Справа № 200/6426/23
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2024-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2024 року Справа№200/6426/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що він проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 (далі - відповідач). Його сестра ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 має І групу інвалідності та потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК. Позивач зауважив, що ним було подано рапорт до відповідача про звільнення з лав Збройних сил України у зв`язку з сімейними обставинами відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи - сестрою. Відповідач своїм рішенням №5018 від 26.10.2023 відмовив у звільненні позивачу у зв`язку з тим, що: «відсутні належні документи, що підтверджують необхідність здійснення, саме солдатом ОСОБА_3 постійного догляду за особою з інвалідністю І групи. Відповідно до доданих до рапорту документів, особа з інвалідністю І групи, яка потребує постійного догляду, має інших осіб, які за законом зобов`язані здійснювати такий догляд (мати). До документів не додано інших документів, що підтверджують необхідність здійснення догляду саме солдатом ОСОБА_3 (зокрема Довідки про здійснення догляду за громадянином (громадянкою), який (яка) є особою з інвалідністю (видається на підставі індивідуального рішення кожного органу місцевого самоврядування в межах території)». Позивач вважає вказану відмову відповідача у його звільненні протиправною.

Відповідач надав відзив в якому зазначив наступне, що на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію» ОСОБА_1 (далі позивача) було мобілізовано на військову службу. Відповідно до Витягу із Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.07.2022 № 193, солдат ОСОБА_1 , призначений наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 04 червня 2022 року № 158-РС на посаду номера обслуги 4 розрахунку 2 самохідного артилерійського взводу 6 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , з 11 липня 2022 року зарахований до списків особового складу, посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків. Відповідач зауважив, що позивач проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. 01.09.2023 позивач вибув з військової частини у чергову відпустку та 13.09.2023 прибув з чергової відпустки до військової частини НОМЕР_1 , з 13.09.2023 знаходиться у розташуванні військової частини НОМЕР_1 . Відповідач зазначив, що 08.10.2023 позивачем по команді подано рапорт на звільнення його з військової служби за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю постійного догляду за особою з інвалідністю І групи та даний рапорт було розглянуто командуванням частини та прийнято рішення про відмову у задоволенні рапорту, письмове рішення № 5018 від 28.10.2023 було вручене позивачу особисто. Відповідач зауважив, що підставами для відмови у звільненні була відсутність належних документів, що підтверджують необхідність здійснення саме позивачем постійного догляду за особою з інвалідністю І групи. Окрім цього відповідачем було акцентовано свою увагу на тому, що відповідно до нотаріально посвідчених заяв від 11.09.2023 та 17.10.2023, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому за змістом обох заяв відсутні відомості про проживання ОСОБА_2 за іншою адресою, ніж адреса реєстрації; відповідно до довідки МСЕК № 281520 від 05.09.2023р., ОСОБА_2 потребує постійної регульованої сторонньої допомоги. Відповідно до п.2.1 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом МОЗ України № 561 від 05.09.2021, постійна регульована допомога - це допомога декілька разів на тиждень (що, відповідно, не вимагає постійного проживання разом з особою, якій така допомога надається); Пенсійне посвідчення ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 підтверджує право останньої на отримання державної пенсії та не містить ніяких поміток щодо непрацездатності ОСОБА_5 та тим більше не вказує на неможливість здійснення догляду за ОСОБА_2 декілька разів на тиждень; відповідно до паспорту позивача він має дружину - ОСОБА_6 , (дата реєстрації шлюбу нерозбірлива), тобто родина ОСОБА_7 має ще одну людину, яка, як і ОСОБА_4 , має можливість здійснювати постійний регульований догляд за особою з інвалідністю І групи, проживаючи з нею разом. Акт встановлення факту здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи або особою, що потребує постійного догляду № 322 від 29.09.2023 складений за відсутності позивача, який вже 13.09.2023 з чергової відпустки прибув до військової частини, як відповідачем зазначено раніше, та, відповідно, є неналежним та недопустимим доказом по справі, та вказує на намагання позивача штучно створити по справі докази, разом з цим, такий Акт не підтверджує необхідність здійснення постійного догляду за ОСОБА_2 саме позивачем. Позивачем не надано жодного документу (рішення уповноваженого державного органу, рішення суду або ін.), який би покладав саме на нього обов`язок надавати ОСОБА_2 постійну регульовану допомогу. Відповідач зазначив, що позивач з червня 2022 року перебуває у військовій частині НОМЕР_1 та відповідно, не міг здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 . Відповідач вважає, що позивач фактично не здійснює постійного догляду за особою з інвалідністю І групи, а сама особа з інвалідністю має у своєму оточенні інших працездатних осіб, що мають можливість здійснювати та здійснюють за нею постійний догляд. Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Позивач надав відповідь на відзив, в якому зазначив наступне, що ним на вимогу відповідача неодноразово, після реєстрації рапорту надавалися додаткові документи, зокрема: нотаріально посвідчену заяву сестри - ОСОБА_2 , відповідно до якої остання виявила бажання щоб догляд за нею здійснював саме він; Акт встановлення факту здійснення догляду, яким чітко встановлено, що догляд за сестрою здійснює саме позивач; нотаріально посвідчену заяву сестри - ОСОБА_2 , якою остання підтвердила що в шлюбі не перебуває та дітей не має; пенсійне посвідчення матері - ОСОБА_8 , що підтверджує пенсійний вік останньої, та відповідно - її непрацездатність; свідоцтво про смерть батька - ОСОБА_9 . Позивач зауважив, що відповідач у відзиві ставить під сумніви документи, видані органами державної влади, а саме комісією у складі чотирьох осіб Управління соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві РДА та згаданий Акт встановлення факту здійснення догляду не визнаний недійсним, не оскаржений, посадових осіб, відповідальних за його складання не засуджено за вчинення злочину, пов`язаного з його складанням. Позивач зазначив, що згадані члени комісії за адресою проживання його сестри пересвідчилися у тому, що саме він здійснює за нею догляд та зафіксували такий факт у відповідному акті. Позивач зауважив, що чинним законодавством, та статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» не передбачено, що військовослужбовець при звільненні зі служби у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи має довести «необхідність догляду» саме військовослужбовцем, як того вимагає відповідач та ним було надано вищевказані документи, оскільки його сестра потребує постійного догляду, а стан здоров`я його матері постійно погіршується, а його батько помер. Позивач звернув увагу, що відповідно до висновку від 18.11.2023 КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Подільського району в м. Києві, його мати визнана такою, що за медичними протипоказаннями не здатна до опіки. Також позивач у своїй відповіді наголосив, що згідно із абзацом 2 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 10.04.2009 №170 (далі - Інструкція №170) звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення. Додатком 19 Інструкції №170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби. Зокрема відповідно до пункту 5 Додатку при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року N 413 «Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу» та визначено підпунктом "г" пунктів 1, 2 частини четвертої підпунктом "ґ" пункту 2 частини п`ятої, підпунктом "г" пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років). Позивач закцентував свою увагу на тому, що ним відповідно до Додатку 19 Інструкції №170 дотримано законодавчо визначену процедуру подання рапорту та доданих до нього документів. Крім того, на виконання підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-ХІІ ним підтверджено наявність поважних сімейних обставин актом здійснення догляду, довідкою МСЕК та нотаріальними заявами. На підставі вказаного просив його позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 16.11.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження по даній справі судом були повідомлені належним чином, про що свідчить наявність у позивача, його представника адвоката Кичко Р.А. та відповідача (військової частини НОМЕР_1 ) реєстрації кабінету електронного суду та в графі «доставлено» та «дата встановлення статусу» зазначено 16.11.2023.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , є громадянином України відповідно до паспорту серії НОМЕР_4 виданим Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві від 18.04.2000 року. Відповідно до паспорту на сторінці «місце проживання» зазначено «прописаний» - АДРЕСА_3 . Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується наявною копією в матеріалах справи посвідчення серії НОМЕР_5 виданого Управлінням персоналу штабу Військової частини НОМЕР_6 від 26.04.2023 року.

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_7 ) - в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Як встановлено матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі, позивач був мобілізований до Збройних Сил України та відповідно до витягу із Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.07.2022 № 193, солдат ОСОБА_1 , призначений наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 04 червня 2022 року № 158-РС на посаду номера обслуги 4 розрахунку 2 самохідного артилерійського взводу 6 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , з 11 липня 2022 року зарахований до списків особового складу, посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачем був поданий рапорт на ім`я командира 6 сабатр від 08.10.2023 року з проханням звільнити його з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 розділу 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи; в даному рапорті позивачем було зазначено: проходити службу у резерві не бажаю; проходити військово-лікарську комісію не бажаю. До рапорту додано додаток на 3 сторінках. Рапорт містить приписи «Клопочу по суті рапорту солдата ОСОБА_10 » - інших командирів яким підпорядковується позивач та в нижньому правому куті даного рапорту міститься кутовий штамп вхідної кореспонденції відповідача від 09.10.2023 Вх.31774.

Командиром військової частини НОМЕР_1 від 26.10.2023 №5018 було прийнято рішення щодо розгляду рапорту солдата ОСОБА_1 , в якому було зазначено наступне, Військовою частиною НОМЕР_1 розглянуто рапорт солдата ОСОБА_1 від 08.10.2023 Вх.№31774 про звільнення з військової служби на підставі п.п. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» через такі сімейні обставини, а саме у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи. За результатом розгляду рапорту та доданих до нього документів, ВЧ НОМЕР_1 , не прийнято позитивного рішення, а саме: солдату ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні рапорту. Підстави: відсутність належних документів, що підтверджують необхідність здійснення саме солдатом ОСОБА_3 , постійного догляду за особою з інвалідністю І групи. Відповідно до доданих до рапорту документів, особа з інвалідністю І групи, яка потребує постійного догляду, має інших осіб, які за законом зобов`язані здійснювати такий догляд (мати). До документів не додано інших документів, що підтверджують необхідність здійснення догляду саме солдатом ОСОБА_3 (зокрема довідки про здійснення догляду за громадянином (громадянкою), який (яка) є особою з інвалідністю (видається на підставі індивідуального рішення кожного органу місцевого самоврядування в межах території).

Як встановлено судом, рідна сестра позивача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьки: батько ОСОБА_9 ; мати ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого 23.11.1976 року.

ОСОБА_2 відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії Серії 12 ААГ №281520 виданої 05.09.2023 встановлена перша Б група інвалідності від 05.09.2023, в графі «інвалідність встановлена на строк» зазначено довічно; в графі «висновок про умови та характер праці» зазначено потребує постійної сторонньої регульованої допомоги.

Наявність першої групи інвалідності у ОСОБА_2 підтверджується також посвідченням Серії НОМЕР_8 державної соціальної допомоги особі з інвалідністю І групи.

Батько - ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , позивача та його сестри ОСОБА_2 помер у 2017 році, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть виданої відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 28.08.2017 року Серія НОМЕР_9 .

Мати ОСОБА_4 , позивача та його сестри ОСОБА_2 отримує пенсію за віком, що підтверджується наявною копією в матеріалах справ пенсійного посвідчення виданого Пенсійним фондом України від 27.07.2010 Серії НОМЕР_10 . Відповідно до огляду сімейного лікаря КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Подільського району м. Києва проведеного 16.11.2023, пацієнт ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 має травми: 2010 рік компресійний перелом 10 позв., в 2013 році повторний перелом 10 і 4 позв. Опорно-рухова система: суглоби без змін; рухомість суглобів збережена; стан хребта болючість в паравертебральних точках, болючість при пальпації, болючість при рухах, у поперековому відділі; болючість при рухах: нахили вліво. Причини ІСРС2: L03 поперек симптоми/скарги; L18 м`язовий біль; L02 спина симптоми/скарги; L04 грудна клітина симптоми/скарги. Діагноз основний, L84 спинний синдром без іррадіації болю МКХ 10 АМ: М48,44 Перелом хребця внаслідок перенапруження, грудний відділ.

Також судом було встановлено, що сестрою позивача ОСОБА_2 було надано заяву, що вона ніколи не перебувала в зареєстрованому шлюбі та у фактичних шлюбних стосунках, як на території України так і поза її межами та на теперішній час не перебуває, та дітей не має. Дана заява підписана власноручним підписом ОСОБА_2 , та заяву було засвідчено 11 вересня 2023 року Захарченко Т.С. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстровий №3434.

Іншою заявою, яку було нотаріально посвідчено 17 жовтня 2023 року, Захарченко Т.С. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстровий №1464, сестра позивача ОСОБА_2 заявила що є інвалідом І групи, що підтверджується Посвідченням НОМЕР_8 виданим Подільською районною в місті Києві державною адміністрацією, 09 жовтня 2023 року, номер особової справи №608499 та повідомила, що хоче щоб догляд за нею, як за інвалідом здійснював її брат ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до Акту встановлення факту здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи або особою, яка потребує постійного догляду №322 від 29.09.2023 затвердженого Начальником Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся за складанням Акту встановлення факту постійного догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи. В графі «місце проживання фізичної особи, яка звернулась за складанням Акту встановлення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи» зазначено АДРЕСА_3 . В графі «прізвище, ім`я, по батькові особи з інвалідністю І чи ІІ групи, або особи, яка потребує постійного догляду, за якою здійснюється догляд» зазначено ОСОБА_2 . В графі «встановлення факту здійснення догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи або особи, яка потребує постійного догляду проведено за адресою» зазначено АДРЕСА_3 . В графі «документ, що підтверджує потребу у сторонньому догляді» зазначено Довідка до акту огляду МСЕК серія 12 ААГ №281520 від 05.09.2023 року. В графі «висновок» зазначено громадянин ОСОБА_1 зареєстрований та проживає разом з громадянкою ОСОБА_2 , яка є його рідною сестрою, за адресою: АДРЕСА_3 . Громадянка ОСОБА_2 інвалід І групи згідно акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №281520 та потребує постійної сторонньої регульованої допомоги. Факт сумісного проживання та надання постійної допомоги на момент складання акту підтверджено. В графі «з актом ознайомлені» зазначені прізвище, ім`я, по батькові, як позивача так і його сестри ОСОБА_2 та засвідчено особистими підписами. Також зазначений акт містить підписи наступних посадових осіб: головного спеціалісту відділу моніторингу та контролю за наданням соціальних послуг О.Черуха; заступника начальника відділу моніторингу та контролю за наданням соціальних послуг Л.Бондаренко; головного спеціалісту відділу моніторингу та контролю за наданням соціальних послуг ОСОБА_11 ; начальника відділу охорони здоров`я Дніпровської РДА в м. Києві ОСОБА_12 .

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, Дніпровською районною Державною адміністрацією в м. Києві було надано відповідь позивачу від 19.10.2023 №103103/К-1094-6638, в якій було зазначено, що звернення позивача до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 17.10.2023 №103/К-1094 щодо видачі довідки про здійснення догляду за особою з інвалідністю І групи розглянуто. В рамках Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 №57 (зі змінами) (далі Правила) та враховуючи пакет документів наданих до робочої групи з питань встановлення факту здійснення догляду за особами з інвалідністю І та ІІ групи або осіб, які потребують постійного догляду, 29.09.2023 був складений Акт встановлення факту здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи ОСОБА_2 . Оригінал даного акту отриманий позивачем власноручно 05.10.2023 видача будь-яких додаткових довідок Правилами не передбачена.

Наявність усіх вищенаведених та перелічених документів підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не оскаржується сторонами по справі.

Вважаючи протиправною відмову відповідача щодо не звільнення позивача за його рапортом від 08.10.2023 року на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», через такі сімейні обставини або інші поважні причини якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу: необхідність здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ст. 106 Конституції України, Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Пунктом 6 ст. 2 Закону №2232-XII передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Згідно пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 було оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано- Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Пунктом 8 цього Указу встановлено, місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку: своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини; здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України; виділення тимчасово будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів, надання послуг Збройним Силам України, Національній гвардії України, Службі безпеки України, Державній прикордонній службі України, Державній спеціальній службі транспорту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України та іншим військовим формуванням України відповідно до мобілізаційних планів.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII.

Статтею 1 цього Закону встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Як зазначалось вище, ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом під час мобілізації у Військовій частині НОМЕР_1 , що не заперечується сторонами по справі.

В той же час, позивач виявив своє небажання продовжувати проходити військову службу та подав рапорт про звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ за сімейними обставинами, у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи.

Проаналізувавши наведені сторонами доводи, норми права, суд зазначає таке.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.

Відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років; у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність; у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я; у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи; у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною; у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи (абзац сьомий підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону, який стосується спірних правовідносин в даній адміністративній справі); у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд; військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю; військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку; один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років; військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років; перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Згідно з частиною сьомою статті 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення №1153/2008).

Звільнення військовослужбовців із військової служби під час дії особливого періоду регламентовано пунктом 225 цього Положення.

Так, підпунктом 2 пункту 225 Положення №1153/2008 передбачено, що звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»: у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них; у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них; у військових званнях до полковника (капітана 1 рангу) включно за всіма підставами - командувачами видів Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командиром військової частини НОМЕР_11 , начальником Генерального штабу Збройних Сил України, керівником служби персоналу Міністерства оборони України, начальником Національного університету оборони України імені Івана Черняховського.

Стосовно порядку звільнення, пункт 233 Положення №1153/2008 передбачає, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин (абзац третій пункту 241 Положення №1153/2008).

Згідно з пунктом 242 Положення №1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання.

Пунктом 12.1, розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за №438/16454, передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення.

Пунктом 12.11 розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за №438/16454, передбачено, що перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції.

Відповідно до пункту 14.10 розділу XIV цієї Інструкції звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

Згідно з пунктом 5 Переліку документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби (додаток 19) при поданні до звільнення з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 №413 «Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу» та визначено підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

Аналіз вказаних норм законодавства свідчить про те, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються з військової служби під час воєнного стану на підставах, визначених пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зокрема через сімейні обставини або з визначених названим Законом поважних причин, за умови, що такі військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу, серед іншого такі як необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи. Ті військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

На підставі статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Суд встановив, що позивач звернувся до відповідача із рапортом від 08.10.2023 про звільнення за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи, а саме ОСОБА_2 , яка є рідною сестрою позивача, що підтверджується відповідними доказами наявними в матеріалах справи та не заперечується відповідачем.

Судом встановлено, що окрім необхідних документів, а саме підтверджуючих наявність у рідної сестри І групи інвалідності, як передбачено Законом України №2232-ХІІ так і додатково позивачем на вимогу відповідача неодноразово, після реєстрації рапорту надавалися додаткові документи, зокрема на підтвердження викладених у рапорті обставин було надано: нотаріально посвідчену заяву сестри позивача, відповідно до якої остання виявила бажання щоб догляд за нею здійснював саме позивач; акт встановлення факту здійснення догляду, яким чітко встановлено, що догляд за сестрою здійснює саме позивач; нотаріально посвідчену заяву сестри позивача, якою вона підтвердила, що в шлюбі не перебуває та дітей у неї немає; пенсійне посвідчення матері позивача, що підтверджує пенсійний вік та свідоцтво про смерть батька позивача.

Суд зазначає, що відповідач отримав рапорт позивача 09.10.2023 року про що свідчить кутовий штамп вхідної кореспонденції відповідача у правому нижньому куті із вхідним №31774.

Відповідач розглянувши поданий рапорт прийняв рішення від 26.10.2023 №5018, в якому зазначив, що за результатами розгляду рапорту та доданих до нього документів, ВЧ НОМЕР_1 , не прийнято позитивного рішення, а саме позивачу відмовлено в задоволенні рапорту тобто у звільненні з військової служби. Підстава зазначена наступна - відсутність належних документів, що підтверджують необхідність здійснення, саме позивачем, постійного догляду за особою з інвалідністю І групи. Окрім цього, у рішенні відповідача було зазначено наступне, що відповідно до доданих до рапорту документів, особа з інвалідністю І групи, яка потребує постійного догляду, має інших осіб, які за законом зобов`язані здійснювати такий догляд (мати). До документів не додано інших документів, що підтверджують необхідність здійснення догляду саме солдатом ОСОБА_3 (зокрема довідки про здійснення догляду за громадянином (громадянкою), який (яка) є особою з інвалідністю (видається на підставі індивідуального рішення кожного органу місцевого самоврядування в межах території).

Суд зауважує, що приписами сьомого абзацу підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України №2232-ХІІ, передбачено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи.

Відповідно до Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 далі (Положення), відповідно до п.1 Положення, це Положення визначає порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями (далі - комісії).

Пунктом 3 Положення, передбачено, що медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Пунктом 8 Положення передбачено, що датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у відсотках вважається день надходження до комісії документів, зазначених у пункті 3 цього Положення. Інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) такого потерпілого встановлюються до першого числа місяця, що настає за місяцем, на який призначено повторний огляд.

В пункті 26 Положення зазначено: особі, що визнана особою з інвалідністю, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності. I група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я особи з інвалідністю та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді.

В пункті 27 Положення, зазначено, що підставою для встановлення I групи інвалідності є стійкі, значно вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або уродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, неспроможності до самообслуговування і спричиняють до виникнення потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі.

До I групи належать особи з найважчим станом здоров`я, які повністю не здатні до самообслуговування, потребують постійного стороннього нагляду, догляду або допомоги, абсолютно залежні від інших осіб у виконанні життєво важливих соціально-побутових функцій або які частково здатні до виконання окремих елементів самообслуговування.

Критеріями встановлення I групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження однієї чи декількох категорій життєдіяльності особи у значному III ступені: нездатність до самообслуговування чи повна залежність від інших осіб; нездатність до пересування чи повна залежність від інших осіб; нездатність до орієнтації (дезорієнтація); нездатність до спілкування; нездатність контролювати свою поведінку; значні обмеження здатності до навчання; нездатність до окремих видів трудової діяльності.

До підгрупи А I групи інвалідності належать особи з виключно високим ступенем втрати здоров`я, який спричиняє до виникнення потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі інших осіб і фактичну нездатність до самообслуговування.

Критеріями встановлення підгрупи А I групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та повну залежність від інших осіб (необхідність постійного стороннього нагляду, догляду або допомоги).

До підгрупи Б I групи інвалідності належать особи з високим ступенем втрати здоров`я, який спричиняє значну залежність від інших осіб у виконанні життєво важливих соціально-побутових функцій і часткову нездатність до виконання окремих елементів самообслуговування.

Критеріями встановлення підгрупи Б I групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє втрату можливості самостійного задоволення з допомогою технічних засобів і за умови відповідного облаштування житла більшості життєво необхідних фізіологічних та побутових потреб.

Особи з інвалідністю I групи із значно вираженим обмеженням життєдіяльності можуть навчатися та проводити різні види трудової діяльності за умови їх забезпечення засобами компенсації фізичних дефектів або порушених функцій організму, здійснення реабілітаційних заходів, створення за необхідності спеціальних умов праці, у тому числі вдома.

Суд зауважує, що рідній сестрі позивача ОСОБА_2 була встановлена перша Б група інвалідності від 05.09.2023 відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №281520, суд зазначає, що зазначену довідку не визнано не дійсною, не оскаржено та не скасовано в судовому порядку.

Абзацом 2 пункту 14.10 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженої Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 далі (Інструкція) передбачено, що звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Відповідно до Переліку документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, який передбачений пунктом 5 додатком 19 вищенаведеної Інструкції, при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413 та визначено підпунктом «г» пунктів 1, 2 частини четвертої, підпунктом «ґ» пункту 2 частини п`ятої, підпунктом «г» пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

Отже, суд дослідивши матеріали справи, а також наявні докази встановив, що позивачем при поданні рапорту про звільнення його з військової служби, була дотримана процедура подання ним відповідного рапорту та необхідних документів на підтвердження того факту, що він має право бути звільненим з військової служби у зв`язку з необхідністю ним здійснення постійного догляду за його рідною сестрою з наявною у неї інвалідністю І групи, що передбачено пп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що підтверджується наступними доказами: рапортом від 08.10.2023; довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією виданою 05.09.2023 серії 12 ААГ №281520 якою встановлена І група інвалідності його сестрі; свідоцтвом про смерть батька позивача та його сестри виданим від 28.08.2017 Серія НОМЕР_9 ; свідоцтвами про народження позивача та його сестри; заявою сестри позивача в якій вона зазначає, що вона ніколи не перебувала у шлюбі та дітей немає, яку засвідчено приватним нотаріусом від 11.09.2023; заявою сестри, в якій вона зазначає що саме її брат повинен здійснювати догляд за нею як за інвалідом, яку засвідчено приватним нотаріусом від 17.10.2023; Актом встановлення факту здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи або особою, яка потребує постійного догляду №322 від 29.09.2023, яким підтверджено факт сумісного проживання та надання постійної допомоги на момент складання акта.

Стосовно доводів відповідача зазначених ним у його відзиві на адміністративний позов, суд зазначає наступне.

Відповідач зазначає, що відповідно до нотаріально посвідчених заяв від 11.09.2023 та 17.10.2023 сестра позивача ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому за змістом обох заяв відсутні відомості про проживання її за іншою адресою, ніж адреса реєстрації.

З цього приводу суд зазначає, відповідно до наявного в матеріалах справи Акту встановлення факту здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи або особою, яка потребує постійного догляду складеного та затвердженого начальником Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 29.09.2023 №322, яким було встановлено факт здійснення догляду за особою з інвалідністю І групи в даному випадку за сестрою позивача ОСОБА_2 , проведено за адресою: АДРЕСА_3 та у висновку даного Акту було зазначено, що громадянин ОСОБА_1 (позивач) зареєстрований та проживає разом з громадянкою ОСОБА_2 , яка є його рідною сестрою за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії паспорту позивача серії НОМЕР_4 на сторінці паспорту «місце проживання» зазначено АДРЕСА_3 .

Судом встановлено, що АДРЕСА_4 на підставі рішення Київської міської ради ІІ сесії ІХ скликання від 23.03.2023 №6279/6320 - https://kmr.gov.ua/sites/default/files/6279-6320.pdf.

Окрім цього суд зауважує, що відповідачем також не доведено та не спростовано факту мешкання рідної сестри позивача ОСОБА_2 за іншою адресою, ніж зазначеною у Акті від 29.09.2023.

Стосовно зазначеного відповідачем, що позивач має дружину ОСОБА_6 , тобто родина ОСОБА_7 має ще одну людину, яка має можливість здійснювати постійний регульований догляд за особою з інвалідністю І групи, проживаючи разом з нею, так само як і зазначене у рішенні відповідача та відзиві щодо має інших осіб які за законом зобов`язані здійснювати такий догляд (мати), суд зазначає наступне.

Суд відхиляє ці доводи відповідача щодо необхідності доведення відсутності інших осіб, які можуть здійснювати догляд за рідною сестрою позивача яка має І групу інвалідності, оскільки абз. 7 пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232 взагалі не передбачає доведення відсутності інших осіб, які можуть здійснювати відповідний догляд.

Суд зауважує, що рідна сестра позивача ОСОБА_2 висловила бажання щоб догляд за нею як за інвалідом здійснював виключно її брат ОСОБА_1 , що підтверджується відповідною заявою посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 17.10.2023 року реєстровий №1464. Таким чином, зазначене відповідачем вище суд до уваги не приймає враховуючи, що позивач є рідним братом особи з інвалідністю І групи, яка виявила бажання стосовно догляду за нею саме ним, що підтверджується відповідними доказами.

Окремо можливо зазначити ще й те, що позивачем в якості доказів до матеріалів справи була додана копія огляду сімейного лікаря його мати від 16.11.2023 року, відповідно до якої вона має травми: 2010 рік компресійний перелом 10 позв., в 2013 році повторний перелом 10 і 4 позв. Опорно-рухова система: суглоби без змін; рухомість суглобів збережена; стан хребта болючість в паравертебральних точках, болючість при пальпації, болючість при рухах, у поперековому відділі; болючість при рухах: нахили вліво. Причини ІСРС2: L03 поперек симптоми/скарги; L18 м`язовий біль; L02 спина симптоми/скарги; L04 грудна клітина симптоми/скарги. Діагноз основний, L84 спинний синдром без іррадіації болю МКХ 10 АМ: М48,44 Перелом хребця внаслідок перенапруження, грудний відділ.

Суд зауважує, що дане обстеження було проведено вже після подання рапорту позивачем 08.10.2023, а також безпосередньо вже після прийнятого рішення відповідачем від 26.10.2023 року, суд розглядає подані документи разом із рапортом, тобто які були в наявності у відповідача та безпосередньо до яких відповідачем було прийнято відповідне рішення про відмову у звільненні позивача з військової служби.

В той же час вищенаведене опосередковано підтверджує той факт, що саме тільки позивач, який є рідним братом сестри, яка має інвалідність І групи та яка потребує постійної сторонньої регульованої допомоги може надати таку допомогу їй відповідно до наявних документів, враховуючи, що їхній батько помер, мати має проблеми зі здоров`ям, що підтверджується вищезазначеним обстеженням та ОСОБА_2 немає ані чоловіка, ані дітей, що підтверджується відповідними засвідченими нотаріусом заявами.

Стосовно зазначеного відповідачем, що відповідно до довідки МСЕК №281520 від 05.09.2023, ОСОБА_2 потребує постійної регульованої сторонньої допомоги та п.2.1 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом МОЗ України №561 від 05.09.2011, постійна регульована допомога це допомога декілька разів на тиждень (що не вимагає постійного проживання разом з особою, якій така допомога надається).

Суд зазначає, що відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ від 05.09.2023, сестрі позивача - ОСОБА_2 був проведений повторний огляд інваліда та встановлена група інвалідності - перша Б від 05.09.2023 та інвалідність встановлена довічно, в графі висновок про умови та характер праці зазначено потребує постійної сторонньої регульованої допомоги.

Суд не вправі ставити під сумнів зазначене медико-соціальною експертною комісією в даній довідці, та цю довідку не визнано такою, що була складена з порушеннями або її було визнано у судовому порядку нечинною. Даною довідкою, встановлений факт наявності першої групи інвалідності та факт необхідності постійної сторонньої регульованої допомоги особі зазначеній у цій довідці та в даному випадку спірним питанням в даній адміністративній справі є не кількість часу необхідного для надання такої допомоги особі з встановленою І групою інвалідності, а саме наявність права у позивача щодо звільнення його з військової служби для надання такої допомоги особі, в даному випадку рідній сестрі позивача, яка має інвалідність І групи та потребує цієї допомоги, що належним чином відображено у цій довідці.

Стосовно зазначеного відповідачем щодо позивач з червня 2022 року перебуває у військовій частині НОМЕР_1 та відповідно не міг здійснювати постійній догляд за ОСОБА_2 .

Суд зауважує, що дану довідку про яку йшла мова вище, сестра позивача отримала лише після повторного проходження огляду від 05.09.2023 року, інших відомостей або наявність інших довідок матеріали справи не містять, тож і питання щодо надання постійної сторонньої регульованої допомоги рідної сестри позивача виникло тільки після 05.09.2023 року тобто на дату встановлення І групи інвалідності.

Щодо твердження відповідача, що позивачем та його представником не надано жодного документу (рішення уповноваженого державного органу, рішення суду), який би покладав саме на ОСОБА_1 обов`язок надавати ОСОБА_2 постійну регульовану допомогу нівелюється наявністю самого Акту встановлення факту здійснення постійного догляду від 29.09.2023 №322 та стосовно сумнівності Акту встановлення факту здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи або особою, що потребує постійного догляду №322 від 29.09.2023, про яке зазначає у своєму відзиві відповідач, та в якості наведених доказів долучає Витяги з Наказів від 31.08.2023 №243 та від 13.09.2023 №257, з яких судом встановлено, що позивач вибув у щорічну відпустку з 01.09.2023 по 12.09.2023 включно та вже 13.09.2023 прибув та приступив до виконання службових обов`язків, суд зазначає наступне.

Судом було встановлено, що Акт №322 було затверджено 29.09.2023 відповідно до розпорядження т.в.о голови Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації Бабія П.М. від 25.10.2022 року №486 та зазначений акт був складений відповідальними особами робочої групи з питань встановлення факту здійснення догляду за особами з інвалідністю І чи ІІ групи або особами, які потребують постійного догляду Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, а саме: головним спеціалістом відділу моніторингу та контролю за наданням послуг О.Черуха; заступника начальника відділу моніторингу та контролю за наданням соціальних послуг Л.Бондаренко; головного спеціалісту відділу моніторингу та контролю за наданням соціальних послуг ОСОБА_11 ; начальника відділу охорони здоров`я Дніпровської РДА в м. Києві ОСОБА_12 .

Питання щодо несумісності дати перебування позивача у військовій частині та дати зазначеної у вищенаведеному Акті не є предметом розгляду даної справи.

Суд зауважує, що відповідно до наявної в матеріалах справи відповіді Дніпровської районної в місті Києві Державної адміністрації від 19.10.2023 №103-103/К-1094-6638, в якій зазначено, що звернення позивача до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 17.10.2023 щодо видачі довідки про здійснення догляду за особою з інвалідністю І групи розглянуто, та за наслідками розгляду позивача було повідомлено, що в рамках Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 №57 та враховуючи пакет документів наданих до робочої групи з питань встановлення факту здійснення догляду за особами з інвалідністю І та ІІ групи або осіб, які потребують постійного догляду, 29.09.2023 був складений Акт встановлення факту здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи ОСОБА_2 .

Відповідно до п.2.1 Правил перетинання кордону громадянами України затвердженого постановою КМУ від 27.01.1995 №57, передбачено, що у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану перетинати державний кордон мають право: особи, які здійснюють постійний догляд за особами з інвалідністю I чи II групи і супроводжують таких осіб для виїзду за межі України, за наявності документів (посвідчення, довідки) про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або документів, що підтверджують інвалідність, та акта встановлення факту здійснення догляду. Акт встановлення факту здійснення догляду за особою з інвалідністю I чи II групи складається на підставі звернення особи з інвалідністю I чи II групи або особи, яка здійснює догляд, до районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради із заявою про здійснення особою такого догляду. У випадку, якщо особа з інвалідністю I чи II групи є взятою на облік внутрішньо переміщеною особою, звернення із заявою про здійснення догляду подається за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи. На підставі такого звернення особи з інвалідністю I чи II групи або особи, яка здійснює догляд, районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом сільської, селищної, міської ради не пізніше ніж протягом п`яти робочих днів після надходження заяви складається акт встановлення факту здійснення догляду в довільній формі. Зазначений акт надсилається заявнику або видається особисто за його бажанням.

Суд звертає увагу, що вищенаведеним підтверджується складання акту в довільній формі тобто в даному випадку форма акту затверджується відповідним органом місцевого самоврядування та відноситься до дискреційних повноважень даного органу.

Враховуючи вищенаведене, суд не може встановити саме дату засвідчення факту здійснення постійного догляду позивачем за його сестрою, враховуючи, що дата приїзду (засвідчення) за адресою проживання позивача відповідною комісією та дата затвердження даного акту може відрізнятись, окрім цього зазначений акт надсилається заявнику або видається особисто за його бажанням, тобто даний акт міг бути надісланий на адресу позивача коли він вже повернувся з відпустки, інших спростувань відповідачем, окрім наданих в якості доказів - наказів щодо перебування та повернення позивача з відпустки, відповідачем до суду надано не було.

З огляду на зазначене суд зауважує, що рішення суб`єкта владних повноважень мають ґрунтуватися на оцінці всіх фактичних обставин, що мають значення для об`єктивного вирішення питання в межах дискреційних повноважень такого суб`єкта. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати, як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо. При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а за конкретними обставинами.

Відповідно до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, спосіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Ефективний засіб правого захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Таким чином, з урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення №5018 відповідача прийнятого від 26.10.2023 за результатом розгляду рапорту позивача від 08.10.2023, яким було відмовлено йому у звільненні з військової служби на підставі абзацу 7 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та як похідна вимога зобов`язати відповідача прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби на підставі абзацу 7 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами - у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи за своєю рідною сестрою ОСОБА_2 , яка відповідно до довідки №281520 до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 05.09.2023 встановлена І група інвалідності та яка потребує постійної сторонньої регульованої допомоги.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином з урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивач є учасником бойових дій відповідно до наявного в матеріалах справи посвідчення виданого Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_6 серії УБД від 26.04.2023.

Відповідно до приписів п.12 та п.13 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків; учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що позивач звільнений від сплати судового збору, а тому підстави для розподілу судового збору за даним адміністративним позовом відсутні.

Керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_5 , ЄДРПОУ: НОМЕР_7 ) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення №5018 Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_7 ) прийнятого від 26.10.2023 за результатом розгляду рапорту ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) від 08.10.2023, яким було відмовлено йому у звільненні з військової служби на підставі абзацу 7 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_7 ) прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) з військової служби на підставі абзацу 7 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами - у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи за своєю рідною сестрою ОСОБА_2 , яка відповідно до довідки №281520 до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 05.09.2023 встановлена І група інвалідності та яка потребує постійної сторонньої регульованої допомоги.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 01 лютого 2024 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець