Справа № 340/7437/23
Суддя: О.А. ЧЕРНИШ
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/7437/23

Кіровоградський окружний адміністративний суду у складі судді Черниш О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

відповідач: Кіровоградська обласна прокуратура (25006, м. Кропивницький, вул. Велика Пермська, 4, )

про стягнення середнього заробітку, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кіровоградської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді.

Позов мотивував тим, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07.07.2022 року у справі №340/4319/21 його поновлено на раніше займаній посаді у прокуратурі Кіровоградської області. Проте вказане рішення суду не було виконано негайно, а наказ про поновлення на роботі відповідач видав лише 09.08.2023 року. Тому, посилаючись на статтю 236 КЗпП України, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення його на роботі за період з 08.07.2022 року по 09.08.2023 року, який за його розрахунками за 396 календарних днів, що припали на це період, складає 145 886,40 грн.

Ухвалою судді від 15.09.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими відсутністю його вини у затримці виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі. Стверджує, що позивач не подавав заяву про поновлення на роботі, а також не ініціював відкриття виконавчого провадження про примусове виконання рішення суду. З метою вирішення цього питання позивачу неодноразово напрямлялися відповідні листи про необхідність прибуття до відділу роботи та кадрової служби Кіровоградської обласної прокуратури. Також відповідач не погоджується з наведеним позивачем розрахунком суми стягнення середнього заробітку, оскільки той безпідставно врахував календарні дні, а не робочі. З цих підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.

Позивач відповідь на відзив не подавав.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, суд установив такі обставини.

ОСОБА_1 проходив службу в органах прокуратури з 2007 року на різних посадах, з 12.05.2020 року обіймав посаду заступника начальника управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань та нагляду за його оперативними підрозділами - начальника організаційно-методичного відділу прокуратури Кіровоградської області.

Другою кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур прийнято рішення №180 від 02.04.2020 року про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації.

На підставі цього рішення наказом керівника Кіровоградської обласної прокуратури №331к від 24.06.2021 року позивача звільнено з займаної посади відповідно до пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 24.06.2021 року.

Не погодившись зі своїм звільненням, позивач у липні 2021 року звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, Кіровоградської обласної прокуратури, керівника Кіровоградської обласної прокуратури про визнання неправомірними дій, визнання протиправним та скасування рішень.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.10.2021 року у справі №340/4319/21 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Проте постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07.07.2022 року у цій справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.10.2021 року скасовано. Визнано протиправним та скасовано рішення другої кадрової комісії №180 від 02.04.2020 року про неуспішне проходження атестації заступником начальника управління - начальником організаційно-методичного відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано наказ керівника Кіровоградської обласної прокуратури №331к від 24.06.2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів державного бюро розслідувань та нагляду за його оперативними підрозділами - начальника організаційно-методичного відділу прокуратури області на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 24.06.2021 року. Поновлено ОСОБА_1 на раніше займаній ним посаді заступника начальника управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів державного бюро розслідувань та нагляду за його оперативними підрозділами - начальника організаційно-методичного відділу прокуратури області або на аналогічній посаді Кіровоградської обласної прокуратури з 25.06.2021 року. Стягнуто з Кіровоградської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 25.06.2021 року по 07.07.2022 року у розмірі 139 249,55 грн.

Вказана постанова суду набрала законної сили з дати її прийняття 07.07.2022 року.

Ухвалами Верховного Суду від 23.02.2023 року та від 21.03.2023 року відкриті касаційні провадження за касаційними скаргами Кіровоградської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07.07.2022 року у справі №340/4319/21, а ухвалою Верховного Суду від 11.05.2023 року ці касаційні провадження закриті.

Згодом керівник Кіровоградської обласної прокуратури видав наказ №119к від 09.08.2023 року, яким на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 07.07.2022 року у справі №340/4319/21 скасовано наказ керівника Кіровоградської обласної прокуратури №331к від 24.06.2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань та нагляду за його оперативними підрозділами - начальника організаційно-методичного відділу прокуратури Кіровоградської області. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань та нагляду за його оперативними підрозділами - начальника організаційно-методичного відділу прокуратури Кіровоградської області з 25.06.2021 року.

Позивач ознайомився з цим наказом 17.08.2023 року і вже 04.09.2023 року звернувся до суду з позовом.

Вирішуючи спір, суд прийшов до таких висновків.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно зі статтею 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Такі ж норми передбачені статтею 370 КАС України.

Пунктом 3 частини 1 статті 371 КАС України встановлено, що негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Частиною 2 статті 372 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Згідно з частинами 1, 2, 7 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до статті 236 КЗпП України ("Оплата вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника") у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Верховний Суд у постанові від 21.10.2021 року у справі №640/19103/19 вказав, що за чинним законодавством рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконується негайно.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості та підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно із часу його проголошення у судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Належним виконанням рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання роботодавцем про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Водночас така відповідальність не поставлена в залежність від дій чи ініціативи працівника.

Відповідальність за затримку виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України, згідно із якою виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно із фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Наведені приписи КЗпП України не містять застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткових дій, які б вказували на його бажання поновитися на роботі.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду потрібно встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення; у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після ухвалення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

У спірних правовідносинах постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07.07.2022 року у справі №340/4319/21 ОСОБА_2 на підставі частини 1 статті 235 КЗпП України поновлено на посаді, яку він займав до звільнення.

Попри те, що на відповідача - Кіровоградську обласну прокуратуру цим рішенням суду було покладено обов`язок негайно поновити позивача на роботі, відповідач безпідставно зволікав з виконанням рішення суду аж до 09.08.2023 року, коли керівник Кіровоградської обласної прокуратури видав наказ №119к від 09.08.2023 року.

Отже період невиконання рішення суду тривав з 08.07.2022 року по 08.08.2023 року, а позивач відповідно до статті 236 КЗпП України має право на виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі за цей період.

З 09.08.2023 року відносини публічної служби між позивачем та відповідачем були фактично відновлені, тож підстави вважати цей день вимушеним прогулом відсутні, оскільки за цей день позивач має право на отримання заробітної плати.

Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, який застосовується зокрема у випадках вимушеного прогулу.

Відповідно до пунктів 2, 5, 8 цього Порядку середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата..

Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У цьому спорі виплата позивачу середнього заробітку пов`язана з затримкою виконання рішення суду про поновлення його на роботі у зв`язку з незаконним звільненням, тому середньомісячна заробітна плата повинна обчислюватися, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передували цій події (квітень та травень 2021 року).

Для обчислення середньоденного заробітку суд використав довідку Кіровоградської обласної прокуратури від 13.08.2021 року про заробітну плату ОСОБА_2 за останні 2 календарні місяці роботи перед звільненням, надану у справі №340/4319/21. Відповідно до цієї довідки розмір заробітку ОСОБА_1 у квітні 2021 року склав 9 508,47 грн., у травні 2021 року 10 459,32 грн., усього 19 967,79 грн. Середньоденна заробітна плата, розрахована із кількості відпрацьованих робочих днів за ці два місяці (38 днів), становить 525,47 грн. Саме із такого середньоденного заробітку Третій апеляційний адміністративний суд у справі №340/4319/21 обчислив та стягнув з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, зумовленого незаконним звільненням.

На період затримки виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі з 08.07.2022 року по 08.08.2023 року припало 283 робочих днів, тому розмір середнього заробітку ОСОБА_1 , який має бути йому компенсований за цей період, становить 148708,01 грн. (525,47 грн. х 283 дні).

Кошти середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача слід стягнути на його користь з Кіровоградської обласної прокуратури. Сума середнього заробітку визначена судом без утримання податків, зборів та інших обов`язкових платежів, а їх нарахування та утримання має бути здійснено роботодавцем як податковим агентом при виплаті цієї суми позивачу.

Щодо клопотання позивача про допущення судового рішення до негайного виконання, суд зазначає, що згідно з пунктом 2 частини 1 статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Середній заробіток за час затримки роботодавцем виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України "Про оплату праці" і не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника.

Оскільки присуджені позивачу у цій справі кошти не є заробітною платою чи грошовим утриманням, то підстав для допущення рішення суду до негайного виконання немає.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на задоволення позову, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Кіровоградської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в сумі 148 708,01 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору в сумі 1458, 87 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Кіровоградської обласної прокуратури.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. ЧЕРНИШ