Справа № 380/13851/23
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 рокусправа № 380/13851/23

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Сподарик Н.І., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Галичбудмонтаж» до Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального Управлінням Міністерства юстиції, за участю третіх осіб, які не заявляються самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Офісу Генерального прокурора та Міністерства оборони України про визнання протиправною та скасування постанови,-

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява «Галичбудмонтаж» (79034, м. Львів, вул. Буйка, 7; ) до Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального Управлінням Міністерства юстиції Панчишина Володимира Романовича (79040, м. Львів, вул. Городоцька, 2994 ), Державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального Управлінням Міністерства юстиції Панчишина Володимира Романовича (79040, м. Львів, вул. Городоцька, 2994 ) із вимогами:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 25.05.2023 ВП №71306773 Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального Управлінням Міністерства юстиції про накладення штрафу у розмірі 10200 грн на ТзОВ «Галичбудмонтаж».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постанова державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 25.05.2023 ВП № 71306773 про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн є необґрунтованою та просить суд її скасувати. Зазначив, що виконати вимоги в наказі №32/77т, виданого 15.08.2022 Господарським судом м. Києва є неможливим, оскільки зазначені в ньому об`єкти нерухомості, які витребовуються у ТзОВ «Галичбудмонтаж», не є на балансі позивача та відсутні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Крім цього, у вказаній постанові допущені описки щодо реквізитів стягувача Міністерства оборони України. Позивач зазначає, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до ст. 75 Закону України №1404/VIII «Про виконавче провадження». Звертає увагу, що позивачем оскаржено в судовому порядку постанову відповідача від 27.04.2023 ВП №71306773 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн, однак станом на день подання позовної заяви рішення у справі не прийнято. З огляду на наведене, просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою від 26.06.2023 позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк на усунення її недоліків.

На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивачем усунуто вказані недоліки.

12.07.2023 за вх.№52598 від представника позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду.

12.07.2023 за вх.№52601 від представника позивача надійшла заява, в якій визначив відповідачем 2 - Залізничний відділ державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального Управлінням Міністерства юстиції.

28.07.2023 за вх.№57964 від представника позивача надійшла заява про долучення додаткових доказів.

03.08.2023 за вх.№59690 від представника позивача надійшла заява про долучення додаткових доказів.

Ухвалою суду від 10.08.2023 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Зобов`язано відповідача долучити до матеріалів справи копію виконавчого провадження ВП №71306773.

У зв`язку з неявкою сторін та неповідомлення про причини такої неявки у судове засідання 17.08.2023, судом ухвалено відкласти розгляд справи до 21.08.2023 о 12:00 год.

В судове засідання, яке відбулось 21.08.2023 сторони не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

21.08.2023 за вх. №63970 від представника позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 21.08.2023 провадження в адміністративній справі №380/13851/23 зупинено до набрання законної сили рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/10508/23.

Ухвалою суду від 11.01.1024 провадження у справі поновлено.

16.01.2024 за вх.№3483 від представника відповідача - Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального Управлінням Міністерства юстиції, надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування зазначив, що оскаржувана постанова про накладення штрафу винесена у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки на момент її винесення доказів про виконання рішення суду боржником подано не було. Зазначив, що відповідно до частини першої статті 75 Закону №1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов?язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина друга статті 75 Закону №1404-VII). Накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов?язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов?язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Зазначив, що під час виконавчого провадження, позивач лише один раз звернувся до відповідача із заявою, в якій просив повернути виконавчий документ стягувачу, оскільки код стягувача у виконавчому документі та у постанові про відкриття виконавчого провадження відрізняється. Також позивач зазначив про невідповідність виконавчого документа п.2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки за вказаною нормою у виконавчому документі зазначається в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що такий обов`язок чи право є солідарним, а по факту власність ТзОВ «Галичбудмонтаж» є солідарною. Однак, як зазначає, відповідач, вказані причини не унеможливлюють виконання виконавчого документа. Вказав, що майно, яке зазначено у наказі господарського суду, може перебувати у фактичному користуванні позивача без реєстрації. У матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про існування обставин, за яких прийняте у даній справі рішення, не може бути виконано. Вважає, що оскаржувана постанова про накладення штрафу є законною, прийнятою з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому просить у задоволенні позову відмовити.

16.01.2024 за вх.№3607 представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи. Судом ухвалено відкласти розгляд справи на 18.01.2024 о 10:30 год.

18.01.2024 за вх.№4249 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Судом ухвалено відкласти розгляд справи на 25.01.2024 об 11:00 год.

Ухвалою суду, постановленою без виходу у нарадчу кімнату, яка занесена у протокол судового засідання від 18.01.2024, судом залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Офіс Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15; ) та Міністерство оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6; ).

24.01.2024 за вх. № 1445ел. від представника Офісу Генерального прокурора надійшли письмові пояснення у справі. Зазначив, що Господарським судом міста Києва 15.08.2022 виданий наказ у справі № 32/77т про витребування майна - будівель та споруд. 20.03.2023 відкрито виконавче провадження 71307002 з примусового виконання рішення у справі № 32/77т. Пунктом 2 цієї постанови від 20.03.2023 боржнику зазначено про необхідність виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Боржнику також роз`яснено правові наслідки невиконання рішення (п. 4 постанови). Боржник рішення суду у справі №32/77т не виконав та не надав підтвердження про повне чи часткове самостійне виконання рішення суду. Постановою старшого державного виконавця від 27.04.2023 у виконавчому провадженні № 71306773 на позивача накладений штраф на користь держави в розмірі 5 100 грн на підставі ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження». Боржник не виконав рішення суду без поважних причин, тому відповідач постановою від 25.05.2023 повторно наклав на боржника штраф у розмірі 10 200 грн на користь держави. Покликаючись на ст. ст. 26, 63 Закону України "Про виконавче провадження", третя особа відмічає, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, відтак спірна постанова прийнята відповідачем правомірно, у зв`язку із невиконанням позивачем рішення суду без поважних причин.

25.01.2024 за вх.№6476 від представника Міністерства оборони України надійшли письмові пояснення у справі. Звернув увагу, що позивач не вжив всіх заходів щодо виконання виконавчого документу наказу №32/77т, виданого 15.08.2022 Господарським судом м. Києва. Вважає, що не заслуговують на увагу твердження позивача на неможливість виконання рішення господарського суду у зв`язку з відсутністю об`єктів нерухомості, зазначених у виконавчому документів, з огляду на те, що позивач не надав доказів звернення до суду з заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення, а, відповідно, і встановлення у ходу розгляду заяви обставин, що унеможливлюють виконання рішення суду. На переконання представника Міністерства оборони України, майно, яке зазначену у наказі господарського суду, може перебувати у фактичному користуванні позивача без реєстрації. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

25.01.2024 за вх.№6612 від представника Офісу Генерального прокурора надійшли письмові пояснення, аналогічні тим, що подані 24.01.2024 за вх.№1445ел.

В засіданні суду, яке відбулось 25.01.2024, судом відкладено розгляд справи на 31.01.2024 у зв`язку з неявкою представника позивача.

31.01.2024 за вх.№7894 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд зауважує, що відповідно до ч. 4 ст. 287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

У справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З огляду на строки розгляду справи, неодноразову неявку представника позивача, зібрані у справі докази, суд ухвалив відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи та вирішив здійснювати розгляд справи за даної явки та на підставі зібраних доказів. Позивач не скористався правом про залучення до участі у представництві інтересів іншого представника, і сам директор жодного разу не з`явився, неявка позивача у 4 судові засідання підряд вважається затягуванням у розгляді справи. Інших доказів у підтвердження викладеного у позовній заяві позивач не надає.

Представники відповідача та третіх сторін щодо задоволення позовних вимог заперечили, просили суд у задоволенні позову відмовити.

З врахуванням думки представників сторін суд відповідно до положень ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України перейшов до розгляду справи в письмове провадження.

Суд всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.04.2016 позовні вимоги Заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Державного підприємства «Львівське будівельно-монтажне управління» було задоволено в повному обсязі, визнано за державою Україна в особі Міністерства оборони України (місцезнаходження: 03158, м. Київ, пр.-т. Повітрофлотський, 6; ідентифікаційний код: 00034022) право власності на будівлі і споруди військового містечка у місті Львові по вул. Авіаційній, 7, а саме на: адміністративний будинок (А-2), будівлю побутового призначення (Е-1), будівлю ГСМ (Ж-1), склад (з-І), навіс (И-1), насосну (1-1), склад (1-1), пожежний пост (И-1), гараж (М-1) склад (Е-1), навіс (К-1), акумуляторну (Л-1), адміністративний будинок (Н-1), котельну (0-1), гаражі та їдальню (П-1), склади (С-1, Т-1, У-1, Ф-1, Х-1, Ц-1, 4-1, А-1, В-1, Ш-1), будівлю побутового призначення (Щ-2), колибу (Ш-1), навіси (Б-1, Ю-1), цех ізоляції (Я-1), огорожу та асфальтобетонне покриття загальною площею 5750 кв. м., витребувано майно - будівлі і споруди військового містечка у АДРЕСА_1 , а саме: адміністративний будинок (А-2), будівлю побутового призначення (Е-1), будівлю ГСМ (Ж-1), склад (з-І), навіс (И-1), насосну (1-1), склад (1-1), пожежний пост (И-1), гараж (М-1) склад (Е-1), навіс (К-1), акумуляторну (Л-1), адміністративний будинок (Н-1), котельну (0-1), гаражі та їдальню (П-1), склади (С-1, Т-1, У-1, Ф-1, Х-1, Ц-1, 4-1, А-1, В-1, Ш-1), будівлю побутового призначення (Щ-2), колибу (Ш-1), навіси (Б-1, Ю-1), цех ізоляції (Я- 1), огорожу та асфальтобетонне покриття загальною площею 5750 кв. м. у Закритого акціонерного товариства «Персенківка» (79034, м. Львів, вул. Тернопільська, 42; ідентифікаційний код: 23955144), Товариства з обмеженою відповідальністю В «Будівельник» (81453, Львівська область, Самбірський район, село Воютичі, вул. Заводська, 2-а; ідентифікаційний код: 36400091), Приватного акціонерного товариства «Ірокс» (79034, м. Львів, вул. Буйка, 17 а; ідентифікаційний код: 23958651), Товариства з обмеженою відповідальністю «Галичбудмонтаж» (79034, м. Львів, вул. Буйка, 7; ідентифікаційний код: 31291285) та зобов`язати їх передати вищевказані будівлі і споруди на баланс Державного підприємства «Львівське будівельно-монтажне управління» (місцезнаходження: 79059, м. Львів, вул. Творча, 11; ідентифікаційний код: 08420865), стягнуто з Закритого акціонерного товариства «Персенківка» (79034, м. Львів, вул. Тернопільська, 42; ідентифікаційний код: 23955144) на користь Державного бюджету України (отримувач платежу: ГУ ДКСУ у м. Києві, код отримувача: 37993783, банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку: 820019, р/р 3001) 6 396 (шість тисяч триста дев`яносто шість) грн. 25 коп. державного мита та 59 (п`ятдесят дев`ять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю В «Будівельник» (81453, Львівська область, Самбірський район, село Воютичі, вул. Заводська, 2-а; ідентифікаційний код: 36400091) на користь Державного бюджету України (отримувач платежу: ГУ ДКСУ у м. Києві, код отримувача: 37993783, банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку: 820019, р/р 3001) 6 396 (шість тисяч триста дев`яносто шість) грн. 25 коп. державного мита та 59 (п`ятдесят дев`ять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Ірокс» (79034, м. Львів, вул. Буйка, 17а; ідентифікаційний код: 23958651) на користь Державного бюджету України (отримувач платежу: ГУ ДКСУ у м. Києві, код отримувача: 37993783, банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку: 820019, р/р 3001) 6 396 (шість тисяч триста дев`яносто шість) грн. 25 коп. державного мита та 59 (п`ятдесят дев`ять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Галичбудмонтаж» (79034, м. Львів, вул. Буйка,7; ідентифікаційний код: 31291285) на користь Державного бюджету України (отримувач платежу: ГУ ДКСУ у м. Києві, код отримувача: 37993783, банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку: 820019, р/р 3001) 6 396 (шість тисяч триста дев`яносто шість) грн. 25 коп. державного мита та 59 (п`ятдесят дев`ять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання рішення від 04.04.2016 Господарським судом міста Києва було видано судовий наказ від 15.08.2022.

На підставі заяви стягувача від 13.03.2023 Міністерства оборони України, 20.03.2023 державним виконавцем Залізничного відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 71306773 з примусового виконання наказу №32/77т, виданого 15.08.2022 Господарським судом міста Києва, про витребування майна будівель і споруд військового містечка у м.Львові по вул.Авіаційній, 7, а саме: адміністративний будинок (А-2), будівлю побутового призначення (Е-1), будівлю ГСМ (Ж-1), склад (з-І), навіс (И-1), насосну (1-1), склад (1-1), пожежний пост (И-1), гараж (М-1) склад (Е-1), навіс (К-1), акумуляторну (Л-1), адміністративний будинок (Н-1), котельну (0-1), гаражі та їдальню (П-1), склади (С-1, Т-1, У-1, Ф-1, Х-1, Ц-1, 4-1, А-1, В-1, Ш-1), будівлю побутового призначення (Щ-2), колибу (Ш-1), навіси (Б-1, Ю-1), цех ізоляції (Я-1), огорожу та асфальтобетонне покриття загальною площею 5750 кв. м., витребувано майно - будівлі і споруди військового містечка у АДРЕСА_1 , а саме: адміністративний будинок (А-2), будівлю побутового призначення (Е-1), будівлю ГСМ (Ж-1), склад (з-І), навіс (И-1), насосну (1-1), склад (1-1), пожежний пост (И-1), гараж (М-1) склад (Е-1), навіс (К-1), акумуляторну (Л-1), адміністративний будинок (Н-1), котельну (0-1), гаражі та їдальню (П-1), склади (С-1, Т-1, У-1, Ф-1, Х-1, Ц-1, 4-1, А-1, В-1, Ш-1), будівлю побутового призначення (Щ-2), колибу (Ш-1), навіси (Б-1, Ю-1), цех ізоляції (Я- 1), огорожу та асфальтобетонне покриття загальною площею 5750 кв м. у Закритого акціонерного товариства «Персенківка», Товариства з обмеженою відповідальністю В Будівельник, Приватного акціонерного товариства «Ірокс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Галичбудмонтаж» та зобов`язання їх передати вищевказані будівлі і споруди на баланс Державного підприємства «Львівське будівельно-монтажне управління».

Сторонами у цьому виконавчому провадженні є: боржник ТзОВ «Галичбудмонтаж» та стягувач Міністерство оборони України.

04.04.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив на підставі п.п.6 п.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» повернути виконавчий документ стягувачу, оскільки код стягувача у виконавчому документі та у постанові про відкриття виконавчого провадження відрізняється. Зазначив, що згідно з п.2 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначається в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що такий обов`язок чи право є солідарним, а по факту власність ТзОВ «Галичбудмонтаж» є солідарною. Також просив закрити виконавче провадження №71306773 і згідно з ст.37 п.6 Закону України «Про виконавче провадження» повернути виконавчий документ стягувачу.

27.04.2023 за невиконання рішення суду та ненадання підтвердження про повне чи часткове самостійне виконання рішення суду державним виконавцем у порядку ст.ст.63 та 75 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу на боржника ТзОВ «Галичбудмонтаж» у розмірі 5100,00 грн, та зобов`язано виконати рішення суду.

Не погодившись з постановою про накладення штрафу від 27.04.2023 ВП №71306773, ТзОВ «Галичбудмонтаж» звернулось з позовом до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2023 року у справі №380/10508/23, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2023 в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Галичбудмонтаж» до Залізничного відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за участі Офісу Генерального прокурора та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Міністерства оборони України про визнання протиправною та скасування постанови відмовлено.

25.05.2023 державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Панчишин В.Р. на підставі ч.2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» за невиконання рішення суду винесено постанову про накладення штрафу на боржника ТзОВ «Галичбудмонтаж» у розмірі 10200,00 грн.

Не погоджуючи з постановою про накладення штрафу вдруге від 25.05.2023 позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 2 червня 2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 16 частини третьої статті 18 цього ж Закону передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, врегульований статтею 63 Закону № 1404-VIII, за змістом частин першої - третьої якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Частиною другою статті 63 передбачено, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Стаття 75 Закону № 1404-VIII встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (частина перша статті 75 Закону № 1404-VIII).

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина друга статті 75 Закону № 1404-VIII).

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

При цьому, визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Для визначення наявності підстав для врахування вищевказаної судової практики визначальною обставиною є встановлення судом невиконання судового рішення за умови лише поважних причин.

Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 13 жовтня 2021 у справі № 360/4705/20.

У спірному випадку причиною невиконання наказу №32/77т від 15.08.2022 Господарського суду міста Києва про витребування майна позивач вказує відсутність у нього на балансі зазначених в наказі об`єктів нерухомості та відсутність таких в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

З приводу покликання позивача на неможливість виконання рішення господарського суду у зв`язку з відсутністю об`єктів нерухомості, зазначених у виконавчому документі, то суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи не долучено жодних доказів відсутності у боржника визначеного виконавчим документом майна. Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, яку позивач долучив до матеріалів справи, відображає актуальну інформацію про зареєстровані об`єкти речових прав, які належать на праві власності позивачу. Проте, майно, яке зазначено у наказі господарського суду, може перебувати у фактичному користуванні позивача без реєстрації.

Суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про існування обставин, за яких прийняте у даній справі рішення, не може бути виконано.

Як встановлено судом із матеріалів справи, під час виконавчого провадження позивач лише один раз 04.04.2023 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив на підставі п.п.6 п.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» повернути виконавчий документ стягувачу, оскільки код стягувача у виконавчому документі та у постанові про відкриття виконавчого провадження відрізняється. Також зазначив про невідповідність виконавчого документа п.2 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки за вказаною нормою у виконавчому документі зазначається в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що такий обов`язок чи право є солідарним, а по факту власність ТОВ «Галичбудмонтаж» є солідарною. Однак, вказані причини не унеможливлюють виконання виконавчого документа. Інші звернення чи докази в підтвердження поважності причин невиконання рішення суду в матеріалах виконавчого провадження відсутні.

З приводу покликання позивача на те, що код стягувача у виконавчому документі та у постанові про відкриття виконавчого провадження відрізняється суд зазначає про те, що це не є безумовною підставою для повернення виконавчого документа. Незначні неточності у виконавчому документі не тягнуть за собою його недійсність.

Більше того, суду не надано доказів скасування постанови про накладення штрафу від 27.04.2023 ВП №71306773 на користь держави у розмірі 5100,00 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення суду не виконано без поважних причин. Відтак, наявна підстава для застосування штрафу визначена частиною першою статті 75 Закону України "Про виконавче провадження".

Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції. («Іммобільяре Саффі проти Італії», заява 22774/93, 28.07.1999, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997, § 40).

У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини вказав, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

У Рішенні від 26.06.2013 № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист; набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23.11.2018 №10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відтак, враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про те, що постанова про накладення штрафу від 25.05.2023 ВП № 71306773 відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, а тому відсутні підстави для її скасування.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що оскаржувана постанова державного виконавця прийнята відповідно до Закону України Про виконавче провадження, а позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення.

При розгляді справи судом встановлено, що відповідач діяв у порядку та спосіб встановлений Законом України «Про виконавче провадження», порушень прав позивача не допущено, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

У відповідності до вимог ст.139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволені адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Галичбудмонтаж» до Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального Управлінням Міністерства юстиції, за участю третіх осіб, які не заявляються самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Офісу Генерального прокурора та Міністерства оборони України про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити повністю.

Судовий збір стягненню не підлягає.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення, із врахуванням п.п.15.5 п.15 Розділу Перехідні положення КАС України.

Суддя Сподарик Наталія Іванівна