Справа № 346/7469/23
Суддя: Третьякова І. В.
Дата ухвалення: 2024-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/7469/23
Провадження № 2-а/346/23/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Третьякової І.В.

за участю:

секретаря судових засідань - Дутчак Х.В.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Боб`яка М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

У С Т А Н О В И В:

18.12.2023р. ОСОБА_1 звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом, в якому з урахуванням уточнених вимог просив визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1259658 від 08.12.2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 183 КУпАП та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги мотивував тим, що 08.12.2023р. він зайшов до приміщення Коломийської районної організації Червоного Хреста України де його непривітно зустріла співробітниця даного відділення. Чиновники, перебуваючи на робочому місці, повинні представляти себе, але на прохання ОСОБА_1 , працівниця даної організації відмовилася назвати свої анкетні дані, чим спричинила конфліктну ситуацію. Одним із основоположним принципів та цінностей товариства Червоного Хреста України є неупередженість міжнародний рух не робить будь-якого розрізнення за расовою, релігійною, класовою ознакою або політичними переконаннями. Він лише намагається полегшувати страждання людей і в першу чергу тих, хто цього найбільше потребує. ОСОБА_1 є особою, яка потребує допомоги, оскільки він та його сім`я є внутрішньо переміщеними особами внаслідок війни і його прохання представитися не суперечило вимогам законодавства України. Проте, виниклий між ним та працівницею конфлікт не зменшувався і позивач був змушений викликати працівників поліції зателефонувавши на лінію «102». Таким чином, здійснений ним виклик був направлений на звернення до компетентних органів в обов`язки яких входить захист громадян, а тому його такі дії не були направлені на зрив нормальної роботи поліції. Не дивлячись на такі пояснення позивача, інспектор їх до уваги не прийняв та виніс оспорювану постанову. Таким чином, позивач вважає вказане рішення інспектора Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Далибожика Р.Р. необґрунтованим та винесеним без повного з`ясування всіх обставин, які мають значення та невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою суду від 09.01.2024р. у справі було відкрито спрощене позовне провадження. Роз`яснено відповідачу його право протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують його доводи і заперечення.

Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та пояснив, що в нього наявний конфлікт з працівниками Коломийської районної організації Червоного Хреста України, оскільки останні ігнорують потреби його родини та не надають їм гуманітарну допомогу. 08.12.2023р. він прийшов до приміщення даної організації, з працівниками якої в нього конфлікт через їх вибіркове ставлення до людей отримувачів допомоги. В ході спілкування з однією з працівниць він пояснив, що подав до суду позовну заяву до ОСОБА_2 та йому потрібно вказати відомості про дану особу, а тому просив назвати йому її прізвище, ім`я, по батькові та ще з`ясувати певні обставини. Дана працівниця відмовилась представлятися, між ними виникла суперечка і він викликав поліцію. По приїзду працівники поліції почати з`ясовувати, що відбулося і вже в їхній присутності працівниця ОСОБА_2 назвала свої анкетні дані. Позивач також зауважив, що скористався своїми правами громадянина України та звернувся до органу Національної поліції в порядку передбаченому ЗУ «Про Національну поліцію». Однак, інспектор не відібравши жодних пояснень від учасників, не ведучи аудіо- чи відео- фіксацію подій та не з`ясувавши всіх обставини виниклої ситуації, виніс відносно нього постанову за завідомо неправдивий виклик спеціальних служб, вручив її копію та роз`яснив йому порядок оскарження. Вказані дії інспектора, на думку позивача, були неправомірними, а винесене ним рішення незаконним.

Представник позивача Боб`як М.Ю. в судовому засіданні також підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав, зазначених в уточненій позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи за їхньої відсутності до суду не подавав. Про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Довідкою від 09.12.2022р.ю № 2616- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи підтверджується, що ОСОБА_1 , який зареєстрований в смт. Велика Лепетиха, Херсонської області, фактично поживає в АДРЕСА_1 .

08.12.2023р. інспектором Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області капітаном поліції Далибожиком Романом Романовичем за результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 було винесено постанову серії ЕГА № 1259658, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 183 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 гривень.

В даній постанові зазначено, що 08.12.2023р. в м. Коломия по вул Петлюри, 24, ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдиві повідомлення на лінію 102 про конфлікт за даною адресою, хоча даного конфлікту не було.

Позивач вважає його притягнення до адміністративної відповідальності безпідставним, а винесену відносно нього постанову - незаконною, оскільки конфлікт між ним та працівницею Коломийської районної організації Червоного Хреста України мав місце і з метою захисту своїх прав він звернувся до органів Національної поліції, а тому здійснений ним виклик на лінію 102 не може вважатися завідомо неправдивим.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається зі змісту ст. 183 КУпАП, завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку та законна діяльність спеціальних служб (для цілей цього Кодексу під спеціальними службами розуміється, серед інших, і поліція).

Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у завідомо неправдивому виклику, зокрема, поліції. Дії особи при цьому спрямовані саме на зрив нормальної роботи таких необхідних для суспільства служб, як, зокрема, поліція.

Особа викликає поліцейського ніби - то для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Особа, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику поліцейських, зокрема.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, врегульовує Закон України «Про національну поліцію».

За змістом ст. 2 Закону України «Про національну поліцію», завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах:

1) забезпечення публічної безпеки і порядку;

2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави;

3) протидії злочинності;

4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

За змістом ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський зобов`язаний, серед іншого:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно - правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно - правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь - якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Суд враховує, що відповідно до п. 4, 5, 8, 10, 14 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, інших публічних місцях; вживає всіх можливих заходів для надання невідкладної, зокрема домедичної і медичної, допомоги особам, які постраждали внаслідок кримінальних чи адміністративних правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в ситуації, небезпечній для їхнього життя чи здоров`я.

Крім того, згідно ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 183 КУпАП розглядають органи внутрішніх справ.

Особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно ст.9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Згідно з п. ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач заперечує проти вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП та вказує, що в ході конфлікту який виник 08.12.2023р. за місцезнаходженням приміщення Коломийської районної організації Червоного Хреста України, він вважав дії працівника даної організації відносно нього неправомірними, а тому викликав працівників поліції, на яких законом покладено обов`язок служити суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Таким чином судом встановлено, що внаслідок виниклого конфлікту з працівником організації Червоного Хресна ОСОБА_1 звернувся до правоохоронного органу. При цьому, телефонуючи на лінію 102, позивач не повідомляв при виклику поліції інформацію, яка була б для нього завідомо не існуючою, не правдивою, і не бажав даремного виїзду на місце виклику поліцейських.

Дії ж особи при вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, обов`язкового повинні бути спрямовані на умисний зрив нормальної роботи поліції, з повідомленням при викликові про обставини, що місця не мають.

В даній же справі, судом було встановлено, що дії позивача по виклику поліції не були спрямовані на зрив нормальної роботи поліції і такої мети він не переслідував.

Порядок розгляду справи про адміністративні правопорушення визначений главою 22 КУпАП.

У відповідності до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова про адміністративне правопорушення не може оцінюватися судом в розумінні ст. 73 КАС України у якості належних і допустимих доказів, що підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 183 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, а інші докази, які б її обґрунтовували в матеріалах справи відсутні.

Крім того, в розумінні ст. 251 КУпАП пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є доказами. Однак такі пояснення у позивача не були відібрані, а тому жодної оцінки вказаного доказу здійснено не було.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В мотивувальній частині постанови у справі про адміністративне правопорушення відсутні посилання на докази, якими обґрунтовуються рішення інспектора про накладення адміністративного стягнення на позивача за вчинення адміністративного правопорушення у вигляді штрафу.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ч. 1 ст. 7 КУпАП).

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як стверджує позивач в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Тобто, з урахуванням наведених обставин, суд вважає, що доводи ОСОБА_1 не були спростовані, будь-яких доказів на підтвердження факту вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, відповідачем суду не надано, про факт вчинення адміністративного правопорушення свідчить лише постанова, яка фактично не містить в собі опису вчиненого правопорушення, а лише констатує факт порушення.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та спростовували пояснення останнього, приймаючи до уваги приписи ч. 2 ст. 77 КАС України, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена з порушенням норм КУпАП, а тому підлягає скасуванню.

Особливості провадження судами у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст. 286 КАС України. Так, ч. 3 цієї статті визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1259658 від 08.12.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Тобто, якщо відповідачем у справі виступала посадова чи службова особа, то судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, в якому працює ця особа. При цьому залучення такого суб`єкта владних повноважень до участі у справі в якості окремого учасника не вимагається.

Таким чином, враховуючи те, що Коломийський РВП ГУНП в Івано-Франківській області, в якому працюєінспектор Далибожик Роман Романович, який виніс оскаржувану позивачем постанову, входить до складу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, то саме з вказаного органу на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у відповідності до ст. 139 КАС України у розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 77, 139, 241-246, 255, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕГА №1259658 від 08.12.2023 року винесену інспектором Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області сержантом поліції Далибожиком Романом Романовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 гривень.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (, адреса місцезнаходження: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Академіка Сахарова, 15) на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом п`десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя: Третьякова І. В.