Справа № 260/4198/23
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/4198/23 пров. № А/857/20975/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Мікули О.І., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року в справі №260/4198/23 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

суддя в 1-й інстанції Гебеш С.А.,

час ухвалення рішення 28.09.2023 року,

місце ухвалення рішення м.Ужгород,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року Головне управління ДПС у Тернопільській області (далі позивач) звернулося в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення податкового боргу у сумі 6759,43 гривень, по платежу: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ГУ ДПС у Тернопільській області відкликало податкові повідомлення-рішення, які були підставою для стягнення спірного податкового боргу.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг в їх сукупності, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Статтею 16 ПК України передбачено, що одним із обов`язків платника податків є сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до вимог п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно вимог пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 вказаного кодексу податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

У відповідності до вимог пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПУ України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб, зокрема якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом (пп. 266.1.2 п. 266.1 ст. 266 ПУ України).

Відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

В силу пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Так, у відповідності до вимог ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що у зв`язку з несплатою узгоджених сум відповідачу на підставі п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України податковим органом надіслано податкову вимогу від 31.01.2018 року №2300-17 про наявність податкового боргу за узгодженими податковими зобов`язаннями.

Вказана податкова вимога надіслана на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, та вручена відповідачу 09.02.2018 року (а.с. 10).

Відповідно до вимог пп. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Разом з тим, відповідно до вимог п. 87.11 ст. 87 Податкового кодексу України 87.11. орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено та наявними в матеріалах справи підтверджено податковий борг відповідача у сумі 6759,43 гривень та правомірність звернення до суду з зазначеним позовом, у зв`язку з чим вимоги позовної заяви є обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані та підлягають до задоволення повністю.

Однак колегія суддів в такими висновками суду попередньої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Матеріалами справи стверджується, що спірний податковий борг виник на підставі податкового повідомлення-рішення (форма 'Ф') № 0-0701 від 15.04.2020 та податкового повідомлення-рішення (форма 'Ф') № 0-0701 від 22.04.2021.

Водночас, ГУ ДПС у Тернопільській області листом від 02.10.2023 №33849/6 повідомило, що в процесі звірки з податку на нерухоме майно ОСОБА_1 встановлено, що їй здійснено некоректне нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. А саме, здійснено нарахування на житлову нерухомість площею 91,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 та нежиле приміщення (приміщення громадського призначення) площею 79,5 кв.м. за адрсою АДРЕСА_1 .

Підпунктом 266.7.1 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України визначено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової/нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості. Беручи до уваги те, що вона, відповідно до даних ДРФО, у період з 05.07.2003 року до 31.05.2023 року була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 (ДПІ-0701) було сформовано наступні податкові повідомлення-рішення:

Податкове повідомлення-рішення (форма 'Ф') № 0-0701 від 16.05.2019 2959,79 грн Податкове повідомлення-рішення (форма 'Ф') № 0-0701 від 15.04.2020 3317,54 грн Податкове повідомлення-рішення (форма 'Ф') № 0-0701 від 22.04.2021 3441,89 грн Податкове повідомлення-рішення (форма 'Ф') № 0-0701 від 20.09.2022 4770 грн.

Враховуючи зазначене, ГУ ДПС у Тернопільській області надіслало до ГУ ДПС у Закарпатській області листа від 05.10.2023 року №575/7/19-00-24-07-05 щодо відкликання вищезазначених податкових повідомлень-рішень.

Крім цього, надіслано листа до ДПС України від 03.10.2023 №4579/8/19-00-24-02-06 щодо надання доступу для здійснення відповідних коригувань в інтегрованих картках платників податків.

Після отримання доступу податкові повідомлення рішення від 16.06.2017 №б/н на суму 1095,51 грн та №0-1918 від 17.04.2018 року на суму 1802,0 грн будуть відкликані.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими твердження апелянта, згідно яких податковий орган добровільно визнає неправомірність нарахування спірного податкового боргу.

Суд першої інстанції не звернув на вказані обставини належної уваги, не дав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Дослідивши обставини справи у відповідності до наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що відсутність правових підстав для стягнення податкового боргу в сумі 6759,43 гривень, по платежу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, який виник на підставі податкових повідомлень рішень №0-0701 від 15.04.2020 року на суму 3317,54 гривень та №0-0701 від 21.04.2021 року на суму 3441,89 гривень, які були відкликані податковим органом, у зв`язку з некоректним нарахуванням податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. А саме, здійснено нарахування на житлову нерухомість площею 91,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 та нежиле приміщення (приміщення громадського призначення) площею 79,5 кв.м. за адрсою АДРЕСА_1 .

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.308,315,317,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року в справі №260/4198/23 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Тернопільській області відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 31 січня 2024 року.