Справа № 320/12034/23
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Панченко Н.Д.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року Справа № 320/12034/23

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (далі - Відповідач), в якому просив:

- визнати незаконною бездіяльність директора Департаменту Пікалова Є.С. щодо ненадання Позивачу доступу до публічної інформації, згідно із запитом від 02.04.2023 про «ЄДРПОУ управління ДВБ НП України в Дніпропетровській області»;

- зобов`язати директора Департаменту Пікалова Є.С. надати Позивачу доступ до публічної інформації позивачу, згідно із запитом від 02.04.2023 про «ЄДРПОУ управління ДВБ НП України в Дніпропетровській області».

2. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідач у межах спірних відносин надав Позивачу відповідь на запит у законодавчо встановлений строк, що підтверджується матеріалами справи, а отже Відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначенні законодавством.

3. Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позову в повному обсязі, стверджуючи, що Відповідач в особі директора ОСОБА_2 допустив протиправну бездіяльність щодо ненадання відповіді на його запит від 02.04.2023.

В обґрунтування таких доводів Апелянт стверджує, що в матеріалах справи відсутні докази направлення Відповідачем відповіді на його запит.

Також Апелянт зазначає, що незважаючи на вимоги законодавства, зокрема наказу Міністерства юстиції України від 02.07.2012 № 973/5, код ЄДРПОУ відсутній у реквізитах листа Дніпропетровського управління ДВБ.

Крім того, Апелянт вважає, що суд першої інстанції протиправно не застосував відповідні законодавчі приписи, зокрема ч. 2 ст. 34 Конституції України та норми ст.ст. 2, 3, 5, 7 Закону України «Про інформацію» та ст.ст. 1, 4, 15, 22, 24 Закону України «Про звернення громадян», ст.ст. 3-5 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

З цих та інших підстав, на думку Апелянта, оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.06.2023 та від 11.12.2023 було відкрито апеляційне провадження, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

5. Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити таку скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів Апелянта та правильності висновків суду першої інстанції.

6. Позивачем подано відповідь на відзив Відповідача, в якій він не погоджується з його доводами та наполягає на своїй правовій позиції та стверджуючи, що надані Відповідачем докази не підтверджують направлення відповіді на його запит, оскільки в листі ручкою намальована дата, відсутня печатка, стоїть дата 06.04.2023, тобто вже після звернення до суду, а в поштовій квитанції в розділі сума зазначено 0,00 грн.

7. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

8. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

9. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до наявної в матеріалах справи копії посвідчення № НОМЕР_1 .

02.04.2023 о 20:42 Позивач звернувся до Департаменту із запитом на доступ до публічної інформації, в якому просив на підставі ст.ст. 1, 13, 19, 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» повідомити ЄДРПОУ ДВБ НП України в Дніпропетровській області. Бажаний спосіб отримання відповіді на звернення: поштою та електронною поштою. У шапці звернення зазначено електронну адресу « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Листом Департаменту від 06.04.2023 № 24зі/42-05ЦА/02-2023 у межах компетенції розглянуто звернення ОСОБА_1 від 02.04.2023 (вх. ДВБ від 04.04.2023 № 24зі) щодо надання інформації про код ЄДРПОУ Дніпропетровського управління Департаменту та проінформовано, що постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 № 887 утворено як юридичну особу публічного права Департамент внутрішньої безпеки як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції. Роз`яснено, що згідно з вимогами чинного законодавства України, Дніпропетровське управління не має окремого коду ЄДРПОУ, оскільки наказом Національної поліції України від 06.11.2015 №1 (зі змінами) затверджено структуру Національної поліції України, відповідно до якої Дніпропетровське управління є територіальним (відокремленим) підрозділом Департаменту.

07.04.2023 Відповідачем направлено зазначений лист на електронну адресу Позивача: «» та засобами поштового зв`язку, про що свідчать копія фіскального чеку від 07.04.2023 АТ «Укрпошта» та роздруківка звіту про відправлення засобами електронного зв`язку.

10. Позивач, вважаючи, що Відповдіач в особі директора Департаменту Пікалова Є.С. допустив протиправну бездіяльність у частині щодо ненадання йому доступу до публічної інформації за його запитом від 02.04.2023, звернувся до суду з цим позовом.

11. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про доступ до публічної інформації» 13.01.2011 № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI), «Про інформацію» від 02.10.1992 № 2657-XII (далі - Закон № 2657-XII), «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 34 Конституції України Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

У ст.ст. 2, 3, 5, 7 Закону № 2657-XII визначено, що основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя.

Основними напрямами державної інформаційної політики є: забезпечення доступу кожного до інформації; забезпечення рівних можливостей щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації; створення умов для формування в Україні інформаційного суспільства; забезпечення відкритості та прозорості діяльності суб`єктів владних повноважень; створення інформаційних систем і мереж інформації, розвиток електронного урядування; постійне оновлення, збагачення та зберігання національних інформаційних ресурсів; забезпечення інформаційної безпеки України; сприяння міжнародній співпраці в інформаційній сфері та входженню України до світового інформаційного простору.

Кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.

Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Забороняється вилучення і знищення друкованих видань, експонатів, інформаційних банків, документів з архівних, бібліотечних, музейних фондів, крім встановлених законом випадків або на підставі рішення суду.

Право на інформацію, створену в процесі діяльності фізичної чи юридичної особи, суб`єкта владних повноважень або за рахунок фізичної чи юридичної особи, Державного бюджету України, місцевого бюджету, охороняється в порядку, визначеному законом.

У ст.ст. 1, 4, 15, 22, 24 Закону № 393/96-ВР визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Військовослужбовці, працівники органів внутрішніх справ і державної безпеки, а також особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності.

До рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Керівники та інші посадові особи органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян зобов`язані проводити особистий прийом громадян.

Прийом проводиться регулярно у встановлені дні та години, у зручний для громадян час, за місцем їх роботи і проживання. Графіки прийому доводяться до відома громадян.

Порядок прийому громадян в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, об`єднаннях громадян визначається їх керівниками. За їхнім рішенням особистий прийом громадян може бути призупинено на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Усі звернення громадян на особистому прийомі реєструються. Якщо вирішити порушені в усному зверненні питання безпосередньо на особистому прийомі неможливо, воно розглядається у тому ж порядку, що й письмове звернення. Про результати розгляду громадянину повідомляється письмово або усно, за бажанням громадянина.

Особи, винні у порушенні цього Закону, несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність, передбачену законодавством України.

Відповідно до ст.ст. 2-4 Закону № 2939-VI метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Право на доступ до публічної інформації гарантується:

1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом;

2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє;

3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації;

4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством;

5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації;

6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах:

1) прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень;

2) вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом;

3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Згідно із статтею 1, пунктом 2 частини першої статті 5 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.

Пунктом 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Частинами першою-третьою статті 19 Закону № 2939-VI визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Згідно з частиною першою статті 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації повинен надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Висновки суду апеляційної інстанції.

12. Отже, законодавством регламентовано чіткий порядок та строки розгляду запиту громадянина про надання публічної інформації.

13. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що 02.04.2023 на адресу Відповідача від ОСОБА_1 в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації» надійшло звернення щодо надання йому інформації про ЄДРПОУ управління ДВБ НП України в Дніпропетровській області.

Водночас, у відповідь на таке звернення Відповідач у порядку та в межах строків, визначених саме Законом України «Про доступ до публічної інформації», надав Позивачу відповідь, в якій, зокрема зазначив, що управління ДВБ НП України в Дніпропетровській області не має окремого коду ЄДРПОУ, оскільки воно є лише підрозділом Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України /т.1 а.с.23/.

При цьому колегія суддів відзначає, що вказаний вище запит від 02.04.2023 Позивачем було подано 02.04.2023 о 20:42 год., тобто у вихідний день (неділю) та неробочий час. Тому, оскільки першим робочим днем є 03.04.2023, то останній день надання відповіді на такий запит припадає на 07.04.2023.

Тому, направивши означену вище відповідь на запит Позивача 07.04.2023, Відповідач дотримався строків, визначених чинним законодавством.

При цьому, як було правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідь на запит Позивача Відповідачем було направлено на електронну адресу Позивача «» та додатково ще й засобами поштового зв`язку, про що свідчать копія фіскального чеку від 07.04.2023 АТ «Укрпошта» та роздруківка звіту про відправлення засобами електронного зв`язку.

З огляду на це, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що Відповідачем не було допущено бездіяльність, щодо якої Позивач звернувся до суду з позовом в цій справі.

14. Доводи Апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні докази направлення Відповідачем відповіді на його запит, не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами цієї справи.

15. Твердження Апелянта про те, що незважаючи на вимоги законодавства, зокрема наказу Міністерства юстиції України від 02.07.2012 № 973/5, код ЄДРПОУ відсутній у реквізитах листа Дніпропетровського управління ДВБ, судова колегія відхиляє як необґрунтовані, оскільки, як відзначалося вище, управління ДВБ НП України в Дніпропетровській області не має окремого коду ЄДРПОУ, оскільки воно є лише підрозділом Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

Крім того, формальні недоліки листа не свідчать про допущення Відповідачем бездіяльності, яка є предметом позовних вимог ОСОБА_1

16. Твердження Апелянта про те, що суд першої інстанції протиправно не застосував відповідні законодавчі приписи, зокрема ч. 2 ст. 34 Конституції України та норми ст.ст. 2, 3, 5, 7 Закону України «Про інформацію» та ст.ст. 1, 4, 15, 22, 24 Закону України «Про звернення громадян», ст.ст. 3-5 Закону України «Про доступ до публічної інформації», судова колегія до уваги не приймає через їх необґрунтованість.

17. Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

18. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції повно щодо відсутності правових підстав для задоволення цього позову в цій справі та вважає, що судом правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

19. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

20. Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року - без змін.

21. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 31 січня 2024 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев