Справа № 464/8516/23
Суддя: Горбань О. Ю.
Дата ухвалення: 2024-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/8516/23
пр.№ 2-а/464/5/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2024 Сихівський районний суд міста Львова

в складі: головуючого-судді Горбань О.Ю.,

секретаря судових засідань Ліщук Ю.П.,

з участю:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Львівської області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1062287 від 03.12.2023 за ч.1 ст.122 КУпАП та закриття провадження у справі.

Обґрунтовує позов тим, що 03.12.2023 о 23.05 год. інспектором патрульної поліції складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1062287 за ч.1 ст.122 КУпАП із накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Зазначив, що він 02.12.2023 о 22.50 год., рухаючись на своєму автомобілі «Тойота Рав 4» д.н.з. НОМЕР_1 по вул.Городоцька в м.Львові здійснив поворот на вул.Фурманську, де припаркував свій автомобіль. У неділю 03.12.2023 о 22.57 год. він виїхав з вул.Фурманської та повернув на просп.Свободи, після чого його зупинили працівники поліції та склали на нього постанову за порушення п.33 ПДР України, а саме невиконання вимог знаку 5.36 «пішохідна зона». Вважає, що вказана постанова є незаконною, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, без належних та допустимих доказів. Так, в оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу вчинення ним правопорушення, така не містить відомостей про факт правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Наполягає, що не здійснював в`їзд у пішохідну зону неділю чи святковий день. Крім цього, вказує на те, що в кінці вул.Фурманська відсутній знак 5.37 «кінець пішохідної зони». Вказує, що працівник поліції не зважали на його пояснення. Оскільки інспектором не доведено вчинення ним адміністративного правопорушення, тому постанова є такою, що підлягає скасуванню, а провадження відносно нього підлягає закриттю.

Ухвалою від 18.12.2023 відкрито провадження у справі.

02.01.2024 від Управління патрульної поліції Львівської області Департаменту патрульної поліції до суду надійшов відзив, позов заперечує і просить відмовити повністю у задоволенні позову за безпідставністю, оскільки інспектор діяв у межах та спосіб передбачені чинним законодавством, враховано всі обставини, необхідні для розгляду справи, та правомірно винесена оскаржувана постанова у відповідності до вимог КУпАП, Закону України «Про дорожній рух», інших нормативних актів про адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Надали відеозапис вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Позивач в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просить скасувати постанову інспектора, а провадження по справі закрити.

Представник Управління патрульної поліції Львівської області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, у відзиві просить розгляд справи проводити у відсутності їх представника.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд приходить до наступного висновку.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила).

Пунктом 1.9. Розділу 1 Правил визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що 03.12.2023 інспектором поліції винесено відносно позивача постанову серії ЕНА №1062287 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. З`ясовано, що ОСОБА_1 03.12.2023 о 23.05 год. на просп.Свободи у м.Львові, порушив правила дорожнього руху, а саме, керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дор. знаку 5.36 «пішохідна зона» та здійснив рух в зоні дії цього знаку, порушивши п.33 ПДР України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, у зв`язку з чим на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно розділу 33 ПДР України, дорожні знаки це засоби організації дорожнього руху, які представляють собою стандартизовані графічні малюнки, що передають певні повідомлення учасникам дорожнього руху.

Інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Згідно ПДР України, пішохідна зона це район міста або поселення, призначений виключно для пішоходів, де рух усіх або деяких видів автомобілів заборонений. Позначається знаком 5.36 «Пішохідна зона». Знак інформує про особливості і умови дорожнього руху. Дія знака поширюється на всю позначену ним територію.

У пішохідну зону в`їзд дозволяється лише: транспортним засобам, що обслуговують громадян і підприємства, які розташовані у зазначеній зоні; транспортним засобам, що належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні; автомобілям (мотоколяскам), позначеним розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю», якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять пасажирів з інвалідністю.

Якщо до об`єктів, розташованих на цій території, є інші під`їзди, водії повинні користуватися лише ними.

Зважаючи на наведене, право на в`їзд в центральну частину міста мають лише певні категорії осіб. Позивач жодним чином не підтвердив та не надав будь-яких документів, які засвідчували б дане право, тому вважаємо дану постанову у справі про адміністративне правопорушення обґрунтованою, винесеною на підставі та у порядку передбаченому законодавством так як в діях Позивача є склад адміністративного правопорушення.

Вимогами ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», зокрема, передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно із ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд зазначає, що до матеріалів справи додано відеозапис із фіксацією події, який в розумінні ст. 251 КУпАП є належним доказом по справі.

З відеозапису вбачається, що позивач здійснював рух у недільний час в межах дії знаку 5.36 «пішохідна зона», тим самим факт вчинення ОСОБА_1 порушення вимог п. 33 Правил дорожнього руху України підтверджено. На відеозаписі зафіксовано, що жодних підтверджуючих документів на право здійснювати рух в межах дії знаку позивачем не надано. Крім цього, ОСОБА_1 не заперечував факту порушення, а саме рух ТЗ у пішохідній зоні, висував іншу - власну версію розвитку подій, просив працівників поліції обмежитись попередженням, вказував на інші автомобілі, які були на цій же ділянці.

Таким чином, доводи позивача на відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Також згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Отже, відповідачем доведено правомірність прийнятого рішення, поза жодними сумнівами доведено порушення позивачем ПДР України, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Враховуючи наведені вище обставини і норми законодавства, суд приходить до висновку, що під час встановлення адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тому постанова ЕНА №1062287 від 03.12.2023 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення винесена правомірно, відтак позов не підлягає задоволенню.

За змістом вимог ст.139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача судові витрати понесені останнім не відшкодовуються.

Керуючись ст. 5, 7, 77, 241-246, 268, 271, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Львівської області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови ЕНА №1062287 від 03.12.2023 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники:

Позивач: ОСОБА_1 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції Львівської області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: м.Львів, вул. Перфецького, 19, .

Повний текст рішення виготовлено 05.02.2024.

Суддя О.Ю.Горбань