Справа № 335/278/24
Суддя: Алєксєєнко А. Б.
Дата ухвалення: 2024-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/278/24 2-а/335/23/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Алєксєєнка А.Б., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Запоріжжя, третя особа: Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з позовом до Центрального об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Запоріжжя, третя особа: Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про скасування постанови №88 від 26.05.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400,00 грн.

В обґрунтування позовних позивач зазначив про те, що 03.01.2024 із застосунку «ДІЯ» він дізнався про наявність відкритого виконавчого провадження №72731524 від 11.09.2023 на підставі постанови №88 від 26.05.2023 року, винесеної тимчасово виконуючим обов`язки начальника Центрального об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м.Запоріжжя майором Нагорним Є.С., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400,00 грн. Копію вказаної постанови та постанову про відкриття виконавчого провадження не отримував.

Вважає, що оскаржувана постанова є незаконної та підлягає скасуванню з огляду на такі обставини. 13.04.2023 року позивачем була отримана повістка про прибуття 14.04.2023 до Центрального ОРТЦК та СП, проте з 13.04.2023 по 18.04.2023 року він перебував на амбулаторному лікуванні в КНП «ЦПМСД №10», з 17.04.2023 по 25.04.2023 був госпіталізований в КНП «ЦПМСД №10».

При цьому зазначає, що у відповідності до вимог законодавства розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210-1 КУпАП відбувається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з роз`ясненням їй прав та обов`язків та врученням копії протоколу. Водночас вказує, що в порушення вказаних вимог законодавства його не було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також порушено вимоги ст.268 КУпАП України щодо обов`язкової участі особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

При цьому, вказує, що до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався. Разом з цим, в оскаржуваній постанові не вказано за якою ознакою його дії кваліфіковані за ч.2 ст.210-1 КУпАП.

З урахуванням вказаних обставин позивач просить суд поновити йому строк для звернення до суду з вказаним позовом та скасувати постанову №88 від 26.05.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 3 400,00 грн.

Ухвалою суду від 09 січня 2024 року поновлено позивачу строк звернення до суду, позовну заяву прийнято до розгляду, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження із особливостями, встановленими ст.ст. 268272, 286 КАС України, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання без повідомлення (виклику) сторін, надано учасникам справи строк для надання заяв по суті справи та роз`яснено наслідки їх неподання.

19 січня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому він просить суд у задоволенні позову відмовити з підстав правомірності винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП.

В обгрунтування відзиву зазначено, що ОСОБА_1 був обізнаний про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення №88 від 26.05.2023 та ознайомлений з правами та обов`язками особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в тому числі ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, що підтверджується його особистм підписом у протоколі. Другий примірник протоколу позивачем також було отримано під його особистий підпис. Крім цього, у протоколі позивач власноруч зазначив письмові пояснення. Разом з цим, на розгляд справи про адміністративне правопорушення за ознаками ч.2 ст.210-1 КУпАП ОСОБА_1 не з`явився, причини неприбуття не повідомив, заяв та клопотань про перенесення розгляду справи, розгляд справи за його відсутності не надходило.

Оскаржувана постанова прийнята у відповідності до вимог ст.283 КУпАП, а тому просить відмовити в позові про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. До відзиву було долучено копію матеріалів справи №88 від 26.05.2023.

У зв`язку з тим, що у позивача не закінчився строк для подання відповіді на відзив, судове засідання було відкладено на 02 лютого 2024 року на 08 год. 40 хв.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази, які в ній містяться, у сукупності, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 13.04.2023 одержав повістку про виклик до Центрального ОРТЦК та СП м.Запоріжжя на 14.04.2023.

26.05.2023 відносно позивача ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210-1 КУпАП, згідно з яким, будучи належним чином повідомлений повісткою від 13.04.2023 про необхідність прибуття до Центрального ОРТЦК та СП 14.04.2023 ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився, чим порушив вимоги ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Враховуючи те, що вищезазначені дії скоєні особою в умовах особливого періоду, то ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.210-1 КУпАП.

26 травня 2023 року постановою тимчасово виконуючого обов`язки начальника Центрального об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м.Запоріжжя майора Нагорного Є.С. позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3 400,00 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що під час мобілізації військовозобов`язаний офіцер запасу ОСОБА_1 отримав повістку про необхідність прибуття 14.04.2023 до Центрального об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Запоріжжя для проходження військово-лікарської комісії та уточнення облікових даних, проте не з`явився до Центрального об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Запоріжжя в зазначені в повістці час та дату, доказів наявності поважних причин неприбуття за повісткою не надав, чим порушив вимоги ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач вказує на порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, враховуючи те, що його не було належним чином повідомлено про день, час та місце розгляду справи, розгляд справи відбувся за його відсутності чим було порушено права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП.

Розглядаючи цей аргумент позивача, слід зазначити, що дійсно 268 КУпАП гарантує особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, право бути присутньої під час розгляду справи.

Разом з цим з копії матеріалів справи №88 від 26.05.2023, наданої представником відповідача до відзову, вбачається що позивач був ознайомлений із протоколом про адміністративне правопорушення під підпис, а також його було ознайомлено про час і місце розгляду справи та роз`яснено його права та обов`язки.

Відповідно до ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд звертає увагу на те, що позивач, будучи сповіщеним про день розгляду справи на розгляд справи не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, відтак прийняття оскаржуваної постанови без участі позивача зумовлено його власною поведінкою.

Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові на відповідність критеріям правомірності, передбаченич ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції Українивизначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч.1ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу приписів ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Частиною 2 статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у випадку повторного протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

За змістом оскаржуваної постанови кваліфікуючою ознакою вчиненого адміністративного правопорушення є вчинення адміністативного правопорушення передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

На території України особливий період розпочався 17.03.2014 року відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію».

Аналізуючи поняття «особливий період», визначене в Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Законі України «Про оборону України» особливий період охоплює період мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до абз. 3 ст. 4 «Про оборону України» з моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни.

Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, було введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.

Тобто, на дату винесення оскаржуваної постанови в Україні діяв особливий період, а відтак інкриміновані позивачеві діяння, об`єктивна сторона яких наведена у спірній постанові, дійсно мають кваліфікуватись за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

При цьому диспозиція адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, є бланкетною, тобто такою, яка відсилає до інших нормативно-правових актів, які визначають правила військового обліку.

Позивачеві інкримінується порушення вимог ст.22 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Стаття 22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» визначає, що громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом. Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: 1) перебувати на військовому обліку: 2) прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно оскаржуваної постанови позивач повинен був з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 по повістці 14.04.2023 року, проте не з`явився, доказів поважності причин неприбуття не надав.

Разом з цим, суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно абз. 3 ч.9 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службуповажними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військово- зобов`язаного чи резервіста до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для призову на збори в пункт і в строк, установлені його керівником, які підтверджені відповідними документами, визнаються перешкоди стихійного характеру, сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови КМУ від 28.07.2010 № 673 «Про затвердження переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до військового комісаріату для призову на збори» поважною причиною неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори в пункт і в строк, установлені керівником відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки визнається, зокрема, хвороба, підтверджена відповідними документами (довідками).

Згідно наданої позивачем копії медичної довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» від 18.04.2023 року судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 знаходився на амбулатрному лікуванні в КНП «ЦПМСД №10» з 13.04.2023 по 18.04.2023.

Згідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого кардіоревматологічного відділення №654/314 КНП «ЦПМСД №10» встановлено, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 17.04.2023 по 25.04.2023.

Таким чином, надані позивачем медичні документі підтверджують наявність поважних причин, які об`єктивно перешкоджали позивачу з`явитись за викликом 14.04.2023 до Центрального об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Запоріжжя для проходження військово-лікарської комісії та уточнення облікових даних.

Вказані обставини дають суду підстави вважати про відсутність винної поведінки позивача та суб`єктивної сторони правопорушення.

Зазначена обставина свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що при винесенні спірної постанови неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, вона основана на припущеннях і в порушення прав позивача, чим порушено норми процесуального права, тому є підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір в сумі 605,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, який є суб`єктом владних повноважень.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 242-246, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Запоріжжя, третя особа: Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову тимчасово виконуючого обов`язки начальника Центрального об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м.Запоріжжя майора Нагорного Є.С. у справі про адміністративне правопорушення № 88 від 26 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400,00 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Центрального об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Запоріжжяза рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього адміністративного апеляційного суду (49005, м. Дніпро, вул. Василя Жуковського, 23).

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Центральний об`єднаний районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки міста Запоріжжя (, адреса місцезнаходження: м.Запоріжжя, вул.Сталеварів, буд.20).

Третя особа: Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (адреса: м.Запоріжжя, вул.Брюлова, буд.5)

Суддя: А.Б.Алєксєєнко