Справа № 240/8480/23
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
02 лютого 2024 року м. Житомир справа № 240/8480/23
Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шуляк Л.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно п. 1 постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до 100 000 грн. за період з 24.02.2022 року по 16.06.2022 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до 100 000 грн. за період з 24.02.2022 року по 16.06.2022 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що з кінця жовтня 2021 року по 23.08.2022 позивач приймав безпосередню участь у бойових діях у м. Соледар Донецької області. Відтак у позивача, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Разом з тим, як зазначає позивач, з 24.02.2022 по середину червня 2022 року він отримував заробітну плату а розмірі 30 000 грн. одноразової грошової допомоги. Не погоджуючись бездіяльністю відповідача щодо нарахування та виплати додаткової винагороди в належному розмірі позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 17.05.2023 відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.
На виконання ухвали суду, відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що із аргументами, викладеними у позовній заяві, не погоджується, вважає вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що старший солдат ОСОБА_1 з 10.11.2020 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , що знаходяться у підпорядкуванні та фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 . Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 11.10.2021 №211 на виконання наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 07.10.2021 № 147дск сапер інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_2 старший солдат ОСОБА_1 з 12 жовтня 2021 року вибув у відрядження до складу сил та засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (в умовах польового виходу), у н.п. Соледар Донецької області. З огляду на те, що позивач не надав жодного належного доказу на підтвердження своєї безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з Національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії протягом спірного періоду, тобто у період з 24.02.2022 року по 16 червня 2022 року, представник позивача вважає, що у військової частини НОМЕР_2 були достатні правові підстави щодо невключення ОСОБА_1 до наказу про виплату додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 гривень, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 за період з 24.02.2022 року по 16.06.2022 року. Окрім того, наголошує, що наказ про перебування позивача у період із 12.10.2021 по 24.08.2022 року у відрядженні в складі сил та засобів здійснення заходів забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях у н.п. Соледар Донецької області не є доказом безпосередньої участі у бойових діях за період із 24.02.2022 року по 16.06.2022. А тому, в задоволенні позовних вимог просить відмовити
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Враховуючи викладене, суд розглядає справу за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.
Відповідно до наказів Житомирського окружного адміністративного суду №01-43В від 07.07.2023 та №01-62В від 05.10.2023 головуючий суддя Шуляк Л.А. перебувала у щорічній відпустці в періоди з 24.07.2023 по 11.08.2023 та з 16.10.2023 по 27.10.2023.
Відповідно до наказу Житомирського окружного адміністративного суду №01-93В від 29.12.2023 головуючий суддя Шуляк Л.А. перебувала у щорічній відпустці в період з 01.01.2024 по 05.01.2024.
Дану справу розглянуто у порядку ст.263 КАС України із складанням судового рішення відповідно до ч.4 ст.243 та ч.5 ст.250 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 10.11.2020 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , що знаходяться у підпорядкуванні та фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 .
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 11.10.2021 № 211 на виконання наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 07.10.2021 № 147дск старший солдат ОСОБА_1 , сапер інженерно- саперного відділення інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_2 з 12 жовтня 2021 року вибув у відрядження до складу сил та засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (в умовах польового виходу), у н.п. Соледар Донецької області.
У зв`язку з вказаним, позивач звернувся до відповідача щодо виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 гривень, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 за період з 24.02.2022 року по 16.06.2022 року.
Листом від 24.02.2023 №233 командир військової частини НОМЕР_2 повідомив про те, що ОСОБА_2 проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 безпосереднього підпорядкування військової частини НОМЕР_1 . Щодо перебування вищевказаного військовослужбовця у м. Соледар Донецької області у період з 24.02.2022 року по 16.06.2022 року повідомляю, що 25.02.2022 року підрозділи військової частини НОМЕР_2 залишили дане місто та змінили місця перебування на інші, з метою подальшого виконання завдань за призначенням.
Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин першої, другої статті 1 Закону України "Про Збройні Сили України" від 06.12.1991 № 1934-XII (далі - Закон №1934) Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.
Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.
Згідно частини першої статті 5 Закону №1934 особовий склад Збройних Сил України складається з військовослужбовців і працівників Збройних Сил України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни регулює Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (абзац 1 пункту 1 статті 9 Закону №2011-XII).
До складу грошового забезпечення входять: - посадовий оклад, оклад за військовим званням; - щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); - одноразові додаткові види грошового забезпечення (пункт 2 статті 9 Закону №2011-XII).
За приписами пункту 4 статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються КМУ, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України [...].
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" встановлено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 "Про ведення воєнного стану в України", затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-Х на території України ведений воєнний стан через акт відкритої агресії з боку Російської Федерації та проведенням активних бойових дій, який триває й наразі.
Відповідно до п.2,3 цього Указу військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (в первісній редакції) (далі - Постанова №168) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
У контексті наведеного відслідковується, що сам факт виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби (несення військової служби), без виконання умов визначених Постановою №168, не покладає на відповідача обов`язок видавати наказ про нарахування та виплату позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн.
Разом з тим, документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях є достатньою підставою для нарахування такому військовослужбовцю додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн.
Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Відповідно до пункту 17 Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Відповідно до п. 3 телеграми Міністра оборони України № 248 від 07.03.2022 р. документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець.
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Отже, підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168, є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі: бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, наведеною у телеграмі МОУ № 248 від 07.03.2022.
Однак позивач вважає, що за період з 24.02.2022 року по 16.06.2022 року має право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням виконання обов`язків військової служби на період дії воєнного стану та часу участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи на території м. Соледар Донецької області та виконуючи обов`язки військової служби.
В контексті наведеного суд зазначає наступне.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року та Окремого доручення Міністра оборони України №912/з/29 від 23.06.2022 року, питання виплати додаткової грошової винагороди залежить від визначення відповідними командирами факту безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях. Зазначене визначення повинно бути відповідним чином оформлено належними документами: рапортами командира підрозділу, журналом бойових дій, бойовим наказом (бойовим розпорядженням).
Матеріали справи не містять документів, що підтверджують безпосередню участь позивача у бойових діях за лютий 2022 року - червень 2022 року та які, в свою чергу, слугували б підставою для виплати додаткової грошової допомоги в підвищеному розмірі 100 000 грн.
Окрім того, як встановлено судом та не заперечується сторонами, згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 11.10.2021 № 211 на виконання наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 07.10.2021 №147дск старший солдат ОСОБА_1 , сапер інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_2 з 12 жовтня 2021 року вибув у відрядження до складу сил та засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях (в умовах польового виходу), у н.п. Соледар Донецької області.
В свою чергу, в листі від 24.02.2023 №233 командир військової частини НОМЕР_2 зазначив про те, що ОСОБА_2 проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 безпосереднього підпорядкування військової частини НОМЕР_1 . Щодо перебування вищевказаного військовослужбовця у м. Соледар Донецької області у період з 24.02.2022 року по 16.06.2022 року повідомив, що 25.02.2022 року підрозділи військової частини НОМЕР_2 залишили дане місто та змінили місця перебування на інші, з метою подальшого виконання завдань за призначенням. Вказаний лист свідчить про те, що позивач вибув в інше місце перебування.
Інших доказів на підтвердження того, що позивач брав безпосередню участь у бойових діях або забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, до матеріалів справи не надано.
З огляду на викладене, наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 11.10.2021 №211, про те що ОСОБА_1 з 12 жовтня 2021 року вибув у відрядження до складу сил та засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях (в умовах польового виходу), у н.п. Соледар Донецької області, не може бути безумовною підставою для нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що нарахування та виплата позивачеві додаткової грошової винагороди, що передбачена постановою КМУ №168, за періоди з 24.02.2022 по 16.06.2022 відповідачем здійснювалась в належному розмірі та у відповідності до чинного правового регулювання.
Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За приписами ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та, відповідно, про відсутність підстав для задоволення позову.
Зважаючи на відсутність документально-підтверджених судових витрат у даній адміністративній справі питання про їх розподіл судом не вирішується.
Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ), третя особа: Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 02 лютого 2024 року.

Суддя Л.А.Шуляк