Справа № 320/14103/23
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про виправлення описки (арифметичної помилки) в судовому рішенні

31 січня 2024 року 320/14103/23

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., розглянувши у письмовому провадженні заяву представника позивача про внесення виправлень у рішення в адміністративній справі

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю Західна нафтогазова компанія
до Енергетичної митниці
про визнання протиправними дій, рішень та карток відмови,
В С Т А Н О В И В:

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09.10.2023 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Західна нафтогазова компанія задоволено повністю. Визнано протиправними дії Енергетичної митниці щодо взяття проб товару, ввезеного за поданими Товариством з обмеженою відповідальністю Західна нафтогазова компанія митними деклараціями типу ІМ 40 ДЕ №23UA57U0 від 13.01.2023, типу IM 40 ДЕ №23UA01U0 від 14.01.2023 та типу IM 40 ДЕ №23UA40U2 від 21.01.2023 згідно актів про взяття проб (зразків) товарів №13 від 14.01.2023, №18 від 15.01.2023 та №24 від 21.01.2023, складених на території постійної зони митного контролю Енергетичної митниці, що знаходиться за адресою: Волинська область, Ковельський район, с. Воля Любитівська, вул. Луцька 1А. Визнано протиправними та скасовано рішення про визначення коду товарів від 08.02.2023 №КТ-UA-2023, від 08.02.2023 №КТ-UA-2023 та від 22.02.2023 №КТ-UA-2023. Визнано протиправними та скасовано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA903220/2023/000205, №UA903220/2023/000206 та №UA903220/2023/000207. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Західна нафтогазова компанія судовий збір у сумі 24156,00 грн. (двадцять чотири тисячі сто п`ятдесят шість гривень) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Енергетичної митниці.

Від представника Товариства з обмеженою відповідальністю Західна нафтогазова компанія надійшла заява про внесення виправлень до рішення Київського окружного адміністративного суду.

При вирішенні заяви про виправлення описки в рішенні суду суд виходить з такого.

Згідно частин першої та другої статті 253 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні. Питання про внесення виправлень суд може вирішити в порядку письмового провадження.

Зважаючи на очевидність описки та відсутність потреби заслуховувати осіб, які брали участь у справі, суд ухвалив розглядати питання про виправлення описки за власною ініціативою у порядку письмового провадження.

Суд зазначає, що поняття описки і очевидної арифметичної помилки, визначає, що опискою слід вважати помилку, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, що мають вплив на зміст судового рішення та його виконання. Так, суд може допустити помилку у найменуванні органу чи особи, у назві та реквізитах рішення, яке визнано протиправним, тощо.

Очевидною арифметичною помилкою є порушення правил арифметики при розрахунках завданої шкоди, невиплаченої зарплати тощо. Така помилка може призвести до неправильного визначення розміру задоволення позовних вимог грошового характеру.

Під опискою необхідно розуміти помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. При цьому, виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер.

В одній з останніх позицій, яку висловив Верховний Суд у постанові від 29 січня 2021 року у справі № 22 ц/354/11, наголошується на тому, що суд може виправити лише власні помилки, допущені під час складання судового рішення: «Описка це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, допущена під час його письмово вербального викладення (помилка в правописі, розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат і строків тощо. Суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації рішення чи його правосудність. Суд може виправити лише ті арифметичні помилки, яких він сам припустився. Якщо такі помилки наявні у висновку експерта або в наданих суду документах, вони судом не виправляються. Арифметичні помилки у висновку експерта усуваються шляхом допиту експерта та уточнення ним свого висновку або враховуються судом під час оцінки цього доказу».

Описка як помилка в судовому рішенні визначається за такими ознаками: (1) це механічна помилка, якої припустився сам суд, а не учасник справи; (2) описка є мимовільною, випадковою помилкою суду, допущеною під час письмово вербального викладення змісту рішення; (3) до описок не належать помилки, наявні в наданих суду документах (тобто допущені іншими учасниками справи, хоча вони і призводять, як наслідок, до неправильного цитування судом, однак не є описками в розумінні процесуального закону).

Для того щоб були наявні підстави для виправлення описки, помилка має відповідати таким критеріям: (1) вона повинна бути механічною, тобто спричиненою випадковими огріхами під час друкування тексту судового рішення (неуважністю суду, автоматичним виправленням текстовим редактором тощо); (2) таку технічну помилку має бути допущено під час складання тексту судового рішення самим судом; (3) помилка повинна бути мимовільною та випадковою, а не обумовленою цитуванням документів, у яких було допущено помилки іншими учасниками судового процесу (позивачем, відповідачем, експертом тощо).

Суд наголошує, відповідно до пункту 58 Рішення ЄСПЛ по справі "Серявін та інші проти України" (Заява N 4909/04) від 10 лютого 2010 року визначено, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), N 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року), більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (параграф 32 рішення у справі Хірвісаарі проти Фінляндії).

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Роуз Торія проти Іспанії, параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (рішення у справі Хірвісаарі проти Фінляндії, параграф 32).

Зазначені тези знаходять своє підтвердження і у Постанові Верховного суду від 28 березня 2017 року по справі №800/527/16.

У пункті 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів ради Європи щодо якості судових рішень зазначено, що обов`язок судів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна із сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматись принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Додатково суд зауважує, що суд апеляційної інстанції фактично є інстанцією, яка надає можливість сторонам перевірити повноту судового розгляду та правильність встановлення фактичних обставин.

Відтак, суд позбавлений можливості виправити описку у рішенні, оскільки порушене позивачем питання матиме наслідком зміну суті рішення, що не є виправленням описки у розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України.

В частині заяви про внесення виправлень в резолютивній частині рішення, суд зазначає таке.

Згідно резолютивної частини рішення адреса місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю Західна нафтогазова компанія: 01054, м. Київ, вул. Кониського Олександра, 15, оф. 52.

Проте, згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань та з урахуванням заяви позивача про зміну місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна нафтогазова компанія», вірною адресою є: 03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 37-В, приміщення 1013.

Щодо внесення виправлень в ідентифікаційний код відповідача Енергетичної митниці в резолютивній частині рішення, то суд вважає за необхідне зазначити вірно «ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44029610).

Керуючись статтями 248, 253, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача про виправлення описки задовольнити частково.

Виправити описку (технічну помилку), не змінюючи при цьому змісту та суті в рішенні Київського окружного адміністративного суду від 09.10.2023 по справі №320/14103/23, шляхом зазначення вірної адреси Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна нафтогазова компанія» (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 37-В, приміщення 1013).

Виправити описку (технічну помилку), не змінюючи при цьому змісту та суті в рішенні Київського окружного адміністративного суду від 09.10.2023 по справі №320/14103/23, шляхом зазначення вірно «ідентифікаційний код відокремленого підрозділу Енергетичної митниці - 44029610).

У задоволенні решти заяви відмовити.

Дана ухвала є невід`ємною частиною рішення Київського окружного адміністративного суду від 09.10.2023 по справі №320/14103/23

Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Колеснікова І.С.