Справа № 200/4816/23
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року справа №200/4816/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року (головуючий суддя в І інстанції Буряк І.В.), складене у повному обсязі 25 вересня 2023 року, у справі № 200/4816/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах Головного управління ПФУ в Донецькій області від 17.04.2023 № 30;

зобов`язати Головне управління ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 07.10.2022 відповідно до пункту б ст. 13 ЗУ Про пенсійне забезпечення в редакції до внесення змін Законом від 02.03.2015 р. № 213-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 та зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи: з 01.04.1992 по 24.06.1996 у ВК ВТ ТЕХІНМАШ () та з 01.08.2002 по 01.07.2011 у ТОВ ІНОС (), та зарахувати до страхового стажу періоди роботи: з 01.03.2009 по 30.11.2009 з 01.02.2011 по 28.02.2011 з 01.04.2011 по 01.07.2011 у ТОВ ІНОС.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ПФУ в Донецькій області від 17.04.2023 № 30 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 07.10.2022 відповідно до пункту б ст. 13 ЗУ Про пенсійне забезпечення в редакції до внесення змін Законом від 02.03.2015 р. № 213-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи: з 01.04.1992 по 24.06.1996 у ВК ВТ ТЕХІНМАШ () та з 01.08.2002 по 01.07.2011 у ТОВ ІНОС (), до страхового стажу періоди роботи: з 01.03.2009 по 30.11.2009 з 01.02.2011 по 28.02.2011 з 01.04.2011 по 01.07.2011 у ТОВ ІНОС.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області - подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року у справі № 200/4816/23 та відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.12.2022 та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2023 у справі № 200/4815/22, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянуто заяву позивача від 07.10.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788, в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 № 213-VIIІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення та прийнято рішення від 17.04.2023 № 30 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до Списку № 2 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого пунктом «б» статті 13 Закону № 1788.

Щодо спірних періодів роботи на підприємстві суду повідомлено таке:

- за періоди роботи згідно записів трудової книжки від 01.08.1984 серії НОМЕР_1 з 01.04.1992 по 24.06.1996 на підприємстві «ВК «ВТ Техінмаш» та з 01.08.2002 по 01.07.2011 на підприємстві «ТОВ «Інос» довідки пільгового характеру не надавались;

- за періоди роботи з 01.03.2009 по 30.11.2009, з 01.04.2011 по 01.07.2011 на підприємстві «ТОВ «Інос» індивідуальні відомості в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні;

- за період з 01.02.2011 по 28.02.2011 на підприємстві «ТОВ «Інос» в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків.

Таким чином, ГУ ПФУ в Донецькій області вважає, що заявлені позивачем вимоги є безпідставними, необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу № 200/4816/23, однак листом суд першої інстанції повідомив, що справа в паперовому вигляді відсутня. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».

Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 виданий Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області 14 серпня 2004 року.

07 жовтня 2022 року ОСОБА_1 , через веб-портал, звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за ч. 2 ст. 114 Закону № 1058.

За принципом екстериторіальності розгляд заяви визначено ГУ ПФУ в Донецькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 14.10.2022 р. № 30 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Рішення обґрунтовано тим, що згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж заявника становить 25 років 07 місяців 05 днів.

Пільговий стаж роботи за Списком № 2 не підтверджено в установленому порядку.

До страхового стажу не зараховано:

- період роботи з 29.03.1989 року по 31.10.1989 року, оскільки запис про звільнення не завірено підписом відповідальної особи.

Для зарахування періодів роботи за Списком № 2 з 31.01.1990 року по 31.03.1992 року, з 25.06.1996 року по 31.07.2002 року згідно довідки від 24.07.2008 року № 7-08/05, заявнику рекомендовано звернутися до Комісії з питань підтвердження стажу роботи при ГУ ПФУ в Запорізькій області (в разі ліквідації підприємства), або надати довідку пільгового характеру відповідно до п.20 Порядку №637.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 в зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу роботи за Списком № 2.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29.12.2022 у справі №200/4815/22 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, зокрема:

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, з 07 жовтня 2022 року, відповідно до пункту б ст. 13 ЗУ Про пенсійне забезпечення в редакції до внесення змін ЗУ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року №213-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2023 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року у справі № 200/4815/22 задоволено частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.12.2022 у справі №200/4815/22 скасовано в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, з 07 жовтня 2022 року, відповідно до пункту б ст. 13 ЗУ Про пенсійне забезпечення в редакції до внесення змін ЗУ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року №213-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року.

В цій частині прийнято постанову, якою:

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 29.03.1989 року по 31.10.1989 року, до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 31.01.1990 року по 31.03.1992 року, з 25.06.1996 року по 31.07.2002 року;

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07 жовтня 2022 року про призначення пенсії відповідно до пункту б ст. 13 ЗУ Про пенсійне забезпечення в редакції до внесення змін ЗУ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року № 213-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року, з врахуванням висновків суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року у справі № 200/4815/22 залишено без змін.

На виконання вищевказаного рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянуто заяву позивача від 07.10.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту б статті 13 Закону України №1788, в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 №213-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення та зараховано до страхового стажу період роботи з 29.03.1989 по 31.10.1989, до пільгового стажу за Списком №2 зараховано періоди роботи з 31.01.1990 по 31.03.1992, з 25.06.1996 по 31.07.2002. Та одночасно прийнято рішення від 17.04.2023 №30, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 по заяві від 07.10.2022 року відповідно до пункту б статті 13 Закону №1788, в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 №213-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу передбаченого пунктом «б» статті 13 Закону №1788-ХІІ.

Орган пенсійного фонду, не зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи: з 01.04.1992 по 24.06.1996 у ВК ВТ ТЕХІНМАШ () та з 01.08.2002 по 01.07.2011 у ТОВ ІНОС (), та до страхового стажу періоди роботи: з 01.03.2009 по 30.11.2009 з 01.02.2011 по 28.02.2011 з 01.04.2011 по 01.07.2011 у ТОВ ІНОС, вдруге відмовив позивачу у призначенні пенсії.

Підставою не врахування спірних періодів вказано таке: за періоди роботи згідно записів трудової книжки від 01.08.1984 серії НОМЕР_1 з 01.04.1992 по 24.06.1996 на підприємстві «ВК «ВТ Техінмаш» та з 01.08.2002 по 01.07.2011 на підприємстві «ТОВ «Інос» довідки пільгового характеру не надавались; за періоди роботи з 01.03.2009 по 30.11.2009, з 01.04.2011 по 01.07.2011 на підприємстві «ТОВ «Інос» індивідуальні відомості в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні; за період з 01.02.2011 по 28.02.2011 на підприємстві «ТОВ «Інос» в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків.

Спірним питанням даної справи є правомірність відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Приймаючи спірне рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача у призначенні пенсії є протиправною, а рішення пенсійного органу таким, що підлягає скасуванню з зобов`язанням повторно розглянути заяву позивача з зарахуванням спірних періодів роботи до пільгового стажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення. Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди призначення пільгових пенсій провадиться за нормами зазначеного закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом "Про пенсійне забезпечення".

Так, пункт «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015, визначав, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Аналогічні положення містяться також в пункті 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

РВодночас рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, статтю 13 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII.

Конституційним Судом України було вирішено, що застосуванню підлягає, зокрема, стаття 13 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

За приписами статті 100 Закону № 1788-XII особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідно із положеннями статті 62 Закону №1788-XII та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 містить наступні відомості:

Запис №1: 23.07.1984 року прийнятий в у зварювально-зборочному цеху Мелітопольському компресорному заводу за професією слюсар-інструментальник;

Запис №2: 29.11.1984 року звільнений у зв`язку з призовом на військову службу;

Запис №3: 12.12.1986 року 14.12.1988 року служба в радянській армії;

Запис №4: 29.03.1989 року прийнятий водієм 3-го класу на автобусах усіх марок;

Запис №5: 31.10.1989 року звільнений за власним бажанням;

Запис №6: 09.11.1989 року прийнятий в інструментальному цеху Мелітопольського заводу ім. В. В. Воровського за професією слюсар-інструментальник 4-го розряду;

Запис №7: 25.12.1989 року перекваліфікантом шліфувальника інструментального цеху;

Запис №8: 31.01.1990 року присвоєно професію і переведено у тому самому заводі на роботу шліфувальника 4-го розряду металевих виробів та інструменту абразивними кругами сухим способом;

Запис №9: 31.03.1992 року звільнений за переводом;

Запис №10: 01.04.1992 року прийнятий у порядку переведення в інструментальний цех Мелітопольського заводу ТЕХИНМАШ за професією шліфувальник металевих виробів і інструментів абразивними кругами сухим способом 4-го розряду;

Запис №11:19.05.1993 року присвоєно 5 розряд шліфувальника металевих виробів і інструментів абразивними кругами сухим способом;

Запис №12: 24.06.1996 року звільнений за власним бажанням;

Запис №13; 25.06.1996 року прийнятий в інструментальний цех АО Мелітопольпродмаш за професією шліфувальник металевих виробів і інструментів абразивними кругами сухим способом 5-го розряду;

Запис №14: 01.05.1998 року у зв`язку з реорганізацією переведений в цех підготовки виробництва шліфувальник металевих виробів і інструментів абразивними кругами сухим способом 5-го розряду;

Запис №15: 31.07.2002 року звільнений за переведенням;

Запис №16: 01.08.2002 року прийнятий в порядку переведення в Мелітопольському заводі ООО ИНОС за професією шліфувальника, зайнятим обдиранням, точінням, різанням, шліфуванням металевих виробів і інструментів абразивними кругами сухим способом 5-го розряду;

Запис №17: 03.06.2004 року атестація робочого місця шліфувальника, зайнятим обдиранням, точінням, різанням, шліфуванням металевих виробів і інструментів абразивними кругами сухим способом;

Запис №18: 01.07.2011 року звільнений за власним бажанням.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації вимагається в двох випадках:

1) відсутність трудової книжки;

2) відсутність в трудовій книжці відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

Трудова книжка позивача є належним доказом роботи позивача на вказаній посаді і у наведений період часу, а отже факт роботи позивача протягом вказаного періоду часу є підтвердженим належними та допустимими доказами.

Суд звертає увагу, що в даному випадку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Враховуючи, що позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо періодів роботи: з 01.04.1992 по 24.06.1996 у ВК ВТ ТЕХІНМАШ () та з 01.08.2002 по 01.07.2011 у ТОВ ІНОС () та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу, суд дійшов висновку, що у відповідача - 1 відсутні підстави його не враховувати до пільгового стажу за Списком № 2

Щодо неврахування до страхового стажу з 01.03.2009 по 30.11.2009 з 01.02.2011 по 28.02.2011, з 01.04.2011 по 01.07.2011 у ТОВ ІНОС у зв`язку із відсутністю індивідуальних відомостей в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та відомостей про сплату страхових внесків.

За ст. 1 Закону № 1058-IVстраховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Заст. 24 Закону № 1058-IVстраховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абз. 1 ч. 4ст. 24 Закону № 1058-IV).

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (абз. 9 ч. 3ст. 24 Закону № 1058-IV).

Згідно пп. 2 п. 2.1 розділу ІІ Порядку 22-1 за період роботи, починаючи з 1 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 8 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абз. 2 пп. 3 п. 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

За ч. 6 ст. 20 Закону № 1058-IVстрахувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Згідно п. 1 ч. 2ст. 6 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Заст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

За ст. 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Крім того, невиконання працедавцем обов`язку зі сплати страхових внесків позбавляє позивача соціальної захищеності, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту. Особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування пенсійним органом до страхового стажу особи при призначенні пенсії періоду її роботи, відносно яких відсутні відомості про сплату страхових внесків.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для зарахування спірних періодів роботи позивача до страхового стажу.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що предметом спору є пенсійні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо необхідності зобов`язання управління скасувати рішення пенсійного фонду про відмову у призначенні пенсії та зобов`язати управління повторно розглянути заяву позивача із зарахуванням вищевказаних періодів роботи до стажу (пільгового та страхового)

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року у справі № 200/4816/23 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року у справі № 200/4816/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 лютого 2024 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць