Справа № 344/7099/22
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 344/7099/22 пров. № А/857/14627/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Хомин Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 липня 2023 року, прийняту суддею Антоняк Т.М. о 09 годині 53 хвилині у місті Івано - Франківську, повний текст складено 31.07.2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора взводу №2 роти БУПП в Івано - Франківській області, молодшого лейтенанта поліції Самборського Дениса Романовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з адміністративним позовом про визнання протиправними дій під час винесення постанови серії БАА №452981 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, скасування постанови серії БАА №452981 від 01.10.2021 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у виді сплати штрафу у сумі 20 400 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 липня 2023 позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що постановами Івано-Франківського міського суду від 02.02.2022, які набрали законної сили, встановлено, що ОСОБА_1 01.10.2021 не керував транспортним засобом марки «Фольксваген Гольф» н.з. НОМЕР_1 , перебував у даному автомобілі не як водій, а як пасажир, встановлено, що зазначеним транспортним засобом керував ОСОБА_2 , з огляду на що було закрито провадження по справах за ч. 1 ст. 130 та ст. 122-2 КУпАП України, відтак вбачається відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП

На думку суду, доводи позову є підставними, з огляду на що підлягає скасуванню постанова.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Департамент патрульної поліції Національної поліції України подав апеляційну скаргу, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що під час прийняття рішення у справі № 344/7099/22 судом першої інстанції повністю не взято до уваги аргументи сторони відповідача про пропущений позивачем строк на оскарження, а також те, що позивачем не обґрунтовано поважності підстав пропуску строку на оскарження постанови серії БАА № 452981 від 01.10.2021 у справі про адміністративне правопорушення.

01.10.2021 інспектором Самборським Д.Р. проведено розгляд справи та винесено постанову серії БАА № 452981 від 01.10.2021 у справі про адміністративне правопорушення, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 гривень.

01.10.2021 копію постанови серії БАА № 452981 від 01.10.2021 вручено позивачу, що підтверджується особистим підписом позивача у графі № 9 постанови, а також абзацом другим тексту позовної заяви.

Позивачем 13.06.2022 подано позовну заяву про скасування постанови серії БАА № 452981 від 01.10.2021.

З моменту коли позивач дізнався про наявність вказаної постанови до моменту подання позовної заяви пройшло вісім місяців та одинадцять днів.

Позивачем не надано жодного підтверджуючого документу, як саме карантинні обмеження та воєнний стан в Україні перешкоджали йому звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивачем не надано жодної довідки про те, що він через хворобу чи участь у захисті держави від збройної агресії російської федерації не мав можливості звернутися до суду в період з 01.10.2021 по 13.06.2022.

Просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким позовну заяву залишити без розгляду.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього року, зафіксоване не в автоматичному режимі серії серії БАА № 452981 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, за порушення п. 2.10 ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, ОСОБА_1 01.10.2021 о 14 год. 10 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Тролейбусна, 19А керував автомобілем Фольксваген Гольф НОМЕР_2 (PL), будучи позбавленим права керувати транспортними засобами, а саме був позбавлений права керувати Івано-Франківським міським судом від 03.08.2021, справа № 344/4072/21 на 1 рік, чим порушив п. 2.10 ПДР.

Вирішуючи справу по суті, суд апеляційної інстанції звертає увагу на процесуальні вимоги, а саме щодо дотримання позивачем строків звернення до суду.

Правовідносини з приводу строків звернення до адміністративного суду унормовані статтею 122 КАС України.

Так, відповідно до частини першої вищенаведеної статті Кодексу позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України. Приписами частини другої статті 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відтак, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Колегія суддів зазначає, що практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Слід зазначити, що суд, оцінюючи обставини, що перешкоджали особі здійсненню права на своєчасне звернення за захистом порушених прав, свобод та інтересів, повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Таким чином, умовами застосування наслідків пропуску строку звернення до суду є насамперед його пропуск, відсутність заяви про поновлення строку, а у разі подання заяви про поновлення строку - відсутність поважних причин його пропуску.

Щодо визначення, власне, поважності причин пропуску строку звернення до суду, то суд апеляційної інстанції звертає увагу, що законодавством не встановлено перелік випадків, які можуть розцінюватись судом як поважні причини пропуску строків, а тому, відповідно, вирішення цього питання знаходиться у виключній компетенції суду, до якого з адміністративним позовом звертається позивач. Разом з тим, поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду є наявність обставин, які створили об`єктивні перешкоди для звернення особи з адміністративним позовом і подолання яких для цієї особи було неможливим або ускладненим.

Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними в конкретній справі залежить від вказаних у позовній заяві причин, підтверджених відповідними засобами доказування, та доданих до неї матеріалів.

Таким чином, для вирішення питання про наявність або відсутність пропуску строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з`ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Як встановлено судом першої інстанції, підставою для звернення до суду із даним позовом, слугувала незгода позивача із постановою по справі про адміністративне правопорушення серії БАА №452981 від 01.10.2021, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги зміст заявлених позивачем вимог, колегія суддів дійшла висновку, що для вирішення питання про наявність або відсутність пропуску строку звернення до суду із даним позовом, необхідно встановити факт, коли позивачу стало відомо про існування оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення відносно нього.

З матеріалів справи, зокрема, із оскаржуваної постанови (а.с.34) вбачається, що позивач у графі 9 «копію постанови отримано» власноручно засвідчив отримання копії згаданого документа на місці, тобто 01.10.2021, відтак, саме з цієї дати слід обраховувати десятиденний строк звернення до суду.

Судом встановлено, що із даним позовом ОСОБА_1 звернувся лише 15.06.2022, тобто зі значним пропуском строку звернення до суду. З приводу покликання позивача на карантинні обмеження та воєнний стан в Україні, що перешкоджали йому звернутись до суду за захистом своїх прав, колегія суддів зазначає наступне.

Запровадження воєнного стану в Україні, як підстава для поновлення строку звернення до суду вирішується у кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у клопотанні скаржника. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути самодостатньою та безумовною підставою для поновлення строку для звернення до суду у всіх абсолютно випадках.

Щодо запровадження карантинних обмежень, то позивачем не надано жодної довідки, чи інших доказів про те, що він через хворобу не мав можливості звернутися до суду в період з 01.10.2021 по 15.06.2022.

Відповідно до ч.2 ст.44 Кодексу адміністративного судочинства України часники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відтак, враховуючи те, що ОСОБА_1 знав про існування оскаржуваної постанови 01.10.2021, а також те, що останнім не доведено поважності причин пропуску строку звернення до суду, апеляційний суд приходить до висновку, що позовну заяву слід залишити без розгляду.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги являються суттєвими і дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи (питання), а також наявна невідповідність висновків суду обставинам справи.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 310, 315, 319, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 липня 2023 року у справі 344/7099/22 скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 01.02.2024.