Справа № 380/2062/24
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

31 січня 2024 рокусправа № 380/2062/24

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Мартинюк Віталій Ярославович розглянувши у м. Львові матеріали позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправними дії, які виразилася у протиправній відмові пенсійного органу, оформлену листом від 07.12.2023 року за № 32693-34261/Т-52/8-1300/23 нарахувати та виплатити індексацію (підвищення) до пенсії за вислугу років, починаючи з 01.03.2023 року, згідно постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 24.02.2023 року «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» з застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,197 без обмеження розміром 1500,00 грн., та без обмеження пенсії максимальним розміром з урахуванням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 року у справі №380/4886/23;

зобов`язати здійснити з 01.03.2023 року перерахунок та виплату пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) у розмірі 1,197 відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 24.02.2023 "Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" та без обмеження розміру пенсії величиною в десять прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб з урахуванням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 року у справі №380/4886/23.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Згідно з п.2 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначається повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Як вбачається з матеріалів позову, позивачем, у порушення наведеної норми, не зазначено в позовній заяві своєї адреса електронної пошти.

Щодо судового збору.

За правилами ч.3 ст.161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач, посилаючись на приписи п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», вважає, що він звільнений від сплати судового збору за подання цього позову.

Однак, суддя не враховує вказані доводи позивача, з огляду на наступне.

Згідно п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

У ст.12 Закону України від 22.10.1993 року №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з наступними змінами та доповненнями (далі Закон №№3551-XII), який регулює правовий статус ветеранів війни, до яких, зокрема, належать учасники бойових дій, закріплені пільги учасникам бойових дій та гарантії їх соціального захисту.

Частиною другою ст.22 вказаного Закону встановлено, що ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Отже, учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з реалізацією їхнього правового статусу.

При цьому, для правильного застосування п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» суддя має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону №3551-XII.

Аналогічні правові висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду, зокрема, від 09.10.2019 року у справі №9901/311/19, від 12.02.2020 року №545/1149/17, а також у постанові Верховного Суду від 08.03.2023 року у справі №701/589/22.

Як видно з матеріалів позовної заяви, предметом спору у цій справі є визнання протиправними дій, які виразилися у протиправній відмові пенсійного органу нарахувати та виплатити індексацію (підвищення) до пенсії за вислугу років без обмеження у межах максимального розміру пенсії починаючи з 01 березня 2023 року, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році».

Тобто вказані вимоги позивача не пов`язані з порушенням його права на соціальний захист саме як учасника бойових дій, а стосується реалізації ним інших соціальних прав, набутих як колишнім військовослужбовцем.

Відтак, суддя приходить висновку, що позивач у цій справі повинен сплачувати судовий збір за подання позовної заяви на загальних підставах.

Відповідно до підп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з абз.4 ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 року №3460-IX, у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, для працездатних осіб, станом на 01.01.2023 року встановлено у розмірі 3028,00 грн.

Як наслідок, за подання даного позову позивач повинен сплатити судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп. за одну вимогу немайнового характеру.

Крім того, слід зауважити, що інформація щодо реквізитів сплати судового збору за подання позовних заяв до Львівського окружного адміністративного суду є загальнодоступною та оприлюднена на офіційних веб-сайтах Львівського окружного адміністративного суду і Судова влада України.

Щодо строку звернення до адміністративного суду.

Частиною 6 статті 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини другої статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

В практиці Верховного Суду, а саме в постанові від 31.03.2021 року у справі №240/12017/19, сформовано наступні висновки щодо застосування норм права у спірних правовідносинах, зокрема щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії.

Так, у згаданому рішенні зазначено наступне.

« 1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

…

Відтак, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що отримання позивачем листа відповідача від 08.11.2019 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти більш ніж через 5 років після отримання пенсії за серпень 2014 року.».

Як вбачається з позовної заяви, позивач, в тому числі, просить зобов`язати відповідача здійснити з 01.03.2023 року перерахунок та виплату пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) у розмірі 1,197 відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 24.02.2023 "Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" та без обмеження розміру пенсії величиною в десять прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб з урахуванням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 року у справі №380/4886/23.

Проте до суду за захистом своїх прав, свобод чи інтересів позивач звернувся через засоби поштового направлення 23.01.2024 року, з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

Крім того, в матеріалах справи наявний перерахунок пенсії позивача з 01 березня 2023 року, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення свого права щодо виплати щомісячної доплати.

Також, слід зазначити, що згадана виплата є періодичною, а тому позивач повинен був дізнатись про порушення свого права кожного місяця при отриманні пенсійних виплат.

Відтак, про порушення свого права позивач, окрім наведеного, повинен був дізнатись при отриманні щомісячних пенсійних виплат (доплат), що вважається судом початком перебігу строку звернення до адміністративного суду у спірних правовідносинах.

Відповідно до ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відтак, позивачу необхідно надати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з обґрунтуванням причин пропуску та доказів, що підтверджують причини пропуску такого.

За таких обставин, позовну заяву належить залишити без руху у відповідності до ч.1 ст.169 КАС України, а позивачу надати строк для усунення недоліків останньої.

Керуючись ст.ст.161,169,248 КАС України, суддя, -

у х в а л и в :

Позовну заяву залишити без руху.

Позивачу протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути зазначені в мотивувальній частині ухвали недоліки шляхом подання нової редакції позовної заяви із зазначенням своєї адреса електронної пошти, долучення до позову документу про сплату судового збору у розмірі 1 211 грн. 20 коп. та подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням причин пропуску та доказів, що підтверджують причини пропуску такого.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

СуддяМартинюк Віталій Ярославович