Справа № 380/23449/21
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/23449/21 пров. № А/857/17555/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Носа С.П.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області та апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року (суддя Кухар Н.А., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення м.Львів, дата складання повного тексту не зазначено),

в адміністративній справі №380/23449/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Первинна професійна спілка "Правозахисники країни",

про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

встановив:

У грудні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі ГУНП у Львівській області), в якому просила: 1) визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП у Львівській області від 08.11.2021 №498 о/с «Про особовий склад» в частині відсторонення від виконання службових обов`язків з 08.11.2021 до усунення причин, що зумовили таке відсторонення та припинення виплати грошового забезпечення старшому інспектору сектору запобігання корупції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_1 ; 2) стягнути з ГУНП у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.11.2021 без урахування податків та зборів.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.04.2022 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2022 року, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 07.07.2023 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.04.2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2022 року - скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 8 листопада 2021 року №498 о/с «Про особовий склад» у частині відсторонення від виконання службових обов`язків з 8 листопада 2021 року до усунення причин, що зумовили таке відсторонення та припинення виплати грошового забезпечення старшому інспектору сектору запобігання корупції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_1 .. Справу у частині вирішення позовної вимоги про стягнення з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції - Львівського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 прийнято до провадження (до нового розгляду) адміністративну справу №380/23449/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області в частині позовної вимоги про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.08.2023 року - позов задоволено повністю. Стягнуто з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час відсторонення від виконання службових обов`язків в сумі 47555,64 грн. без урахування податків та зборів, обов`язкових платежів. Рішення суду в частині стягнення за один місяць у розмірі 13430,01 грн. допущено до негайного виконання. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908,00 грн..

30 серпня 2023 року позивач подала до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового судового рішення, яким просила стягнути з відповідача на користь позивача: витрати на професійну правничу допомогу понесену позивачем у суді першої інстанції у розмірі 7000 грн.; судовий збір при поданні апеляційної скарги у розмірі 2724 грн.; витрати на професійну правничу допомогу, понесену позивачем у суді апеляційної інстанції у розмірі 11300 грн.; судовий збір при поданні касаційної скарги у розмірі 1860,00 грн.; витрати на професійну правничу допомогу, понесену позивачем у суді касаційної інстанції у розмірі 5000 грн..

Додатковим Львівського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 року заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4540 грн. 00 коп.. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 20000 грн. 00 коп. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

З цим додатковим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що додаткове рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт (відповідач) зазначає, що в матеріалах справи відсутній договір про надання правничої допомоги №92 від 16.05.2023 року. Також вважає апелянт, що заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (підписанням та скеруванням на адресу суду процесуальних документів ОСОБА_1 , розгляд справи без виклику свідків, призначення експертизи тощо). Також судом не враховано практику Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат, оскільки суд при розподілі судових витрат має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вважає апелянт, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок відповідача, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутністю ознак співмірності, визначених частиною п`ятою статті 134 КАС України.

За результатами апеляційного розгляду апелянт (відповідач) просить скасувати оскаржене додаткове рішення суду від 11.09.2023 та постановити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

Також з додатковим рішення суду від 11.09.2023 не погодилася позивач та оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що висновки суду першої інстанції при ухваленні додаткового рішення частково не відповідають фактичним обставинам справи, суд допустив неповне з`ясування всіх обставин у справі, суд допустив порушення норм процесуального права, а тому резолютивна частина підлягає зміні з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт (позивач) зазначає, що висновки суду першої інстанції про те, що позивач не надала доказів понесених витрат на правничу допомогу у сумі 3300 грн. за участь у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, не відповідають фактичним обставинам та наявним у справі матеріалам. Вказує скаржник, що представником позивача засобами поштового зв`язку, цінним листом з описом вкладення на адресу Восьмого апеляційного суду було надіслано клопотання про долучення доказів понесених витрат від 12.09.2022. Зміст поданого клопотання про долучення доказів понесених витрат від 12.09.2022 розкриває правові підстави наявності права на відшкодування понесених судових витрат, а також наводить докази їх фактичного понесення позивачем. Зважаючи на викладене, суд першої інстанції неправомірно відмовив у стягненні на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3300 грн. за участь у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції її представника 08.09.2022.

За результатами апеляційного розгляду апелянт (позивач) просить змінити резолютивну частину додаткового судового рішення частково, шляхом збільшення розміру стягненої судом суми понесених витрат на професійну правову допомогу з урахуванням 3300 грн. тобто з 20000 грн. на 23300 грн..

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача, у якому просить у задоволенні апеляційної скарги позивача на додаткове рішення суду відмовити повністю.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційних скарг відповідача та позивача, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а апеляційну скаргу позивача задоволити.

Переглядаючи додаткове рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційних скарги відповідача та позивача, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з ч.1 ст.252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, однією з підстав для ухвалення додаткового судового рішення є не вирішення судом питання про судові витрати.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи підтверджено, що розгляд справи завершено ухваленням 29.08.2023 року у справі Львівським окружним адміністративним судом кінцевого рішення, яким позов задоволено повністю, результат якого наведено в описовій частині цієї постанови.

Проте, судом першої інстанції не вирішувалось питання щодо розподілу усіх судових витрат, в тому числі на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Так, за положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, проведення експертизи, підготовки справи до розгляду зокрема, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги та витрат на підготовку експертного висновку, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані відповідні договори про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), на проведення судових експертиз, експертних досліджень та надання інших послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, проведенням експертизи, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Аналогічні правила застосовуються до визначення витрат на проведення експертизи та залучення експерта.

У розглядуваній справі суд враховує, позовна заява складалась з двох позовних вимог.

Судом касаційної інстанції прийнято остаточне рішення в частині однієї позовної вимоги, а саме визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 8 листопада 2021 року №498 о/с «Про особовий склад» у частині відсторонення від виконання службових обов`язків з 8 листопада 2021 року до усунення причин, що зумовили таке відсторонення та припинення виплати грошового забезпечення старшому інспектору сектору запобігання корупції Головного управління Національної поліції у Львівській області Прокопик І.О..

У цій справі щодо цієї вимоги відповідачем ні в першій, ні в апеляційній інстанції не заперечувався розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу. Також, до суду касаційної інстанції жодних клопотань, у тому числі клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу відповідач не подавав.

Суд встановив, що до апеляційної скарги представника позивача від 02.06.2022 було додано ордер про надання правничої (правової) допомоги від 02.06.2022 №1203879, договір про надання правничої допомоги №92 від 16.05.2022 з додатками, а також докази понесених витрат на правову допомогу в частині підготовки та подання апеляційної скарги (а.с. 21-29 т.2).

Разом з тим, в апеляційній скарзі, у формі таблиці, зазначено не лише витрати які вже поніс апелянт, а й ті витрати, які планує понести в подальшому, у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції. Зокрема зазначено, що вартість участі у судових засіданнях, якщо таке відбуватиметься дистанційно, становить 3300 грн..

У приміщенні Восьмого апеляційного адміністративного суду 08.09.2022 на 09:30 год. було призначено судове засідання у справі №380/23449/21. Представник позивача - адвокат Кравець Р.Ю. брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, що підтверджується протоколом судового засідання в режимі відео конференції №875434 та зазначено у постанові апеляційного суду. Фактично судове засідання почалось о 10:39 год. та закінчено 11:17 год. Отже, час, який затратив представник на очікування та участь у судовому засіданні становить 1 год. 47 хв..

В подальшому, представником позивача, засобами поштового зв`язку, цінним листом з описом вкладення, на адресу Восьмого апеляційного суду було надіслано клопотання про долучення доказів понесених витрат від 12.09.2022.

Вказаний процесуальний документ зареєстрований Восьмим апеляційним адміністративним судом 20.09.2022 за вх.№К-33330/22, проте такий відсутній у матеріалах справи.

Як видно із журналу реєстрації вхідної кореспонденції Восьмого апеляційного адміністративного суду, витягнутого з автоматизованої системи документообігу суду, від заявника ОСОБА_2 20.09.22 зареєстровано заяву від 12.09.22 про долучення доказів понесених витрат.

Оскільки такі документи надійшли на адресу суду апеляційної інстанції після розгляду справи апеляційним судом та повернення справи до суду першої інстанції, на виконання вимог п.17 розділу VII Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України 20.08.2019 №814 із змінами та доповненнями, супровідним листом від 22.09.2022 за №10-09/879/22/06 надіслано клопотання представника позивача Кравець Р.Ю. про долучення доказів понесених витрат у справі №380/23449/21 до Львівського окружного адміністративного суду для долучення до матеріалів справи №380/23449/21, яка повернута на адресу суду першої інстанції за вих. № 01-17/54346/22 від 13.09.2022.

В додатку значиться: клопотання про долучення доказів понесених витрат від 12.09.2022 на 12 арк..

Згідно списку сектору роботи із зверненнями громадян та надання інформації згрупованих рекомендованих листів з повідомленнями Восьмий апеляційний адміністративний суд поштовим відправленням згідно ШЛІ 165 надіслав на адресу Львівського окружного адміністративного суду вказане вище клопотання адвоката Кравця Р.Ю. про долучення доказів понесених витрат від 12.09.2022.

Разом з тим, в автоматизованій системі документообігу Восьмого апеляційного адміністративного суду до справи №380/23449/21 в додатку завантажено в електронному вигляді скановану копію поданого представником позивача Кравця Р.Ю. клопотання про долучення доказів понесених витрат з додатками на 14 арк..

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (статті 73 76 КАС України).

Згідно ч.1 ст.99 КАС України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Письмові, речові і електронні докази, які не можна доставити до суду, оглядаються за їх місцезнаходженням (ч.1 ст.81 КАС України).

Враховуючи наведені приписи законодавства, з метою справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом цього спору у сфері публічно-правових відносин, колегія суддів вважає за необхідне дослідити такі докази.

Зміст поданого клопотання про долучення доказів понесених витрат від 12.09.2022 розкриває правові підстави наявності права на відшкодування понесених судових витрат, а також наводить докази їх фактичного понесення позивачем.

Додатком до клопотання про долучення доказів понесених витрат від 12.09.2022 є: копія рахунку на оплату №499 від 01.09.2022 за послугу (судове засідання у Восьмому апеляційному адміністративному суді 08.09.2022) у розмірі 3300 грн.; копія квитанції про оплату ОСОБА_1 на рахунок ОА «Кравець і партнери» коштів у розмірі 3300 грн., призначення платежу - договір №92 від 16.05.2022 (судове засідання) №0.0..1; акт надання послуг №275 від 09.09.2022 згідно договору №92 від 16.05.2022 (судове засідання у Восьмому апеляційному адміністративному суді 08.09.2022).

Згідно доданих до клопотання описів з рекомендованими повідомленнями про вручення, копія клопотання з додатками надіслана також сторонам та учасникам справи цінним листом з описом вкладення.

Вказані докази свідчить, що позивач фактично понесла судові витрати на правничу допомогу у сумі 3300 грн. за участь у судовому засіданні 08.09.2022 в суді апеляційної інстанції її представника, і такі докази, у порядку визначеному процесуальним законом, були надіслані на адресу суду.

З врахуванням встановленого колегія суддів приходить до висновку, що стороною позивача належними і допустимими доказами підтвердження понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу в суд апеляційної інстанції під час прийняття постанови Восьмим апеляційним адміністративним судом 08 вересня 2022 року у розмірі 3300,00 гривень..

Крім того, таке клопотання було надіслано сторонам, зокрема і відповідачу, однак заперечень щодо понесення таких витрат відповідач суду не надав.

Отже, суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що позивач не надав суду доказів понесення витрат за участь у судових засіданнях у суді апеляційної інстанції у сумі 3300 грн..

Що стосується питання понесення позивачем решти витрат на професійну правничу (правову) допомогу у цій справі, то колегія суддів враховує наступне.

Як встановлено судом, між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Кравець і партнери» укладено Договір про надання правничої допомоги №92 від 16.05.2023 року.

Згідно з пунктом 1.1, цього договору АО зобов`язується в порядку та на умовах, визначених Договором надати Замовнику правову допомогу за його запитом, а Замовник зобов`язується оплатити надані послуги.

Відповідно до п.4.1 Договору, вартість послуг за надання правничої допомоги визначається в Додатку №1 до даного Договору, який є конфіденційним та може бути розголошений виключно за письмовою згодою сторін.

Відповідно до Додатку №1 до Договору про надання правничої допомоги №92 від 16.05.2023 року сторони погодили авансовий платіж в розмірі 8000,00 грн..

Відповідно до квитанції №0.0..1 позивач оплатила АО «Кравець і партнери» 8000,00 грн. за надання правничої допомоги.

Згідно Акту наданих послуг №330 від 04.10.2022 року Виконавцем (АО «Кравець і партнери») було виконано наступні роботи, а саме: касаційна скарга у справі №380/23449/21 на суму 5000,00 грн..

Відповідно до квитанції №0.0..1 позивач оплатила АО «Кравець і партнери» 5000,00 грн. за надання правничої допомоги..

Крім того, між позивачем та Адвокатом Золотухіним О.О. укладено договір доручення про надання правової допомоги від 10.11.2021 року.

Згідно з пунктом 1.1, Адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених Договором в адміністративній справі за позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу від 08.11.2021 №498о/с, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Відповідно до п.4.1 Договору, на визначення розміру гонорару Адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень Клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначенні обґрунтованого розміру гонорару.

Відповідно до Акту здавання приймання робіт згідно договору від 10.11.2021 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу від 08.11.2021 №498о/с, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, адвокатом надано наступні послуги: вивчення та правовий аналіз матеріалів, що є предметом позову, опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні відносини, формування правової позиції 2 год., 2000 грн.; підготовка позовної заяви 2 год., 2000 грн.; підготовка відповіді на відзив - 1 год., 1000 грн.; участь у судових засіданнях 2 год, 2000 грн..

Загальна вартість правничої допомоги становить 7000,00 грн..

Відповідно до квитанції №0.0..1 позивач оплатила адвокату Золотухіну О.О. за надання правничої допомоги 7000 грн..

Отже, витрати позивача в розмірі 20000 грн. на професійну правничу допомогу дійсно мали місце та повністю доводяться належними і допустимим доказами. Заперечень щодо понесення позивачем таких витрат чи їх зменшення відповідач суду не надав.

Водночас обов`язок доведення неспівмірності таких витрат законом покладено на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, тобто, у даному випадку, на Головне управління Національної поліції у Львівській області.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказам і доводам, що наводяться сторонами у справі. Тобто суд не може діяти на користь будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам судочинства. Таким чином, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони. Саме інша сторона зобов`язана довести неспівмірність заявлених опонентом витрат.

Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанова об`єднаної палати ВС від 03.10.2019 №922/445/19; постанова ВС від 24.11.2020 №911/422/15; від 09.02.2022 справа №523/3904/19).

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, зазначаючи, що відповідач не подав заперечень щодо стягнення судових витрат, про наявність правових підстав для задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача у розмірі 20000 грн., що не спростовано доводами апеляційної скарги відповідача.

Разом з тим, суд першої інстанції, не дослідивши належним чином обставини щодо понесення позивачем витрат на професійну правничу (правову) допомогу в суді апеляційної інстанції під час прийняття судом постанови 08.09.2022, прийняв необґрунтоване рішення щодо незадоволення вимог сторони позивача про стягнення з відповідача таких витрат у розмірі 3300,00 гривень. Тому у цій частині додаткове рішення суду першої інстанції у відповідності до приписів статті 317 КАС України необхідно змінити, а саме, в абзаці третьому резолютивної частини цього додаткового рішення змінити «20000 ( двадцять тисяч) грн. 00 коп.» на 23300 ( двадцять три тисячі триста) грн. 00 коп.».

Вказане підтверджує обґрунтованість доводів апеляційної скарги позивача у відповідній частині, яку належить задоволити.

У решта частині судом першої інстанції ухвалено додаткове рішення у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому його необхідно залишити без змін. Доводи апеляційної скарги відповідача не містять обґрунтованих підстав для його скасування.

В апеляційній скарзі відповідач не обґрунтував належним чином заперечення щодо визначеного судом першої інстанції розміру витрат на професійну правничу допомогу та розміру сплаченого судового збору.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року в адміністративній справі №380/23449/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу змінити, а саме, в абзаці третьому резолютивної частини цього додаткового рішення суду змінити «20000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.» на 23300 ( двадцять три тисячі триста) грн. 00 коп.».

У решта частині додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року в адміністративній справі №380/23449/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Р. Й. Коваль
С. П. Нос