Справа № 320/4914/22
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 року Київ справа №320/4914/22

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Горобцової Я.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, у якому просить суд:

- визнати протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії №81, винесене стосовно ОСОБА_1 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області 04.05.2022 року;

- визнати за ОСОБА_1 право на призначення їй пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, як особі, яка постійно проживала (постійно працювала) у зоні посиленого радіологічного контролю (м. Біла Церква Київської області) не менше чотирьох років станом на 01січня 1993 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем незаконно відмовлено у призначенні їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058) зі зниженням пенсійного віку згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» (далі Закон №796) з підстав того, що надані позивачем документи не підтверджують факт її проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю до 01.01.1993 не менше 4 років.

Позивач не погоджується зі спірним рішенням та вважає, що нею було надано всі необхідні документи, які підтверджують її проживання та роботу в зоні посиленого радіоекологічного контролю до 01.01.1993 не менше 4 років, а також свідчать про наявність у неї права на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.06.2022 позовну заяву залишено без руху із встановленням десятиденного строку для усунення недоліків.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.08.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву.

До суду надійшов відзив на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду у Київській області, в якому відповідач позов не визнав. Вказує, що заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за принципом екстериторіальності було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, у зв`язку з чим необхідно даний підрозділ Пенсійного фонду України залучити як співвідповідача, оскільки його посадові особи виносили рішення про відмову у призначенні пенсії.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.01.2023 року до участі у справі було залучено співвідповідача, а саме Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить змінити прохальну частину позовної заяви та викласти її у наступній редакції:

- визнати протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії №81, винесене стосовно ОСОБА_1 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області 04.05.2022 року;

- визнати за ОСОБА_1 право на призначення їй пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, як особі, яка постійно проживала (постійно працювала) у зоні посиленого радіологічного контролю (м. Біла Церква Київської області) не менше чотирьох років станом на 01січня 1993 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Київській області призначити пенсію ОСОБА_1 за віком із зниженим пенсійного віку.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву, заяв/клопотань суду не направлено, а відтак враховуючи положення частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин.

Дослідивши наявні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , виданим Білоцерківським МВ №1 ГУ МВС України в Київській області.

10.11.1993 року Київською обласною державною адміністрацією було видано позивачу посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серія НОМЕР_3 .

29.04.2022позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Заяву позивача ОСОБА_1 про призначення пенсії за принципом екстериторіальності було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі поданих документів Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області було прийнято рішення №81 від 04.05.2022 року про відмову у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку.

У вказаному рішенні зазначено, що за наявними довідками не підтверджується проживання заявниці в м. Біла Церква з 1973 року по 2005 рік, та не виконується умова проживання на 01.01.1993 року 4 роки, що дає право дострокового виходу на пенсію до досягнення 60 років.

При цьому, органом Пенсійного фонду України рекомендовано встановити проживання заявниці у зоні посиленого радіоекологічного контролю в судовому порядку.

Вважаючи таке рішення відповідача неправомірним, позивач звернулася із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 26 Закону №1058 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до статті 55 Закону №796, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№1058), за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

- особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали в цій зоні не менше 4 років вік зменшується на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання, але не більше 5 років.

Згідно з приміткою до цієї норми початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи у цей період.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 01 січня 2022 року.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України №1058 та Закону України №796.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

З 01січня 2018 року по 31 грудня 2018 року не менше 25 років;

З 01січня 2019 року по 31 грудня 2019 року не менше 26 років;

З 01січня 2020 року по 31 грудня 2020 року не менше 27 років;

З 01січня 2021 року по 31 грудня 2021 року не менше 28 років;

З 01січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не менше 29 років;

З 01січня 2023 року по 31 грудня 2023 року не менше 30 років;

З 01січня 2024 року по 31 грудня 2024 року не менше 31 року;

З 01січня 2025 року по 31 грудня 2025 року не менше 32 років;

З 01січня 2026 року по 31 грудня 2026 року не менше 33 років;

З 01січня 2027 року по 31 грудня 2027 року не менше 34 років;

Починаючи з 01 січня 2028 року - не менше 35 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

55 років які народилися по 30 вересня 1956 року включно;

55 років 6 місяців які народилися з 01 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років які народилися з 01 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців які народилися з 01 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років які народилися з 01 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців які народилися з 01 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років які народилися з 01 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців які народилися з 01 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років які народилися з 01 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців які народилися з 01 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років які народилися з 01 квітня 1961 року по 31 грудня 1961року.

Таким чином, при підтвердженні наявності права на зниження пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону №796, пенсія за віком може бути призначена жінкам:

- Які народилися у період по 30.09.1961 року включно при досягненні 50 років;

- Які народилися у період з 01.10.1961 року по 31.03.1962 року при досягненні 50 років 6 місяців;

- Які народилися у період з 01.04.1962 року по 30.09.1962 року при досягненні 51 року;

- Які народилися у період з 01.10.1962 року по 31.03.1963 року при досягненні 51 року 6 місяців;

- Які народилися у період з 01.04.1963 року по 30.09.1963 року при досягненні 52 років;

- Які народилися у період з 01.10.1963 року по 31.03.1964 року при досягненні 52 року 6 місяців;

- Які народилися у період з 01.04.1964 року по 30.09.1964 року при досягненні 53 років;

- Які народилися у період з 01.10.1964 року по 31.03.1965 року при досягненні 53 року 6 місяців;

- Які народилися у період з 01.04.1965 року по 30.09.1965 року при досягненні 54 років;

- Які народилися у період з 01.10.1965 року по 31.03.1966 року при досягненні 54 років 6 місяців;

- Які народилися після 01.04.1966 року при досягненні 55 років.

Щодо дати, з якої позивачці слід призначити пенсію, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Таким чином, оскільки позивачка досягла пенсійного віку, необхідного для призначення пенсії за віком - 55 років, 17.03.2022, із заявою про призначення пенсії звернулася 29.04.2022, тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, отже пенсія має бути призначена їй з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 18.03.2022.

Частиною першою статті 44 Закону №1058 обумовлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу.

Підпунктом 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій (затверджено постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року №22-1), відповідно до Закону №1058 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи) (за наявності) та довідка про період (періоди) роботи на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування підприємствами, установами, організаціями) при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону №796.

Згідно зі статтею 11 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать:

- особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Статтею 14 Закону №796 передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше 4 років, - категорія 4.

Відповідно до пункту 6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 №501 (який був чинний на момент видачі позивачці посвідчення категорії 4 серія НОМЕР_4 від 10.11.1993р.), громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років і віднесеним до категорії 4, видається посвідчення коричневого кольору4, серія В.

З аналізу наведених норм права слідує, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, статус особи, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю 4 категорії та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796, є відповідне посвідчення.

Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію,відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 21.11.2019 у справі №572/47/17 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 85804084), від 15.01.2021 у справі №520/7846/17 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 94171730).

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною шостою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, саме посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986 році надає право користування пільгами, встановленими Законом №796, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Як було вказано раніше, 10.11.1993 року Київською обласною державною адміністрацією було видано позивачу посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серія НОМЕР_3 .

Суд наголошує на тому, що матеріали справи не містять доказів визнання недійсним цього посвідчення.

Отже, подані позивачем документи не викликають сумнівів щодо проживання та роботи позивача в зоні посиленого радіоекологічного контролю протягом періоду, достатнього для виникнення права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796, за умови досягнення нею віку, необхідного для такого призначення.

З матеріалів справи вбачається, що на момент звернення до Головного управління Пенсійного фонду у Київській області із заявою про призначення пенсії, позивачка досягла віку необхідного для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку.

Суд вважає, що приймаючи спірне рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком з мотивів відсутності у неї достатнього періоду проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю, при тому, що матеріалами справи підтверджується протилежне, відповідач діяв необґрунтовано та недобросовісно, що є підставою для скасування спірного рішення та задоволення позову у цій частині.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 6 КАС України закріплено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Суд зазначає, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, у той час як право на отримання пенсії підтверджується документально.

Відтак, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача ОСОБА_1 щодо визнання протиправним Рішення про відмову у призначенні пенсії №81 від 04.05.2022 року та визнання за ОСОБА_1 права на призначення їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку як особі, яка постійно проживала (постійно працювала) у зоні посиленого радіоекологічного контролю (м. Біла Церква Київської області) не менше чотирьох років станом на 1 січня 1993 року.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, положень проаналізованого законодавства, наявних у матеріалах справи доказів та встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у частині позовних вимог.

Щодо вимоги позивача про допущення до негайного виконання рішення суду, суд зазначає, що згідно приписів пункту 1 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.

Враховуючи, що предметом спору є визнання протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії та визнання за ОСОБА_1 права на призначення їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, за рішенням суду не вирішується питання про стягнення конкретно визначеного розміру суми пенсії, а лише вирішується питання щодо визнання права, а тому відсутні правові підстави для допущення до негайного виконання рішення суду.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, положень проаналізованого законодавства, наявних у матеріалах справи доказів та встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним документом. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог (2/3 розміру позовних вимог), на користь позивача слід присудити судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 661, 60 грн за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у рівних частинах.

Керуючись статтями 243-246,250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії №81, винесене стосовно ОСОБА_1 винесене Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 04.05.2022 року.

Визнати за ОСОБА_1 право на призначення їй пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, як особі, яка постійно проживала (постійно працювала) у зоні посиленого радіологічного контролю (м. Біла Церква Київської області) не менше чотирьох років станом на 01 січня 1993 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Київській області (; адреса: вул. Саєнка Андрія, 10, м. Фастів, Київська обл., 08500) призначити пенсію ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) за віком із зниженим пенсійного віку, починаючи з 18.03.2022 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати в розмірі 330 (триста тридцять) гривень 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (; адреса: вул. Саєнка Андрія, 10, м. Фастів, Київська обл., 08500).

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати в розмірі 330 (триста тридцять) гривень 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (; адреса: вул. Зодчих, буд. 22, м. Вінниця, Вінницька обл., Україна, 21005).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.