Справа № 320/15384/23
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2024-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2024 року м. Київ № 320/15384/23

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державної казначейської служби України, в якому просить суд визнати протиправними дії про недоплату за затримку виплати судових рішень та зобов`язати перерахувати та виплатити 1256,74 грн за затримку виплати судових рішень.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що Головне управління державної казначейської служби 14.01.2015 отримало від Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві пакет документів ОСОБА_1 згідно акту № 1 прийому-передачі за IV квартал 2014 року (перша черга) на загальну суму 9 438,00 грн (дев`ять тисяч чотириста тридцять вісім грн). Позивача було повідомлено про те, що виконання цієї заборгованості буде виконано в порядку черговості за рахунок бюджетної програми КПКВК 3504040 «Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою», тобто, якщо будуть у бюджеті виділені відповідні гроші на ці виплати. Мотивуючи відсутністю достатніх бюджетних коштів на виконання рішень судів, Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві перерахувало гроші по рішеннях Деснянського районного суду у справі № 2а-255/2012 від 10.01.2012 - 2955,00 грн тільки 30.01.2019, у справі № 2а-741/11 від 10.05.2011 - 2646,00 грн тільки 26.04.2019, по справі № 2а-544/12 від 18.06.2012 та у справі № 2а-759/2010 від 04.10.2010 на загальну суму 3837,00 грн тільки 25.11.2019. Водночас, позивач вважає, що відсутність достатніх грошей у бюджеті на виконання рішень судів, не є причиною не виконання судових рішень, що зумовлює стягнення з відповідача на користь позивача 1256,74 грн за затримку виплати судових рішень. Однак, на заяву позивача, Державна казначейська служба України, на переконання позивача, безпідставно вказала на те, що норма Закону про гарантії застосовується до судових рішень про стягнення коштів, а рішення Деснянського районного суду міста Києва у справах № 2а- 255/2012, № 2а -741/11, № 2а-544/12, № 2а-759/2010 у частині перерахунку пенсії та здійснення виплат мають зобов`язальний характер, тому у Казначейства відсутні правові підстави для нарахування та виплати компенсації.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).

31.05.2023 до суду від Державної казначейської служби України надійшов відзив на позовну заяву, в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача зазначив про те, що казначейство в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного бюджету або боржників на підставі рішення суду, у свою чергу, Кабінет Міністрів України в межах повноважень прийняв постанови, які визначають механізм (алгоритм) безспірного списання коштів (Порядок № 845 та Порядок № 440). Водночас, приписи законодавства щодо тримісячного строку на перерахування коштів, а також нарахування й виплату компенсації за порушення такого строку передбачають виключно у таких випадках: на користь стягувача ухвалено судове рішення про стягнення коштів; судом вирішено стягнути кошти з державного органу; стягувач звернувся за виконанням цього рішення до казначейства. Натомість, у даному випадку, на користь позивача не ухвалено рішення про стягнення коштів, а рішення суду мають зобов`язальний характер, зокрема, зобов`язати здійснити дії по перерахунку та виплаті недоплаченої суми, що виключає можливість стягнення компенсації, що становить предмет даного спору.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, начальникові підрозділу примусового виконання рішень Головного Управління юстиції м. Києва були передані заяви з документами на погашення заборгованості за рішеннях Деснянського районного суду м. Києва у справах: № 2а-225/12; № 2а-741/11; 2а-544/12 та 2а-759/10.

На ці заяви позивач отримав повідомлення від Управління державної виконавчої служби, що відповідно до пункту 13 Порядку, Управлінням державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві згідно акту № 1 прийому-передачі за IV квартал 2014 року (перша черга) усі його документи передані до Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві.

Не дочекавшись виконання судових рішень, позивач подав заяву начальникові ГУ Державної казначейської служби в м. Києві з проханням дати інформацію про стан погашення заборгованості, яка здійснюється Казначейством для забезпечення виконання рішень суду.

У своєму листі Головне управління державної казначейської служби підтвердило, що 14.01.2015 отримало від Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві пакет документів згідно акту № 1 прийому-передачі за IV квартал 2014 року (перша черга) на загальну суму 9438 грн (дев`ять тисяч чотириста тридцять вісім грн.). Виконання цієї заборгованості буде виконано в порядку черговості за рахунок бюджетної програми КПКВК 3504040 «Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою», тобто якщо будуть у бюджеті виділені відповідні гроші на ці виплати.

Мотивуючи відсутністю достатніх бюджетних коштів на виконання рішень судів Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві перерахувало гроші по рішеннях Деснянського районного суду по справі № 2а-255/2012 від 10.01.2012- 2955,00 грн тільки 30.01.2019, у справі № 2а-741/11 від 10.05.2011 - 2646,00 грн тільки 26.04.2019, у справі № 2а-544/12 від 18.06.2012 та у справі № 2а-759/2010 від 04.10.2010 на загальну суму 3837,00 грн тільки 25.11.2019.

03.04.2023 ОСОБА_1 подав заяву до Державної казначейської служби України з проханням нарахувати та виплатити компенсацію за затримку виплати судових рішень у розмірі 1256,74 грн.

24.04.2023 позивач отримав відповідь на заяву, в якій Державна казначейська служба України вказує на те, що норма Закону про гарантії застосовується до судових рішень про стягнення коштів, а рішення Деснянського районного суду міста Києва у справах № 2а-255/2012, № 2а-741/11, № 2а-544/12, № 2а-759/2010 у частині перерахунку пенсії та здійснення виплат мають зобов`язальний характер, тому у Казначейства відсутні правові підстави для нарахування та виплати компенсації.

Наведене і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документі, визначених у Законі України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання, регламентовані Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 № 4901-VI з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 4901).

Відповідно до норм ч. 1 ст. 3 названого Закону, виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. За ч. 4 зазначеної статті, перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Заборгованість погашається в такій черговості: у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника; у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами; у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.

З метою реалізації наведеного пункту, Кабінет Міністрів України 03.09.2014 прийняв постанову № 440, якою затвердив Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою (далі - Порядок № 440).

Передача рішень до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, тобто до головних управлінь Казначейства в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі, здійснюється відповідальною особою на підставі акта приймання-передавання (додаток).

Акт приймання-передавання підписується відповідальною особою органу державної виконавчої служби та особою, визначеною керівником органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та затверджується керівниками зазначених органів.

За змістом п. 20 Порядку № 440, погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (далі - Порядок № 845).

Пунктом 47 Порядку № 845, передбачено, що безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих: 1) органом Казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника; 2) керівником органу державної виконавчої служби зазначених у пункті 7 цього Порядку документів та відомостей.

Згідно з п. 48 Порядку № 845, для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей.

Пунктом 49 Порядку № 845 визначено, що у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктами 47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України.

Так, п. 50 Порядку № 845 передбачено, що за порушення встановленого законом строку перерахування коштів компенсація нараховується Казначейством, якщо боржником є державний орган.

Компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення або постанови про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів.

У рішенні (постанові) про виплату компенсації зазначаються: назва і дата видачі виконавчого документа, найменування органу, що його видав; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та по батькові (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), код згідно з ЄДРПОУ або податковий номер (для юридичних осіб), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або серія і номер паспорта для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття такого номера, реквізити рахунків стягувача і боржника; дата надходження документів та відомостей, необхідних для перерахування коштів, дата закінчення встановленого законом строку для перерахування коштів, дата перерахування коштів стягувачу; строк прострочення платежу; реквізити рахунка, з якого здійснюється безспірне списання; спосіб перерахування коштів стягувачу; сума нарахованої компенсації.

Отже, з наведеного слідує, що відповідальним за виконання судового рішення, що гарантоване державною, є саме Державна казначейська служба України (Казначейство), яка є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. Враховуючи положення ст. 5 Закону № 4901, нарахування та виплата компенсації за несвоєчасне перерахування коштів за рішенням суду має проводитися органами Державної казначейської служби України, а не безпосередньо боржником за рішенням суду.

У даному випадку, не є спірним те, що виплата коштів за рішенням суду, була здійснена із затримкою, проте, спірним є питання наявності підстав для нарахування за цю затримку відповідної компенсації.

Відповідач відмовляючи позивачу виплатити вказану компенсацію, виходив з того, що рішення судів у справах № 2а-225/2012, № 2а-741/11, № 2а-544/12, № 2а-759/2010, не є рішеннями про стягнення коштів з державного органу, на виконання яких поширюється дія Закону про гарантії, що унеможливлює нарахування та виплату Казначейством компенсації.

Як зазначалось вище, механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, які видані або ухвалені до 01.01.2013 та погашення заборгованості за ними передбачений винятково Порядком № 440.

Відповідно до п. 3 Порядку № 440 рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.

Згідно з п. 19-20 Порядку № 440 бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом Казначейства, згідно з Порядком № 845.

Розділ «Безспірне списання коштів державного бюджету за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів» (пункти 47-52) Порядку № 845, визначає, що безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих керівником органу державної виконавчої служби документів та відомостей.

Для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.

У свою чергу, відповідно до приписів ч. ч. 1 та 2 ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Вищевказаним нормам Закону, кореспондують положення Порядку № 845, а саме, пункти 47, 50.

Таким чином, суд вважає, що Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядок виконання рішень передбачають тримісячний строк на перерахування коштів, а також нарахування й виплату компенсації за порушення такого строку у таких випадках: на користь стягувана ухвалено судове рішення про стягнення коштів; судом вирішено стягнути кошти з державного органу; стягувач звернувся за виконанням цього рішення до Казначейства.

Натомість у даному випадку, на користь позивача не було ухвалено рішення про стягнення коштів, оскільки ці рішення мають зобов`язальний характер, а саме у справах: № 2а-225/2012, яким зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації та Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснити дії по перерахунку та виплаті недоплаченої суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік, в розмірі трьох мінімальних заробітних плат з урахуванням, проведених виплат; № 2а-741/11, яким зобов`язано УСЗП видати розпорядження про нарахування та виплату щорічної допомоги на оздоровлення, в розмірі 3 мінімальних заробітних плат за 2010 рік з урахуванням проведених виплат і зобов`язано КМЦ виплатити недоплачені суми щорічної допомоги на оздоровлення, в розмірі 3 мінімальних заробітних плат за 2010 рік з урахуванням проведених виплат; № 2а-759/2010, яким зобов`язано УСЗН провести перерахунок та виплатити суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік; №2а-544/12, яким зобов`язано КМЦ здійснити дії по виплаті недоплаченої суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік, в розмірі 3 мінімальних заробітних плат.

Суд наголошує на тому, що рішення про стягнення коштів та про зобов`язання вчинити певні дії, є різними за своїм змістом категоріями. У свою чергу, Державний бюджет України за КПКВК 3504040 не передбачає асигнувань для нарахування та виплати компенсації за іншими рішеннями суду, крім рішень про стягнення коштів з державних органів, державних підприємств, установ, організацій.

Таким чином, з наведеного слідує, що у даному випадку, відсутні підстави для визнання протиправними дій відповідача щодо не нарахування компенсації за затримку виплати судових рішень та зобов`язання виплатити 1256,74 грн компенсації за затримку виплати судових рішень.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідком розгляду даного спору, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки доводи позовної заяви не знайшли свого підтвердження під час розгляду спору та ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм законодавства.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 77, 90, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.