Справа № 200/5481/23
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2024-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року справа №200/5481/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року у справі № 200/5481/23 (головуючий І інстанції Голубова Л.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати позивачу при звільненні грошової компенсації за невикористані щорічні та додаткові відпустки за 2015, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки та компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2019, 2021, 2022, 2023 роки;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані щорічні та додаткові відпустки за 2015, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 в кількості 133 доби та компенсацію за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2019, 2021, 2022, 2023 роки в кількості 56 діб, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

В обґрунтування зазначив, що з 07.11.2015 по 30.03.2023 проходив службу в Національній поліції України, має статус учасника АТО.

Позивачу при звільненні у березні 2023 року протиправно не сплачено компенсацію за невикористані дні щорічної та додаткової оплачуваної відпустки за 2015, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки в кількості 133 доби, а також компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2019, 2021, 2022, 2023 роки в кількості 56 діб, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Такі дії відповідача є протиправними.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо невиплати ОСОБА_1 при звільненні грошової компенсації за невикористані щорічні та додаткові відпустки за 2015, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки та компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2019, 2021, 2022, 2023 роки.

Зобов`язано Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані щорічні та додаткові відпустки за 2015, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 в кількості 133 доби та компенсацію за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2019, 2021, 2022, 2023 роки в кількості 56 діб, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Вирішено питання судових витрат по справі.

Не погодившись з судовим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Оскільки в період до 07.11.2019 позивач проходив службу в ГУ НП України в Донецькій області та департаменті захисту економіки НП України, то саме вони повинні бути відповідачами в частині позовних вимог про зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки за період з 07.11.2015 07.11.2019.

Крім того, відсутні докази наявності невикористаної відпустки за час проходження служби позивачем у період з 07.11.2015 по 07.11.2019.

Законом України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону лише за невикористану в році звільнення відпустку.

Щодо додаткової відпустки, то вона має бути використана працівником протягом календарного року, тобто, якщо працівник не реалізував своє право на таку відпустку в поточному році, перенесення її на наступний рік не допускається.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив про відсутність можливості надати справу в паперовому вигляді. Також повідомлено, що всі документи у цій справі, що надійшли в паперовому вигляді або через офіційну електронну пошту суду скановано та експортовано в КП "Діловодство спеціалізованого суду".

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему "Електронний суд" матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначений лист Верховного Суду, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі "Електронний суд".

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 з 07.11.2015 по 30.03.2023 проходив службу в органах Національної поліції України, що доведено послужним списком.

З 07.11.2015 по 06.11.2019 ОСОБА_1 проходив службу в Головному управлінні Національної поліції Донецької області, з 07.11.2019 по 30.03.2023 - в Управлінні стратегічних розслідувань в Донецької області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

Позивач має статус учасника АТО, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_1 від 22.01.2016.

Відповідно до послужного списку ОСОБА_1 працював з 07.11.2015 до 20.08.2018 в Головному управлінні Національної поліції в Донецькій області, а з 20.08.2018 до 07.11.2019 в Департаменті захисту економіки Національної поліції України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 № 867 "Про утворення територіального органу Національної поліції" утворено як юридичну особу публічного права, міжрегіональний територіальний орган Національної поліції - Департамент.

Згідно з наказом Департаменту від 07.11.2019 № 35 о/с ОСОБА_1 призначено в порядку переведення з Департаменту захисту економіки Національної поліції України, старшим оперуповноваженим 3-го відділу (боротьби з екстремістськими та радикальними організованими злочинними групами) управління стратегічних розслідувань в Донецькій області з 07.11.2019.

Відповідно до наказу відповідача № 153 о/с від 20.03.2023 підполковника поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 30.03.2023 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням).

За період проходження служби в Головному управління Національної поліції Донецької області позивач ОСОБА_1 за 2015 рік мав право на:

- невикористану частину щорічної основної відпустки у кількості 3 діб за 2015 рік;

- невикористану частину щорічної основної відпустки в кількості 15 діб та додаткову оплачувану відпустку в кількості 9 діб за 2018 рік.

Наведене зазначено у довідці ГУНП в Донецькій області від 03.04.2023.

За період проходження служби в Департаменті стратегічних розслідувань Національної поліції України позивач ОСОБА_1 мав права на:

- невикористану частину щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік в кількості 10 діб та додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік в кількості 10 діб;

- невикористану частину щорічної основної оплачуваної відпустки за 2020 рік в кількості 20 діб та додаткової оплачуваної відпустки за 2020 рік в кількості 11 діб;

- невикористану частину додаткової оплачуваної відпустки за 2021 рік в кількості 12 діб;

- невикористану щорічну основну оплачувану відпустку в кількості 30 діб та додаткову оплачувану відпустку в кількості 13 діб за 2022 рік;

- невикористану додаткову відпустку із збереженням заробітної плати як учасник бойових дій за 2019 рік в кількості 14 діб;

- невикористану додаткову відпустку із збереженням заробітної плати як учасник бойових дій за 2021 рік в кількості 14 діб;

- невикористану додаткову відпустку із збереженням заробітної плати як учасник бойових дій за 2022 рік в кількості 14 діб;

- невикористану додаткову відпустку із збереженням заробітної плати як учасник бойових дій за 2023 рік в кількості 14 діб.

Наведене зазначено у довідках Департаменту стратегічних розслідувань від 30.03.2023 року та від 24.04.2023.

Таким чином, на день звільнення позивача зі служби в поліції він мав невикористані основні та додаткові відпустки в кількості 189 діб, які не були йому нараховані та сплачені в день звільнення зі служби в поліції.

У зв`язку із звільненням 30.03.2023 відповідачем відповідно до наказу № 153 о/с від 20.03.2023 здійснено розрахунок з ОСОБА_1 , зокрема сплачено за 5 діб компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 рік та за 14 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2023 рік.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Оцінка суду.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про відпустки" № 504/96-ВР від 15.11.1996 (далі - Закон № 504/96-ВР) встановлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Згідно зі статтею 4 Закону № 504/96-ВР установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 31) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 161 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 181 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону). Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

Частиною першою статті 24 Закону № 504/96-ВР передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Аналогічні положення містяться і в частині першій статті 83 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Закон України "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02.07.2015 (далі - Закон № 580-VII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно зі статтею 60 Закону № 580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 92 Закону № 580-VIII встановлено, що поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 93 Закону № 580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються.

Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки.

За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів.

Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до частин сьомої, восьмої, дев`ятої, десятої та одинадцятої статті 93 Закону № 580-VIII чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року.

Поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку.

Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.

За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Частинами першою та другою статті 94 Закону № 580-VIII обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджені наказом МВС України № 260 від 06.04.2016 (далі - Порядок № 260), визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України, у тому числі здобувачам вищої освіти, яким присвоєно спеціальне звання поліції (далі - здобувачі), закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі - ЗВО).

Пунктом 3 розділу І Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами сьомим та восьмим пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України та особу не може бути позбавлено такого права.

Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у статті 92 Закону №580-VIII, а саме: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону № 580-VIII, відповідно до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів, відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється, та у разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції, за бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році.

Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення.

В Рішенні Конституційного Суду України від 07.05.2002 № 8-рп/2002 у справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону № 580-VIII і Порядку № 260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону № 504/96-ВР.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 504/96-ВР і частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Аналогічні правові висновки щодо регулювання аналогічних спірних правовідносин викладені у постановах Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 160/10875/19 та від 31.03.2021 у справі № 320/3843/20.

Як свідчать матеріали справи на час звільнення позивача зі служби в поліції ним не використано щорічні та додаткові відпустки за 2015, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 в кількості 133 доби, компенсацію за вказані невикористані календарні дні відпусток при звільненні з поліції позивач не отримав.

Тому дії відповідача щодо невиплати позивачу компенсації за невикористані дні відпусток є протиправними, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зобов`язання відповідача нарахувати на виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані щорічні та додаткові відпустки за 2015, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки в кількості 133 доби.

Щодо компенсації за додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2019, 2021, 2022, 2023 роки у кількості 56 днів, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 16-2 Закону № 504/96-ВР учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

У разі якщо Законом України "Про відпустки" або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

Отже, у випадку звільнення поліцейських - учасників бойових дій, їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР та статтею 12 Закону № 3551-ХІІ.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 07 травня 2020 року у справі № 360/4127/19.

Таким чином, норми Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-ХІІ не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки.

З огляду на зазначене, відповідач протиправно не здійснив з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки за період за 2019, 2021, 2022, 2023 роки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2019, 2021, 2022, 2023 роки в кількості 56 діб.

Є безпідставними доводи відповідача про відсутність доказів наявності у позивача невикористаних відпусток у період з 07.11.2015 по 07.11.2019, оскільки ці доводи спростовуються довідкою ГУНП в Донецькій області від 03.04.2023.

Суд не приймає доводи апелянта, що за період з 07.11.2015 07.11.2019 належними відповідачами є ГУ НП України в Донецькій області та Департамент захисту економіки НП України, оскільки Головне управління Національної поліції в Донецькій області, Департамент захисту економіки Національної поліції України, Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України входять в єдину структуру органів Національної поліції України.

Останнім роботодавцем перед звільненням був саме Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України, тому саме цей орган мав сплатити позивачу всі належні при звільненні з органів Національної поліції України виплати, а отже він є належним відповідачем у цій справі.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року у справі № 200/5481/23 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року у справі № 200/5481/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 05 лютого 2024 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 05 лютого 2024 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв