Справа № 380/23760/23
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2024-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2024 рокусправа № 380/23760/23

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Кузана Р.І. розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ), Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області (місцезнаходження: 79018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 15, ), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Івано- Франківській області №66 від 06.04.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2;

- зобов`язати Головне управління ПФУ у Львівської області зарахувати до загального страхового стажу період роботи позивача з 01.01.1991 по 23.10.2003 у НГВУ «Бахіловнафта» на посадах столяр, оператор підземного ремонту свердловин, оператор підтримки пластового тиску цеху підтримки пластового тиску, оператор по добуванню нафти і газу в управлінні добування нафти; з 05.12.2005 по 18.04.2008, з 15.05.2008 по 30.09.2017 у AT «Білоруське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин» на посадах помічник бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння свердловин та бурильник експлуатаційного і розвідувального буріння свердловин; з 01.10.2017 по 15.03.2022 у ТОВ «РН-СЕРВІС» на посаді бурильник капітального ремонту свердловин;

- зобов`язати Головне управління ПФУ у Львівській області зарахувати до стажу роботи в шкідливих умовах праці період роботи позивача: роботу у НГВУ «Бахіловнафта» ВАТ «Варєганнафтогаз» у період з 30.07.1989 по 23.10.2003 на посадах оператор підземного ремонту свердловин, оператор підтримки пластового тиску цеху підтримки пластового тиску, оператор по добуванню нафти і газу, які передбачені розділом XIII підрозділ 2 п. а Списку 2 Постанови Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956; Розділом XII підрозділ 2130200а-15824 Постанови Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991; Розділ XII підрозділ 2130200а-15868 Постанови Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994, розділ XII підрозділ 1. Пункт 2 позиція 12.2.а постанови Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003; роботу у ВАТ «Білоруському управлінні по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин» у період з 05.12.2005 по 18.04.2008, з 15.05.2008 по 30.09.2017 на посадах помічник бурильника та бурильник капітального ремонту свердловин цеху поточного та капітального ремонту свердловин, яка передбачена списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. N36 (Розділ XII, підрозділ-12.2а), розділом XII «Буріння, видобування та перероблення нафти, газу та газового конденсату» Списку № 2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461; роботу у ТОВ «РН-СЕРВІС» у період з 01.10.2017 по 14.06.2019 на посаді бурильник капітального ремонту свердловин цеху капітального ремонту свердловин, яка передбачена списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461;

- зобов`язати Головне управління ПФУ у Львівській області призначити та виплачувати з 31.03.2023 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком 2 відповідно до пункту 2 частини 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-1V, а також дорахувати, виплатити недоплачені суми пенсії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що 31.03.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком по Списку №2. До заяви про призначення пенсії ним було долучено всі необідні документи, які підтверджуються його страховий стаж. Однак, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийняло рішення №66 про відмову у призначенні йому пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, оскільки з 01.01.2023 російська федерація в односторонньому порядку припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. За доданими до заяви документами йому до страхового стажу не зараховано період роботи в російській федерації. Із прийнятим рішенням відповідача позивач не погоджується, вважає його таким що прийняте з порушенням законодавства України, оскільки трудова книжка містять чіткі записи. Просить позов задовольнити.

Ухвалою від 16.10.2023 суддя залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою судді від 30.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Сторони належним чином повідомлялися про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 13.11.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що за результатами розгляду заяви та доданих до неї документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийнято рішення №66 від 06.04.2023 про відмову в переведенні на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2. Вказує, що з 01.01.2023 російська федерація в односторонньому порядку припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, тому на осіб, які працювали в росії після січня 1992 не поширюються норми Угоди щодо врахування при призначенні пенсії російського стажу та заробітку. Крім цього вказує, що документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема про стаж роботи до 31.12.1991, уточнюючі довідки про пільговий характер роботи, про навчання, про цивільний стан особам та інші документи враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостоля компетентним органом держави, в якій документ був складений, передбаченого статтею 4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05.10.1961. Оскільки, до звернення долучені документи про пільговий характер роботи без проставлення апостиля, а запис в трудовій книжці про припинення трудової діяльності завірено підприємством російської федерації, підстави для проведення перерахунку пенсії відсутні.

Від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 22.11.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову. В поданому відзиві наведено аргументи, що зазначені у відзиві Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорта.

Згідно з записами трудової книжки НОМЕР_2 позивач в межах спірного періоду працював:

- з 10.03.1989 по 23.10.2003 у НГВУ «Бахіловнафта» на посадах столяр, оператор підземного ремонту свердловин, оператор підтримки пластового тиску цеху підтримки пластового тиску, оператор по добуванню нафти і газу в управлінні добування нафти;

- з 05.12.2005 по 18.04.2008 у AT «Білоруське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин» (далі - AT «Білоруське УПНП і КРС») на посадах помічник бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння свердловин та бурильник експлуатаційного і розвідувального буріння свердловин;

- з 15.05.2008 по 30.09.2017 у AT «Білоруське УПНП і КРС» на посаді бурильник експлуатаційного і розвідувального буріння свердловин;

- з 01.10.2017 по 15.03.2022 у ТОВ «РН-СЕРВІС» на посаді бурильник капітального ремонту свердловин 7-го розряду.

Позивач 31.03.2023 звернувся до відповідача із заявою про переведення на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2.

За принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду в Івано-Франківській області прийнято рішення №66 від 06.04.2023, яким відмовлено позивачу в переведенні на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 та проведенні перерахунку пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, оскільки долучені ним документи про пільговий стаж не відповідають нормам чинного законодавства, а записи в трудовій книжці про припинення трудової діяльності завірено підприємством російської федерації.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні підставою для відмови слугувало те, що стаж роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 відсутній, оскільки 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. При цьому, документи про стаж роботи до 31.12.1991 враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений, передбаченого статтею 4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05.10.1961.

Не погоджуючись з рішеннями відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи даний спір суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV передбачено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Частиною 1 статті 4 Закону № 1058-IV встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається, зокрема, з міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та російська федерація (далі - Угода від 13.03.1992).

Відповідно до статті 1 Угоди від 13.03.1992, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди від 13.03.1992 встановлено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Отже, дія цієї угоди розповсюджувалася на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав-учасниць угоди.

В силу положень статті 6 Угоди від 13.03.1992, призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Відповідно до статті 11 зазначеної Угоди від 13.03.1992, необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

З огляду на викладене, цією Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії.

Аналіз вищенаведених норм вказує на те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховуються при встановленні права на пенсію. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Положення цієї Угоди були чинними на момент роботи позивача у спірних періодах та на момент звернення позивача з заявою про призначення йому пенсії (31.03.2023). Дія цієї Угоди припинена згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 639 від 24.06.2023.

При цьому суд враховує, що 29.11.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", згідно з пунктом 1 якої постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві. Постанова набрала чинності 02.12.2022.

Водночас, відповідно до пункту 2 статті 13 Угоди про гарантії пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Отже, зі змісту наведеного слід враховувати, що положення відповідних міжнародних договорів розповсюджується також і на питання пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу та обчислення пенсій, пов`язаних із їх перерахунком. Діюче в Україні пенсійне законодавство передбачає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території російської федерації або на підприємстві зареєстрованому на території російської федерації після 13.03.1992, то цей стаж має враховуватись на території України як власний страховий (трудовий стаж), хоча пенсійні внески можуть сплачуватись в росії. Тобто існує гарантія врахування страхового стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі №676/6166/16-а, від 16 квітня 2020 року у справі №555/2250/16-а від 17 червня 2020 року у справі №646/1911/17, від 21 лютого 2020 року у справі № 291/99/17 та від 06 липня 2020 року у справі № 345/9/17.

Відтак, при прийнятті рішення щодо зарахування чи відмови в зарахуванні страхового стажу певних періодів роботи, орган пенсійного фонду повинен враховувати норми законодавства України, в сукупності з нормами законів тієї країни, на території якої працювала в спірний період роботи особа, яка звернулась за призначенням пенсії або ж перерахунком пенсії.

Суд зазначає, що на час набуття позивачем трудового стажу у спірних періодах, вказані вище Угоди були чинними для України, відтак підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Окрім того, аналіз наведеного вказує на те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

01.12.2022 Верховна Рада України прийняла Закон України за № 2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» (далі Закон №2783-IX), який набрав чинності 23.12.2022 і яким постановила зупинити у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року №140/98-ВР.

Проте суд зазначає, що відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, положення Закону № 2783-IX підлягають застосуванню щодо правовідносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто з 23.12.2022, а положення Постанови №1328 з 02.12.2022.

Отже, на час коли позивач працював у російській федерації, усі вищевказані міжнародні договори були чинні, а відтак такі документи не потребували апостилю.

Водночас, суд зауважує, що відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 №107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав», під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 р. такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Суд зазначає, що статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII (далі Закон №1788-XII) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Суд також зазначає, що записи про періоди роботи позивача, які зазначені в позовних вимогах з 30.07.1989 по 23.10.2003, з 05.12.2005 по 18.04.2008, з 15.05.2008 по 30.09.2017 та з 01.10.2017 по 15.03.2022 є чіткими та містять записи про прийом на роботу, запис про звільнення та посилання на накази.

З огляду на наведене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано- Франківській області №66 від 06.04.2023, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за списком №2, є протиправним та підлягає скасуванню.

Водночас, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано- Франківській області №66 від 06.04.2023 не містить жодних даних щодо зарахування чи не зарахування період роботи з 30.07.1989 по 23.10.2003, з 05.12.2005 по 18.04.2008, з 15.05.2008 по 30.09.2017 та з 01.10.2017 по 15.03.2022, тобто відповідачем не розглядалось питання щодо зарахування вищевказаних періодів до страхового стажу.

Відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивачки про призначення пенсії за віком визначено ГУ ПФУ України у Львівській області , то саме цей орган і має завершити процедуру призначення позивачу пенсії за віком.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити пенсію, суд зазначає, що питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/72608654), яка зводиться до того, що суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу.

Надаючи правову оцінку обраному позивачем способу захисту шляхом зобов`язання відповідача вчинити дії, варто зважати на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні ст.13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Стаття 2 КАС України визначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки вирішення питання наявності права на пенсію (підрахунку загального стажу) є прерогативою пенсійного органу і суд не вправі замість пенсійного органу вдаватись до підрахунку стажу, чи прийняття рішення про призначення пенсії, тому на переконання суду, для відновлення порушеного права позивача необхідно зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області після зарахування спірних періодів роботи повторно розглянути заяву позивача від 31.03.2023 року про призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 2147,20 грн

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №66 від 06.04.2023 про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79000, Львівська область, м.Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 31.03.2023 про переведення на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 та прийняти рішення по суті заяви, з урахуванням наданих позивачем документів, довідок та правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області (місцезнаходження: 79018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 15, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.І. Кузан