Справа № 120/882/24
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Вінниця

29 січня 2024 р. Справа № 120/882/24

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Жданкіна Наталія Володимирівна, розглянувши матеріали позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії.

Згідно з пунктом третім частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими матеріалами, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 42 КАС України учасниками справи є сторони, треті особи.

Сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач (ч. 1 ст. 46 КАС України).

Згідно визначення наведеному в пункті 9 частини 1 статті 4 КАС України відповідач - це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Відповідно до пункту 4 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Слід зазначити, що в позовній заяві позивачем в якості відповідачів визначено: військову частину НОМЕР_1 та військову частину НОМЕР_1 .

Із змісту позовних вимог вбачається, що позивач, окрім іншого, просить суд:

- визнати протиправним рішення Військової частини НОМЕР_1 викладене у листі №7048/7/4618 від 22.09.2023 про відмову у задоволенні рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про задоволення рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби з урахуванням висновків суду.

З аналізу заявлених позовних вимог та наведених у позовній заяві обґрунтувань слідує, що такі звернуті виключно до військової частини НОМЕР_2 , якою безпосередньо сформовано оскаржувану відмову у задоволенні рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби.

При цьому, у позовній заяві представником позивача не заявлено позовних вимог до військової частини НОМЕР_1 , як і не наведено обґрунтувань щодо того, яким саме чином зазначеним відповідачем порушено права, інтереси позивача.

Таким чином, позивачу (його представнику) слід уточнити суб`єктний склад відповідачів та/або привести позовні вимоги з наведенням належного їх обґрунтування у відповідність до заявленого складу відповідачів.

Також, згідно ч. 5 п. 5 ст. 160 КАС України визначено, що в позовні заяві зазначається, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Як слідує із адміністративного позову предстанвик позивача, в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що позивачем було подано два рапорти про його звільнення з військової служби, а саме: рапорт від 10.08.2023 та рапорт від 11.09.2023.

Також представник позивача зазначила, що 22.09.2023 від військової частини НОМЕР_1 надійшла відповідь (лист №7048/7/4618 від 22.09.2023), відповідно до якої документи повернуті на доопрацювання з підстав неналежного їх оформлення та оскільки такі є недостатніми для підтвердження зазначеної у рапорті від 11.09.2023 підстави звільнення.

Поряд із цим, в прохальній частині позовної заяви, представник позивача формуючи вимоги зобов`язального характеру не зазначила, який саме рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби слід зобов`язати розглянути військову частину НОМЕР_1 .

Відповідне загальне формулювання прохальної частини призводить до виникнення можливого двоякого трактування заявлених позовних вимог, що є неприпустимим.

Суд наголошує, що обов`язок по визначенню (формулюванню) позовних вимог, з якими особа звертається до суду за захистом своїх прав на етапі подання позовної заяви процесуальним законодавством покладено саме на позивача, саме для цього законодавцем визначені вимоги до позовної заяви, що міститься в статті 160 КАС України. Суд також зауважує, що цей обов`язок не може бути перекладено на суд, оскільки саме позивач є зацікавленим в ефективному захисті своїх прав та ефективному здійсненні судочинства за його позовною заявою.

Таким чином, позивачу (його представнику) слід уточнити прохальну частину позовної заяви шляхом зазначення дати рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби, за наслідками розгляду якого він просить суд зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення.

Крім того, Частинами 1, 2 статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 1 статті 233 Кодексу законів про працю України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.

В мотивувальній частині позовної заяви представник позивача зазначила, що спірна відмова у звільненні позивача з військової служби від військової частини НОМЕР_1 надійшла 22.09.2023.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічною службою є, зокрема, військова служба.

Спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку з отриманням позивачем відмови у звільненні з військової служби.

Таким чином, за характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом цей спір є публічно-правовим спором з приводу проходження публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні Плахтєєв та Плахтєєва проти України зазначив, що право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності (параграф 35).

У параграфі 41 рішення Пономарьов проти України ЄСПЛ зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Вирішуючи питання про дотримання позивачем строків звернення до адміністративного суду, необхідно встановити, яким є предмет позову та які норми КАС України у цій справі підлягають застосуванню.

Судом встановлено, що предметом позову є визнання протиправним та скасування рішення Військової частини НОМЕР_1 викладене у листі №7048/7/4618 від 22.09.2023 про відмову у задоволенні рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби, який .

Таким чином, суть спірних відносин у цій справі полягає у проходженні позивачем публічної служби.

Так, при розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються строки звернення до суду, встановлені спеціальними законами. Якщо ці закони зазначених питань не врегульовують, то з врахуванням необхідності субсидіарного застосування законів про працю суди повинні виходити зі строків звернення до суду, визначених частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 9901/82/19, від 05 лютого 2020 року справі №9901/425/19, від 27 травня 2020 року у справі № 9901/546/19 та інших.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що у випадку, коли особа вважає, що її права при прийнятті, проходженні або звільненні з публічної служби були порушені, вона має право звернутися до суду у більш стислі строки, ніж на загальних підставах. Звернення до суду з пропуском цього строку за відсутності поважних причин позбавляє таку особу права захисту в судовому порядку.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11 лютого 2021 року у справі № 240/532/20.

Позивач в позовній зазначив, що з оскаржуваний лист-відмову отримано 22.09.2023.

До суду з позовною заявою позивач звернувся (направив) 22.01.2024, про що свідчить відмітка Укрпошти на поштовому конверті, в якому надійшла позовна заява, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду.

Отже, позивачу (його представнику) необхідно надати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням підстав для поновлення строку, з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з позовною заявою.

Відповідно до абз. 1, 2 ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене та враховуючи невідповідність адміністративного позову вимогам КАС України, позовну заяву належить залишити без руху з встановленням особі, яка її подала, достатнього строку для усунення виявлених недоліків заяви у спосіб:

- уточнення суб`єктного складу відповідачів та/або приведення позовних вимог з наведенням належного їх обґрунтування у відповідність до заявленого складу відповідачів;

- уточнення прохальної частини позовної заяви, шляхом зазначення дати рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби, за наслідками розгляду якого позивач просить суд зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення;

- надання обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до суду із доказами поважності причин його пропуску.

Керуючись ст.ст. 169, 248, 256 КАС України, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

Запропонувати позивачу у 5-ти денний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву (представнику позивача).

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна