Справа № 400/13603/23
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2024-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Первомайського міського голови Демченка Олега Михайловича, Виконавчого комітету Первомайської міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - директора Первомайського ліцею "Престиж" Бандалет Ольги Олександрівни - про визнання дій протиправними, скасування розпорядження від 09.10.2023 № 420-рк,
Рішенням від 18.01.2024 суд задовольнив адміністративний позов ОСОБА_1 до Первомайського міського голови Демченка Олега Михайловича, виконавчого комітету Первомайської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача директор Первомайського ліцею «Престиж» Бандалет Ольга Олександрівна, - визнав протиправним та скасував розпорядження Первомайського міського голови Олега Демченка від 09.10.2023 № 420-рк «Про оголошення догани ОСОБА_2 ».

22.01.24 від представника позивача адвоката Тимошенко Галини Сергіївни надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (далі Заява), в якій зазначено про стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн та витрат, пов`язаних з прибуттям позивача і її представника до суду, в сумі 2 876,80 грн.

Ухвалою від 22.01.2024 суд прийняв вказану заяву до розгляду, призначив судове засідання на 01.02.2024.

29.01.2024 представник відповідачів подала до суду заяву, в якій, зокрема, заперечила обґрунтованість частини витрат та просила зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу та розмір витрат, пов`язаних з прибуттям до суду.

Представник позивача 31.01.2024 подала додаткові пояснення у зв`язку із запереченнями відповідачів.

На підставі частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства суд розглянув Заяву у письмовому провадженні.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Згідно з частинами першою, сьомою, дев`ятою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справ, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані такі витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвело до затягування розгляду справу, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу, витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду.

Частиною першою статті 135 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Позивач і її представник взяли участь у підготовчому засіданні (19.12.2023) та у розгляді справи по суті (18.01.2024).

На підтвердження витрат, пов`язаних з прибуттям позивача і її представника до суду, до Заяви адвокат додала квитки на автобус:

№ 597410 від 19.12.2023, рейс Первомайськ - Миколаїв, вартість 400 грн,

№ 597411 від 19.12 2023, рейс Миколаїв Первомайськ, вартість 400 грн

№ 597412 від 19.12.2023, рейс Миколаїв - Первомайськ, вартість 400 грн,

№ 597712 від 18.01.2024, рейс Первомайськ Миколаїв, вартість 400 грн,

№ 597713 від 18.01.2024, рейс Миколаїв Первомайськ, вартість 400 грн.

Крім того, до Заяви додані квитки на потяг (на ім`я ОСОБА_3 ):

№ 675В4630-0DC0D844-0001, рейс Київ Миколаїв, дата відправлення 18.12.2023, дата прибуття 19.12.2023, дата придбання квитка 11.12.2023;

№ 23АВ464С-59F661D6-0001, рейс Київ Миколаїв, дата відправлення 17.01.2024, дата прибуття 18.01.2024,

№ DEDB464F-C59FE9EF-0001, рейс Миколаїв Київ, дата відправлення 18.01.2024, дата прибуття 19.01.2024.

Виходячи з доданого до Заяви «Розрахунку витрат пов`язаних з розглядом справи №400/13603/23» (далі Розрахунок) та кількості квитків, після підготовчого засідання, що відбулося 19.12.2023, адвокат з Миколаєва поїхала не до Києва, а до Первомайська, автобусом.

Відповідачі не висловили заперечень щодо доказів понесення позивачем витрат, пов`язаних із прибуттям її до суду, ці витрати підтверджені автобусними квитками, тому суд визнав, що вартість проїзду ОСОБА_1 до суду (1 600 грн) має бути відшкодована позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Суд відхилив посилання представника відповідачів на наявність перешкод у відшкодуванні цих витрат, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» врегульовано питання компенсації витрат за рахунок держави (частина п`ята статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України). У даному випадку витрати розподіляються за частиною першою цієї статті.

Стаття 134 Кодексу адміністративного судочинства України містить такі норми.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (які є складовою витрат на професійну правничу допомогу), відповідно до частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги. Отже, питання компенсації адвокату витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, мало бути врегульовано позивачем і її представником у договорі.

У доданому до Заяви «Договорі-дорученні № 19.12 23» від 19.12.2023 (далі Договір) сторони розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, не встановили, тому суд відхилив вимоги про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень витрат в сумі 1 276,80 грн. Крім того, як слушно зауважила представник відповідачів, з урахуванням дати Договору (19.12.2023), придбаний адвокатом 11.12.2023 квиток на потяг не може бути визнаний доказом витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження заявленої суми гонорару (10 000 грн), крім зазначених вище Договору та Розрахунку, представник позивача подала «Додаток№1 до Договору доручення № 19.12 23 про надання правової допомоги від 19 грудня 2023 року «Порядок розрахунків»» від 19.12.2023 (далі Порядок розрахунків), «Акт №1 приймання-передачі наданих послуг до Договору № 19.12.-23 від 19.12.2023 про надання правової допомоги» від 18.01.2024 (далі Акт) та платіжну інструкцію від 17.01.2024 на суму 10 000 грн.

Предметом Договору є «… надання Адвокатом усіма законними методами та способами правничої допомоги Клієнту чи його сину, дочці, брату, сестрі, чоловіку, дружині, родичу, співмешканцю (ці), знайомому (мій), другу, подрузі у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані зі захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його (їх) прав та законних інтересів …».

У підпункту 2.1.1 пункту 2.1 Договору вказано, що «… Адвокат зобов`язується в разі його згоди що підтверджується його підписом на окремій письмовій вимозі по кожному випадку замовлення Клієнта (що лишається у Клієнта) надати останньому правничу допомогу …», а пунктом 4.1 Договору встановлено, що «… Розрахунок між сторонами по Договору здійснюється за домовленістю та у розмірах, які визначені окремим документом «Порядок розрахунків», який погоджується та підписується сторонами окремо і додається до Договору як додаток та є невід`ємною частиною Договору …».

У Порядку розрахунків вказано, що сторони Договору «… вирішили, що розмір гонорару Адвоката становить:

- консультація Клієнта, написання позовної заяви про визнання протиправним та скасування розпорядження 4 000,00 грн.

- написання та подача додаткових письмових пояснень у справі, клопотань (заяв) 2000,00 грн.

- представництво інтересів Клієнта в судовому засіданні 2000,00 грн. …».

Ані у Договорі, ані у Порядку розрахунків відсутня інформація про те, що надання позивачу правничої допомоги пов`язано саме з порушенням її прав спірним розпорядженням. Встановити зв`язок цих документів із предметом адміністративного позову неможливо. Докази того, що сторони Договору погодили надання адвокатом відповідної допомоги (підпункт 2.1.1 пункту 2.1 Договору) не подані.

На підставі наведеного суд встановив, що подані представником позивача докази не підтверджують того факту, що сплачені ОСОБА_1 на користь її адвоката Тимошенко Г.С. 10 000 грн є витратами на професійну правничу допомогу, пов`язаними з розглядом справи № 400/13603/23, тому підстави для стягнення цієї суми відсутні.

До того ж, як слушно зауважив представник відповідачів, позов ОСОБА_1 подала до укладення Договору, тому вимоги про стягнення на її користь 4 000 грн є безпідставними.

Суд також зазначив, що у Порядку розрахунків визначена вартість «представництва інтересів Клієнта в судовому засіданні» - 2 000 грн. Таке формулювання свідчить про те, що 2 000 грн є загальною вартістю відповідної послуги, а не сумою за участь в одному судовому засіданні.

Керуючись статтями 132-135, 139, 143, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Первомайської міської ради (вул. Грушевського, 3, м. Первомайськ, Миколаївська область, 55213, ідентифікаційний код: 04056575) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати, пов`язані із прибуттям до суду, в сумі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна