Справа № 160/32260/23
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.12.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправною бездіяльність Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту з нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника, виданої Дзержинським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, ВП 29453001, 26.10.2011, реєстраційний номер обтяження; 11766267 зареєстрований 26.10.2011 Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, об`єкт обтяження; невизначене майно, все нерухоме майно, обтяжувач: Дзержинський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції; зобов`язати Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника, виданої Дзержинським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, ВП №29453001, 26.10.2011, реєстраційний номер обтяження; 11766267 зареєстрований 26.10.2011 Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, обтяжувач: Дзержинський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, шляхом вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження, накладеного на належне ОСОБА_1 нерухоме майно.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 24.05.2023 року у позивача наявний арешт нерухомого майна, номер обтяження 11766267, зареєстрований 26.10.2011 року реєстратором Дніпропетровської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підставою обтяження є постанова про арешт майна боржника, ВП №29453001, 26.10.2011, Дзержинський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно. Відповідач на заяву позивача надав відповідь, в якій зазначив, що з 25.10.2011 по 29.12.2011 перебувало виконавче провадження №29453001 з примусового виконання виконавчого листа №2-611 від 19.07.2011 виданого Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УніКредіт Банк» заборгованості, яке завершено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (старої редакції закону) стягувач перешкоджає провадженню або не здійснює авансування. Для належного виконання вимоги, керуючись ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та накладено арешт на все нерухоме майно, номер запису про обтяження №11766267. Позивач вважає відмову відповідача у знятті арештів протиправною, що стало підставою для звернення до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.12.2023 року адміністративний позов було залишено без руху, оскільки позовна заява була подана без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою зобов`язано відповідача надати разом з відзивом на позов належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 29453001.
Заперечуючи проти позовної заяви, Саксаганським відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подано відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи. У відзиві відповідач зазначає, що книги обліку вхідної кореспонденції та виконавчих проваджень, які перебували на виконанні у 2011 році знищено у зв`язку зі спливом терміну зберігання, в паперовому вигляді до архіву відділу ДВС та до Скасаганського ВДВС такі журнали згідно актів прийому-передачі не передавалися, а тому стверджувати за яким саме виконавчим провадженням було винесено вищевказану постанову не є можливим. Також до автоматизованої системи виконавчого провадження інформація про боржника не внесена, а тому підстави для скасування арешту з майна позивача у державного виконавця відсутні. Нормами ст.ст. 40, 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено перелік підстав скасування арешту з майна боржника, а доводи позивача про незаконність дій відповідача щодо відмови скасування арешту з майна є неприпустимими.
В судове засідання 29.01.2024 року позивач та представник позивача не з`явилися, надали клопотання про розгляд справи без їх участі.
В судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
У відповідності до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Відповідно до частини 1 та 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
За таких обставин, враховуючи скорочені строки розгляду справ про оскарження рішень органів державної виконавчої служби, та керуючись частиною 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін повідомлених належним чином в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Згідно інформаційної довідки № 333378260 від 24.05.2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, містяться відомості про арешт нерухомого майна, накладеного на підставі постанови про арешт майна, виданої Дзержинським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, ВП 29453001, 26.10.2011 року на невизначене майно, все нерухоме майно, власником якого є ОСОБА_1 .
Листом Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 243116 від 16.11.2023 року позивача повідомлено, що з 25.10.2011 по 29.12.2011 перебувало виконавче провадження № 29453001 з примусового виконання виконавчого листа № 2-611 від 19.07.2011 виданого Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УніКредіт Банк» заборгованості в сумі 239120,10 грн., яке завершено з підстав п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (старої редакції закону) стягувач перешкоджає провадженню або не здійснює авансування. Для належного виконання вимоги керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та накладено арешт на все нерухоме майно номер запису про обтяження № 11766267. Станом на 16.11.2023 виконавчий документ не оскаржено, підтвердження сплати заборгованості за виконавчим провадженням відсутнє, заборгованість за виконавчим документом не погашена. Ураховуючи викладене, керуючись ст. 48, 52, 56, 59 Закону України «Про виконавче провадження», постановою Верховного суду України від 03.02.2021 справа №756/1927/16-ц, підстав для зняття арешту з майна боржника не має. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Позивач вважає бездіяльність Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту з нерухомого майна протиправною, що стало підставою звернення до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.
Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. та Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. №606-XIV (далі - Закон України №606-XIV/в редакцій чинній на момент виникнення обставин щодо накладення арешту).
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Тобто, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п.1 ч.1 ст.3 Закону України №1404-VІІІ).
Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до частин 5, 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Частиною 2 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV передбачено, що виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії та виконати рішення, не пов`язані з реалізацією майна боржника, не пізніше ніж у двомісячний строк з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Продовження зазначеного строку можливе лише у випадках, передбачених цим Законом.
Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.
Стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.
Стягнення на майно боржника звертається в розмірах і обсягах, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням витрат на виконання та стягнення виконавчого збору. У випадках коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.
В статті 55 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV зазначено, що арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилученні у боржника та передачі на зберігання іншим особам. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.
Порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою відповідальність зберігача майна, передбачену законом.
Арешт застосовується: 1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; 2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; 3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.
В даному випадку з матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження, в рамках якого накладено арешт на майно знищено та неможливо встановити за яким виконавчим провадженням було винесено постанову.
Згідно пункту 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 р. №2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.
Пунктом 9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби передбачено, що завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення (додаток 17), якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт.
Отже, зі змісту Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби чітко видно, що знищенню підлягають лише завершені виконавчі провадження.
Доказів того, що виконавче провадження №29453001 не закінчено відповідач не надав суду.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.
За положенням статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV повернення виконавчого документа стягувачу свідчить про завершення виконавчого провадження.
Суд звертає увагу також і на те, що наслідки завершення виконавчого провадження врегульовані ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV. Цією нормою встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частиною 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII встановлено, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), припинення виконавчого провадження у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Отже, враховуючи наведені норми та зважаючи на те, що виконавче провадження, у межах якого прийнято постанову про накладення спірного в межах даної справи арешту, знищено, а виконавчий лист на підставі якого відкрито виконавче провадження повернутий стягувачу без виконання відповідачем при завершенні виконавчого провадження не застосовано наслідки, встановлені ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV, якою чітко встановлено, що у разі завершення виконавчого провадження припиняється чинність арешту майна боржника.
Суд звертає увагу також і на ту обставину, що відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів повторного пред`явлення виконавчого документу до виконання.
Частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII встановлено перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну Укроборонпром, акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну Укроборонпром, державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну Укроборонпром або на момент припинення Державного концерну Укроборонпром було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності, звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності.
В свою чергу, частиною 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Враховуючи наведені норми та зважаючи на те, що виконавче провадження, у межах якого прийнято постанову про накладення спірного в межах даної справи арешту, було знищено, а виконавчий лист № 2-611 від 19.07.2011 на підставі його було відкрито виконавче провадження №29453001 повернуто, суд приходить до висновку, що відповідачем при завершенні виконавчого провадження не було застосовано наслідки, встановлені в статті 50 Закону України №606-XIV, якою чітко встановлено, що у разі завершення виконавчого провадження припиняється чинність арешту майна боржника. При цьому суд враховує, що відповідачем не надано доказів повторного пред`явлення виконавчого листа №2-611 до виконання та наявності виконавчого провадження з примусового виконання такого.
Водночас, відомості про арешт майна позивача на даний час містяться в Єдиному реєстрі заборон відчуженням об`єктів нерухомого майна.
Відповідачем не надано доказів зняття арешту, накладеного на майно позивача.
Виходячи з того, що виконавче провадження було завершено та знищено, відсутні докази, які давали б підстави для висновку про обґрунтованість існування арешту нерухомого майна, суд вважає, що належним способом захисту є зобов`язання відповідача зняти арешт нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника, виданої Дзержинським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, ВП №29453001, 26.10.2011, реєстраційний номер обтяження; 11766267 зареєстрований 26.10.2011 Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, обтяжувач: Дзержинський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції.
При цьому, не підлягає зазначенню в зобов`язальній частині шляхом вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження, накладеного на належне ОСОБА_1 нерухоме майно, оскільки таке відноситься до способу виконання рішення суду.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи викладене, судовий збір у розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Керуючись статтями 242-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Визнати протиправною бездіяльність Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту з нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника, виданої Дзержинським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, ВП 29453001, 26.10.2011, реєстраційний номер обтяження; 11766267 зареєстрований 26.10.2011 Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, об`єкт обтяження; невизначене майно, все нерухоме майно, обтяжувач: Дзержинський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції.
Зобов`язати Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника, виданої Дзержинським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, ВП №29453001, 26.10.2011, реєстраційний номер обтяження; 11766267 зареєстрований 26.10.2011 Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, обтяжувач: Дзержинський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції.
Стягнути з Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене у строки, встановлені частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська