована 30.06.2023 року).

05 липня 2023 року судом позов позивача залишався без руху із підстав уточнення відповідача у справі та обґрунтуванням вимог до нього.

11 липня 2023 року позивачем вимоги ухвали без руху були усунуті.

17 липня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження у даній адміністративній справі.

09 серпня 2023 року до канцелярії суду відповідачем було подано відзив на позовну заяву та клопотання Головного управління ДПС в Закарпатській області за яким просять позов ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень- рішень - залишено без розгляду в частині податкового повідомлення рішення від 19.09.2022 р. № 0-0704 ГУ ДПС в Закарпатській області.

14 серпня 2023 року подано відповідь на відзив.

27 вересня 2023 року судом у підготовчому засіданні залишено позовну заяву без руху та оголошеного перерву до 11 жовтня 2023 року.

04 жовтня 2023 року подано заяву про поновлення пропущеного строку на виконання вимог ухвали без руху від 27.09.2023 року.

Залишаючи позовну заяву без розгляду в частині оскарження податкового повідомлення рішення від 19.09.2022 р. № 0-0704 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк звернення до суду, а причини пропуску строку, які наведені позивачем в заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду - визнано неповажними.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватись у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Крім цього, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 122 частин 1, 3 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.6 ст.161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно ч.1 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч.2 ст.123 КАС України).

Отже, суд зобов`язаний з`ясувати в кожному випадку чи адміністративний позов подано у строк, установлений законом, а якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Як слідує із змісту адміністративного позову у цій справі, позивач звернувся в суд із цим адміністративним позовом 13 грудня 2022 року та оскаржує податкове повідомлення рішення ГУ ДПС в Закарпатській області від 19.09.2022 р. № 0-0704.

Верховний Суд, у постанові від 26.11.2020 року, по справі №500/2486/19 зробив висновок про те, що норма пункту 56.18. статті 56 Податкового кодексу України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 Податкового кодексу України.

Водночас норма п.56.19 ст.56 Податкового кодексу України є спеціальною щодо норми статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання платником податків досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

При цьому, Верховний Суд у вищезазначеній постанові зазначив про відступлення від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 03.04.2020 року у справі №2540/2576/18, у частині того, що строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду, у тому числі і після процедури адміністративного оскарження, становить 1095 днів з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 26.11.2020 року у справі №500/2486/19 Податковий кодекс України не містить норм, які б визначали процесуальний строк звернення до суду з позовом у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження).

Верховний Суд у постанові від 26.11.2020 року у справі №500/2486/19 більш широко виклав новий підхід у тлумаченні пунктів 56.18 статті 56 і п.102.1 статті 102 Податкового кодексу України, які не визначають процесуального строку звернення до суту в податкових правовідносинах, що мало бути враховано у подальшому правозастосуванні при вирішенні аналогічних питань.

Аналіз статті 102 Податкового кодексу України дає підстави для висновку, що після закінчення визначеного ній строку давності питання вирішення спору, зокрема, щодо правомірності податкового повідомлення-рішення взагалі не може бути поставлене перед контролюючим органом вищого рівня або судом.

У випадку відсутності правового регулювання у спеціальному законодавстві, застосуванню підлягають загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових строків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №160/11673/20.

Відтак, процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 КАС України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як уже зазначалось вище, позивач звернувся із позовом до суду про скасування податкового повідомлення - рішення від 19.09.2022 р. № 0-0704 ГУ ДПС в Закарпатській області у червні 2023 року (позовна заява датована 30.06.2023 року).

Відповідно до п.42.2 ст.42 Податкового кодексу України - документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Водночас, вищевказане податкове повідомлення рішення отримано позивачем 25.10.2022 року, про що свідчить корінець податкового повідомлення-рішення.

Отже, звернення до суду із позовною заявою здійснено з порушенням строку, встановленого статтею 122 КАС України.

До Державної податкової служби України з метою скасування оскаржуваних у даній справі ППР позивач не звертався.

Чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків має на меті досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює їх учасників добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їхнього завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Звернення до суду з пропуском цього строку за відсутності поважних причин позбавляє таку особу права захисту в судовому порядку.

У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин та обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Відповідно до статті 123 частини 3 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За частиною четвертою статті 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду ( ч. 4 ст. 123 КАС України).

З урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що при обчисленні шестимісячного строку звернення до суду, судом не встановлено та позивачем не доведено про наявність будь-яких обставин, які не залежали від волі позивача та ускладнили звернення позивача до суду у визначений строк, отже реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в межах строку звернення до суду, залежала виключно від нього самого, а нереалізація цього права зумовлена його власною поведінкою, тому причини пропуску строку, які наведені позивачем в заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду в частині вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 19.09.2022 року №0-0704 - визнано неповажними, а позов в цій частині вимог підлягає залишенню без розгляду.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі №260/5469/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді О. І. Довга
С. М. Кузьмич
Повне судове рішення складено 01.02.2023