Справа № 200/4755/21
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2024-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року справа №200/4755/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на окрему ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року (повне судове рішення складено 05 грудня 2023 року) у справі № 200/4755/21 (суддя в І інстанції Молочна І.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23.06.2021 у справі № 200/4755/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду у м. Краматорську Донецької області про зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області (протокол перерахунку пенсії) №13 від 24.02.2021 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 , та рішення, що оформлено листом від 26.03.2021 №317-536/В-02/8-0531/21, про відмову ОСОБА_1 в обчисленні (перерахунку) та виплаті з 25.10.2019 пенсії за вислугу років.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду у м. Краматорську Донецької області обчислити, нарахувати та сплатити пенсію ОСОБА_1 з 25.10.2019, виходячи з розміру 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці відповідно до положень частин другої, третьої та четвертої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року у справі № 200/4755/21 виправлено описку, зокрема, в абзаці третьому резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 року у справі № 200/4755/21, а саме: шляхом зазначення замість помилкової дати «02.09.2019», з якої потрібно здійснити Головному управлінню Пенсійного фонду України у м. Краматорськ Донецької області обчислення, нарахування та сплату пенсії ОСОБА_1 виходячи з розміру 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці відповідно до положень частин другої, третьої та четвертої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум, вірну, а саме - «25.10.2019».

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 року у справі № 200/4755/21 повернуто апелянту.

11 жовтня 2021 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 року у справі № 200/4755/21 видано виконавчі листи.

17 жовтня 2023 року судом видано дублікат виконавчого листа у справі № 200/4755/21.

15 листопада 2023 року через електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» представник позивача звернувся до суду із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), в якій просив:

- визнати протиправними рішення №13 від 22 жовтня 2021 року, №13 від 21 серпня 2023 року, ухвалені Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, про перерахунок пенсії, призначеної ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, шляхом ухвалення рішення про перерахунок з 25 жовтня 2019 року призначеної ОСОБА_1 пенсії із розрахунку 60% середньомісячного заробітку у розмірі 66 414,93 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року заяву ОСОБА_1 від 15 листопада 2023 року про визнання протиправними рішення, дій та бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду у порядку статті 383 КАС України задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовані рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №13 від 22 жовтня 2021 року та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №13 від 21 серпня 2023 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області вжити заходи направлені на усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні судових рішень.

Установлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області 30-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали для надання до суду доказів вжиття заходів направлених на усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні судових рішень.

У задоволенні іншої частини заяви ОСОБА_1 від 15 листопада 2023 року про визнання протиправними рішення, дій та бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду у порядку статті 383 КАС України відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу місцевого суду, як таку, що винесена з порушенням норм процесуального права, та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заяви позивача про визнання протиправною бездіяльність відповідача на виконання рішення суду відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на відсутності підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Так, заява представника позивача обґрунтована тим, що, органом пенсійного фонду на виконання рішення суду некоректно здійснено розрахунок розміру пенсії позивача. Крім того, представником позивача наведено доводи щодо питання строку звернення до адміністративного суду в порядку статті 383 КАС України стосовно оскарження рішень №13 від 22 жовтня 2021 року та №13 від 21 серпня 2023 року.

Відповідно до пояснень представника відповідача, пенсійним органом в жовтні 2021 року відпрацьовано рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 року № 200/4755/21, на виконання якого проведено перерахунок пенсії позивача з 25 жовтня 2019 року, виходячи з розміру 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці відповідно до положень частин другої, третьої та четвертої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

Так, орган пенсійного фонду зазначив, що пенсія розрахована позивачу із чинної заробітної плати за відповідною посадою прокурора відділу військової прокуратури об`єднаних сил згідно довідки №14-45вих-21 від 09 лютого 2021 року, виданої Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил. Розмір пенсії з 25 жовтня 2019 року склав 25 247,96 грн. (42 079,94 грн. х 60%). До Пенсійного фонду України направлено лист від 12 липня 2023 року №0500-03065/59971 щодо надання дозволу на макетну обробку.

З метою проведення нарахування пенсійних коштів і здійснення виплати заборгованості сум пенсій, нарахованих на виконання вимог судових рішень, які набрали законної сили в період з 08 липня 2020 року до 20 вересня 2020 року та виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, виникла необхідність опрацювати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року № 200/13820/19-а та встановити по пенсійній справі ОСОБА_1 обмежений розмір пенсії з 25 жовтня 2019 року, а саме: 15 640 грн. В подальшому, після нарахування пенсійних коштів, необхідно було опрацювати пенсійну справу відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду 23 червня 2021 року № 200/4755/21 з 25 жовтня 2019 року та встановити розмір пенсії без обмеження її максимальним розміром, а саме: 25 678,96 грн.

В липні повторно опрацьовано рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року № 200/13820/19-а для нарахування пенсійних коштів і здійснення виплати заборгованості сум пенсій, нарахованих на виконання вимог судових рішень, які набрали законної сили в період з 08 липня 2020 року до 20 вересня 2020 року та виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

В серпні 2023 року по повному виплатному циклу повторно опрацьовано рішення суду від 23 червня 2021 року № 200/4755/21 з 25 жовтня 2019 року та встановлено розмір пенсії позивачу без обмеження її максимальним розміром, а саме у розмірі 25678,96 грн.

У зв`язку із наведеним відповідач вважав, що ним вжито всіх заходів з метою виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 року у справі № 200/4755/21, а тому застосування статті 383 КАС України вважає недоцільним.

Окрім цього, представник відповідача зазначав, що позивач тривалий час був обізнаний про розмір пенсії, яку він отримує після перерахунку згідно рішення суду, а тому, на його переконання, строк звернення до суду із заявою, в порядку статті 383 КАС України останнім пропущено.

Надаючи оцінку доводам сторін, з урахуванням наявних в матеріалах справи документів, слід вказати наступне.

Спершу слід зазначити, що окрема ухвала оскаржена лише відповідачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій задоволенні позовні вимоги. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Згідно з частиною першою статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Аналіз вказаного дає суду підстави дійти висновку, що процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Такий порядок оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини п`ятої статті 383 КАС України, відповідно до якої, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.

Відповідно до частини шостої вказаної статті, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі №355/1648/15-а, від 21 листопада 2019 року у справі №802/1933/18-а.

Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він має права звернутися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Підсумовуючи, суд зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 816/2026/18.

Так, судами встановлено, що предметом розгляду заяви позивача в порядку статті 383 КАС України є рішення №13 від 22 жовтня 2021 року та рішення №13 від 21 серпня 2023 року, винесені Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, про перерахунок пенсії, призначеної ОСОБА_1 .

Згідно з вказаними рішеннями пенсія позивачу призначена з 25 жовтня 2019 року у розмірі 25 678,96 грн. без обмеження максимальним її розміром, виходячи із основного розміру пенсії обчисленої від середнього заробітку, що становить 25 247,96 грн.

Вказаний розмір обчислений органом пенсійного фонду, виходячи із суми середньомісячного заробітку позивача у розмірі 42 079,94 грн., яка зазначена у довідці Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил №14-45 вих.-21 від 09 лютого 2021 року.

Слід звернути увагу на те, що зобов`язуючи Управління Пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області здійснити обчислення (перерахунок) пенсії за вислугою років ОСОБА_1 з 25 жовтня 2019 року із включенням в заробіток для обчислення пенсії розміру виплат із розрахунку 60 відсотків від середньомісячної суми виплат за останні 60 календарних місяців перед зверненням за пенсією, розділених на 60, з коригуванням із застосуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу та надбавок до нього та із врахуванням суми посадового окладу, надбавки за вислугу років, окладу за військовим званням, які наведені у довідці №14-45 вих-21 від 09 лютого 2021 року з додатком до неї, та виплачувати таку пенсію без обмеження її максимальним розміром, виходив із того, що відповідно до частини 2-4 статті 86 Закону №1697-VII, пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат на 60. Коригування зазначених виплат проводиться із застосуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу та надбавок до нього. Посадовий оклад, надбавки за вислугу років під час призначення пенсії враховуються в розмірах за останньою займаною посадою прокурора, встановлених на момент виникнення права на перерахунок пенсії за вислугу років.

Таким чином, розмір пенсії залежить від суми місячної (чинної) заробітної плати працівника прокуратури, до якої, крім посадових окладів, надбавок за вислугу років включаються всі види оплати праці.

Законом прямо не визначений перелік виплат, які підлягають включенню до складу заробітної плати працівника прокуратури, який використовується при обчисленні розміру пенсії, що можливо тлумачити як дозвіл на включення до заробітної плати будь-яких виплат, передбачених законодавством.

Водночас, згідно з частиною другою статті 81 Закону №1697-VII встановлено, що заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

Частиною другою статті 86 Закону №1697-VII, якою передбачено, що до виплат, які включаються в заробіток для обчислення пенсії, включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Застосування положень цієї норми під час перерахунку пенсії прямо передбачено частиною двадцятою статті 86 Закону №1697-VII.

Слід врахувати, що в межах адміністративної справи № 200/4755/21 досліджувалось питання наявності/відсутності підстав для врахування відповідачем як пенсійним органом додатку до довідки Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил №14-45 вих.-21 від 09 лютого 2021 року, згідно з якою розмір виплат за 60 календарних місяців (крім посадових окладів, окладів за військовим званням, надбавок за вислугу років) складає 3342296,07 грн.

В рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 року у справі № 200/4755/21 судами зазначено про те, що перерахунок пенсії позивачу повинен бути здійснений з урахуванням розміру виплат за 60 календарних місяців (крім посадових окладів, окладів за військовим званням, надбавок за вислугу років) у розмірі 3342296,07 гривень, що встановлено у додатку до довідки №14-45 вих.-21 від 09 лютого 2021 року.

Водночас, сформовано висновки, що 60% від суми 66 414,93 грн. (3342296,07 грн. : (60 календарних місяців) + 10 710,00 грн. (посадовий оклад), з якої потрібно обчислювати пенсію позивача, становить 39 848,96 грн.

Аналізуючи вказані обставини, є підстави вважати, що відповідачем при прийняті спірних рішень на виконання рішення суду від 23 червня 2021 року у справі № 200/4755/21 вчинено аналогічні дії тим, яким вже була надана оцінка у вказаному рішенні, а саме: взято до уваги суму середньомісячного заробітку позивача у розмірі 42079,94 грн., яка зазначена у довідці Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил №14-45 вих.-21 від 09 лютого 2021 року без врахування додатку до довідки Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил №14-45 вих.-21 від 09 лютого 2021 року.

Отже, рішення суду у цій частині є невиконаним у порядку та у спосіб, визначений у рішенні суду.

Разом із цим, зі змісту рішень органу пенсійного фонду №13 від 22 жовтня 2021 року, №13 від 21 серпня 2023 року вбачається, що обмеження розміру пенсії максимальним розміром при проведенні перерахунку останнім застосовано до позивача не було.

Тобто, відповідач, здійснивши перерахунок пенсії позивачу, частково виконав рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 року у справі №200/4755/21 в частині, що стосується обчислення, нарахування та сплати пенсії ОСОБА_1 з 25 жовтня 2019 року без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше проведених виплат.

Водночас, варто вказати, що відповідачем при здійснення обчислення та перерахунку пенсії позивачу повторно враховано суму його середньомісячного заробітку у розмірі 42 079,94 грн., яка зазначена у довідці Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил №14-45 вих.-21 від 09 лютого 2021 року без врахуванням додатку до довідки Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил №14-45 вих.-21 від 09 лютого 2021 року, що мало своїм наслідком зменшення розміру його пенсії.

Наведені обставини свідчать про невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 року у справі № 200/4755/21.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII гарантовано, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Статтею 370 КАС України установлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Так, у пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 (справа щодо конституційності окремих положень Кримінально-процесуального кодексу України) Конституційний Суд України дійшов висновку, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання; обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової. З огляду на це, посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.

В пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п.40).

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» від 26 квітня 2005 року, «Крищук проти України» від 19 лютого 2009 року).

Приймаючи до уваги викладене, місцевий суд дійшов правильного висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №13 від 22 жовтня 2021 року та №13 від 21 серпня 2023 року, прийняті в процесі та на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 року у справі №200/4755/21 вчинені відповідачем без врахування в повній мірі приписів його резолютивної частини та прямо їй суперечать.

В свою чергу, суд зазначає, що за положеннями статті 383 КАС України не наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень на вчинення будь-яких дій.

Підсумовуючи, колегія судів погоджується з судом першої інстанції, що заява ОСОБА_1 від 15 листопада 2023 року про визнання протиправним рішення та дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду підлягає задоволенню частково шляхом визнання протиправними та скасування рішень Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №13 від 22 жовтня 2021 року та №13 від 21 серпня 2023 року із зобов`язанням останнього вжити заходи направлені на усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні судових рішень.

Щодо посилання представника відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України, суд зазначає, що дане питання вирішено ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року у справі №200/4755/21.

Частиною шостою статті 383 КАС України визначено, що за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Частиною першою статті 249 КАС України регламентовано, що суд виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними (частина друга статті 249 КАС України).

За правилами частини четвертої статті 249 КАС України в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

На виконання правил статті 249 КАС України, слід зазначити, що відповідачем порушено статтю 129-1 Конституції України, статтю 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, приписи частин другої, третьої та четвертої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, статті 370 КАС України.

Суть порушення наведених приписів нормативно-правових актів викладена вище.

Відповідно до частини п`ятої статті 249 КАС України, з метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, ухвала суду є обґрунтованою, ухваленою з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Окрему ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року у справі № 200/4755/21 залишити без змін.

Повне судове рішення 01 лютого 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук