Справа № 580/11327/23
Суддя: Віталіна ГАЙДАШ
Дата ухвалення: 2024-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року справа № 580/11327/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гайдаш В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Черкаської міської ради (далі - відповідач), в якому позивачка просить:

- визнати протиправним та скасувати пункт 2 рішення Черкаської міської ради від 17.08.2023 №45-103 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_1 (існуюче домоволодіння)» про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки- по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0943 га безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з підстав наявних містобудівних обмежень: реалізація містобудівної документації на частині земельної ділянки (територія вулично-дорожньої мережі (2%); зона заповідної території «Черкаські берегові схили»;

- зобов`язати Черкаську міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0943 га безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка посилається на те, що відповідач протиправно оскаржуваним рішенням від 17.08.2023 №45-103 відмовлено їй у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки- по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0943 га безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з підстав наявних містобудівних обмежень: реалізація містобудівної документації на частині земельної ділянки (територія вулично-дорожньої мережі (2%); зона заповідної території «Черкаські берегові схили», оскільки підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (абзац 1 ч. 7 ст. 118 ЗК України).

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 13.12.2023, з врахуванням вимог ст. 122 КАС України, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідач у визначений судом строк відзив на позов не подав.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності від 07.07.2015 № НОМЕР_1 позивач є власником житлового будинку з прибудовами, загальною площею 45,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

04.09.2017 позивач звернулася через центр надання адміністративних послуг до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_1 , однак рішенням Черкаської міської ради від 23.11.2017 №2-2698 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,1000 га безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05.06.2018 у справі №823/1388/18: визнано протиправним та скасовано рішення Черкаської міської ради від 23.11.2017 №2-2698 Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_1 (існуюче домоволодіння); зобов`язано Черкаську міську раду розглянути на черговому пленарному засіданні заяви ОСОБА_1 від 04.09.2017 щодо надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1000 га у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 в строки, порядку та у спосіб, передбачені ст.118 Земельного кодексу України з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Позивачка повторно звернулась через центр надання адміністративних послуг до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_1

17.08.2023 року на пленарному засіданні сесії Черкаської міської ради відповідачем прийнято рішення від 17.08.2023 №45-103 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_1 (існуюче домоволодіння)» про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0943 га безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з підстав наявних містобудівних обмежень: реалізація містобудівної документації на частині земельної ділянки (територія вулично-дорожньої мережі (2%); зона заповідної території «Черкаські берегові схили».

Вважаючи протиправним рішення відповідача про відмову в наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою, позивачка звернулась з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Основним нормативним актом, який регулює земельні відносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (з наступними змінами і доповненнями, в чинній на момент виникнення спірних відносин редакції, далі ЗК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з п. «в» ч. 3 ст. 116 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно із ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 вказаного Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Вказана норма повністю кореспондується із положеннями ч. 3 ст. 123 ЗК України.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року у справі №21-358а13 та в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі №545/808/17 та від 5 березня 2019 року у справі №360/2334/17.

Із матеріалів справи судом встановлено, що рішенням відповідача від 17.08.2023 №45-103 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_1 (існуюче домоволодіння)», яким відмовлено позивачці у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0943 га безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з підстав наявних містобудівних обмежень: реалізація містобудівної документації на частині земельної ділянки (територія вулично-дорожньої мережі (2%); зона заповідної території «Черкаські берегові схили».

Так, частиною другою ст. 5 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що вимоги містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування.

Тобто, саме для забезпечення дотримання вимог вищевказаних статей законодавець визначив, на етапі надання дозволу на розробку документації із землеустрою, необхідність перевірки відповідності земельної ділянки вимогам містобудівної документації.

Позиція щодо обов`язковості дотримання вимог містобудівної документації, викладена у постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 826/13852/17, де зазначено: «Неухильне дотримання містобудівної документації є основою забезпечення правопорядку у сфері містобудування. Саме тому за ч. 2 ст. 5 Закону 3038 вимоги містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування».

Згідно наявного у матеріалах справи витягу з містобудівної документації міста Черкаси на визначення обмежень у використання території для містобудівних потреб від 14.06.2021 №18651-3 та згідно з містобудівною документацією «Внесення змін до генерального плану міста Черкаси (Актуалізація)», затвердженою рішенням Черкаської міської ради від 13.05.2021 №5-318, на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , на яку претендує позивачка, наявні містобудівні обмеження:

- реалізація містобудівної документації на частині земельної ділянки (територія вулично-дорожньої мережі (2%);

- зона заповідної території «Черкаські берегові схили»

Отже, у спірних правовідносинах вбачається невідповідність місця розташування вищевказаної земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , містобудівній документації, а саме: вимогам Генерального плану міста та Плану зонування території м.Черкаси.

Верховний Суд у постанові від 13 січня 2022 року по справі №120/3257/19-а зазначив, що ч. 7 ст. 118 ЗК України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, оскільки під час розгляду справи судом встановлено невідповідність місця розташування об`єкта містобудівній документації вказаної вище земельної ділянки орієнтовною площею 0,0943 га по АДРЕСА_1 , що у відповідності до ч. 7 ст. 118 ЗК України є прямою вказівкою закону для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки, тому на підставі вищенаведеного оспорюване рішення було прийнято в порядку та у спосіб передбачений Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що відповідач оскаржуваним рішенням від 17.08.2023 №45-103 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_1 (існуюче домоволодіння)» правомірно відмовив позивачу у наданні відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки у відповідності до положень ст. 118 ЗК України відповідачем встановлено невідповідність місця розташування бажаної земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає до задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 134, 241-246, 255, 263, 295, 370 КАС України суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя Віталіна ГАЙДАШ