Справа № 160/15411/23
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 січня 2024 року м. Дніпросправа № 160/15411/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 року (головуючий суддя Букіна Л.Є.)

в адміністративній справі №160/15411/23 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 30.06.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (через систему «Електронний суд») з позовом до відповідача Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 17.12.2020 включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити щомісячну індексацію-різницю грошового забезпечення 4090,51 гривень в місяць в загальній сумі 137 230,01 грн за період з 01.03.2018 по 17.12.2020 включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 17.12.2020 включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну індексацію-різницю грошового забезпечення 4090,51 гривень за період з 01.03.2018 по 17.12.2020 включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. Посилається на те, що рішенням у справі №160/6155/21 вже розглядалися позовні вимоги за період з 01.03.2018 по 01.12.2018. Також зазначає, що в межах справи №160/6155/21 розглядалися вимоги за період 01.03.2018 по 17.12.2020. Вважає, що позивач змінив лише синтаксичну складову та звернувся до суду з тими ж позовними вимогами. Зазначає, що у справі, яка наразі переглядається (160/15411/23) позовні вимоги є ідентичними, оскільки підстави позову та вимоги є тими самими, а зміна цифрового значення фіксованої індексації та частково змінене текстуальне викладення предмету позову не змінює суті цих вимог. Також вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду, оскільки останній день його служби 17.12.2020. Позивач звернувся до суду лише в липні 2023. Після викладу у новій редакції частини 1 та 2 ст. 233 КЗПП, уведено строки звернення до суду з позовами про стягнення належної заробітної плати.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору.

В ході розгляду справи судом апеляційної інстанції постановлена ухвала від 20.12.2023, згідно якої витребувано у позивача ОСОБА_1 докази та пояснення стосовно поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду, а також пояснення щодо справи №160/6155/21, якою розглянуті тотожні вимоги.

На виконання зазначеної ухвали від 20.12.2023 від представника позивача ( ОСОБА_2 ) надійшла заява/клопотання, згідно якої зазначено, що позовну заяву було направлено до суду 30.06.2023, при цьому, у статтю 233 КЗПП були внесені зміни 19.07.2022 року, що із заявою про вирішення спору у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові працівник має право звернутися до суду у 3-місячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні. Також зазначає, що до 19.07.2022 року строк звернення до суду щодо виплати індексації грошового забезпечення був обмежений законодавством. Враховуючи, що позивачу 17.12.2020 року при звільненні з військової частини НОМЕР_1 не було відомо про зміни внесені 19.07.2022, то позивач не мав фізичної можливості дізнатися про необхідність звернення у 3-мічний строк. Посилається на практику Верховного Суду у справі №200/4258/22 від 28.06.2023, №460/3473/21 від 15.12.2022 та ін. Вважає, що строк звернення до суду з позовом про не виплату в повному обсязі розміру індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 17.12.2020 року позивачем не був пропущений. Щодо тотожності позовів зазначає, що предметом спору у даній справі (№ 160/15411/23) є правильність встановлення відповідачем розміру індексації-різниці грошового забезпечення у фіксованій величині у грошовому еквіваленті за період з 01.03.ю2018 по 17.12.2020 із визначенням загальної суми індексації-різниці. Натомість, у справі №160/6155/21 предметом розгляду було право на отримання індексації грошового забезпечення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 у період з 29.08.2013 року по 17.12.2020 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.11.2020 року №29-С звільнено в запас Збройних Сил України, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

За результатами письмового звернення позивача відповідачем повідомлено, що у спірний період індексацію грошового забезпечення перераховано на картку позивача.

Позивач ставить під сумнів порядок розрахунку індексації грошового забезпечення у означений період, у зв`язку з чим звернувся до суду із цим позовом.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», норми «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Щодо строків звернення до суду з зазначеним позовом, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до пункту 1 Розділу Прикінцеві положення Кодексу законів про працю України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

З цього приводу висловилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.10.2023 у справі № 990/139/23, зазначивши, що строки, визначені статтею 233 КЗпП, були продовжені на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

У зв`язку з відміною Постановою Кабінету Міністрів України № 651 від 27 червня 2023 року на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року, продовжені строки, визначені статтею 233 КЗпП, завершились у 00 год. 01 хв. 01 липня 2023 року, а представник позивача подав позов до суду 13 липня 2023 року.

Оскільки станом на час звернення (30.06.2023) позивача до суду карантин, встановлений КМ України, діяв, звернення позивача до суду відбулось в межах встановленого строку, а тому не встановлені порушення строків звернення до суду з даним позовом.

Щодо доводів відповідача, що зазначені вимоги вже розглянуті судом у справі №160/6155/21, суд апеляційної інстанції зазначає, що у справі, що розглядається (160/15411/23) та у справі №160/6155/21 дійсно існує спір між тими самими сторонами.

Однак, що предметом спору у даній справі (№ 160/15411/23) є правильність встановлення відповідачем розміру індексації-різниці грошового забезпечення у фіксованій величині у грошовому еквіваленті за період з 01.03.2018 по 17.12.2020 із визначенням загальної суми індексації-різниці. Натомість, у справі №160/6155/21 предметом розгляду було право на отримання індексації грошового забезпечення.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції аналіз позовних вимог зазначених справ дає підстави для висновку, що позови не є тотожними, тому відсутні підстави для застосування наслідків, передбачених статтею 238 КАС України.

Так, у справі №160/6155/21 Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 12.10.2021 року відмовив у задоволенні позову, оскільки встановив, що відповідачем індексація грошового забезпечення за спірний період була нарахована позивачу.

Натомість у справі що розглядається (№160/15411/23) позивач оскаржує правильність нарахування розміру індексації, тому предмет спору у справі №160/15411/23 та у справі №160/6155/21 не є тотожним.

При вирішені спору суд першої інстанції виходив із того, що порядок проведення індексації грошових доходів населення передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно зазначаючи, «поточної» та «індексації-різниці».

Зокрема, щодо індексації грошового забезпечення в Постанові Верховного Суду від 18.10.2023 у справі № 200/5301/22 зазначено, що виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає Суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата суми індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, Суд дійшов висновку, що повноваження відповідача щодо виплати цієї суми індексації не є дискреційними. Своєю чергою, обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати такий вид індексації грошового забезпечення.

Ключове питання цього спору стосується відповідності висновків суду першої інстанції практиці Верховного Суду щодо застосування норм абзаців 3-6 пункту 5 Порядку №1078 у контексті з`ясування наявності/відсутності підстав для нарахування й виплати позивачу (військовослужбовцю) з 1 березня 2018 року до звільнення з військової служби суми так званої «фіксованої» індексації грошового забезпечення.

Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення.

Згідно з пунктом 1 Порядку №1078 цей акт визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Пункт 1-1 Порядку №1078 загалом дублює приписи статей 3, 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», деталізуючи відповіді на питання про те, коли проводиться індексація.

Механізм індексації має універсальний характер, позаяк індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру.

Своєю чергою, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації (пункт 44 постанови Верховного Суду від 27.04.2021 року у справі №380/1513/20).

Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (постанова Верховного Суду від 16.06.2020 року у справі №206/4411/16-а).

Порядок №1078 у редакції, яка застосовувалася до 1 грудня 2015 року, містив поняття «базовий місяць». Базовим місяцем вважався той місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної заробітної плати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їхніх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати). Базовий місяць визначали окремо для кожного працівника у випадку, коли заробітна плата зростала внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої її постійної складової.

9 грудня 2015 року Кабінет Міністрів України видав постанову №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (Постанова №1013).

Цією постановою були внесені зміни до Порядку №1078.

Порівняльний аналіз положень пунктів 5, 10-1, 10-2 Порядку №1078 свідчить про те, що внаслідок змін, унесених Постановою №1013, з 1 грудня 2015 року діють єдині правила проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників, незалежно від дати їхнього прийняття, переведення, виходу на роботу чи зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової.

Внаслідок цих змін Порядок №1078 у редакції, що застосовується з 1 грудня 2015 року, не містить поняття «базовий місяць» і передбачає уніфікований механізм визначення індексації у разі підвищення заробітної плати.

Для проведення індексації з 1 грудня 2015 року замість терміну «базовий місяць» використовується поняття «місяць підвищення доходу», яке має інший зміст.

Місяць підвищення доходу - це місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таке визначення цього поняття висновується із системного тлумачення пункту 5 Порядку №1078 у редакції, яка була запроваджена з 1 грудня 2015 року.

Місяць підвищення доходу при зростанні заробітної плати визначається тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад).

Тож із 1 грудня 2015 року зростання заробітної плати за рахунок інших постійних її складових, без підвищення тарифної ставки (окладу), не призводить до визначення нового місяця підвищення доходу.

У цьому полягає одна з основних відмінностей поняття «місяць підвищення доходу» від терміну «базовий місяць», позаяк визначення останнього залежало також від факту зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової.

Водночас вилучення терміну «базовий місяць» та запровадження поняття «місяць підвищення доходу» не вплинуло на правило обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Як у «базовому місяці», так і у «місяці підвищення доходу» індекс обчислення споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення цього індексу для проведення подальшої індексації здійснюється наростаючим підсумком із наступного місяця.

Отже, з урахуванням наведених нормативних положень, розрахунок індексації грошового забезпечення військовослужбовця з 1 грудня 2015 року не прив`язаний до місяця прийняття (переведення, виходу) на військову службу чи місяця зростання грошового забезпечення за рахунок будь-якої його постійної складової.

З 1 грудня 2015 року відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу військовослужбовця та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку він займав.

Крім цього, Порядок №1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці».

Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.

У разі виникнення спору щодо індексації грошових доходів, коло обставин, які є істотними для справи; факти, що підлягають встановленню; характер спірних правовідносин; матеріальний закон, який їх регулює, - залежать від виду індексації, з приводу якої існує спір.

Щодо поточної індексації, то право працівника на її отримання виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 1 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 % (абз.2 п.1-1, абз.6 п.5 Порядку №1078).

Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 % (абз.2, 5 п.4 Порядку №1078).

Як видно з матеріалів справи, у випадку позивача правовідносини щодо нарахування й виплати йому поточної індексації з 1 березня 2018 року до 17.12.2020 року не є спірними.

Щодо «фіксованої» суми індексації, то слід зазначити, що Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» і Порядок №1078 такого поняття не містять.

Цей термін фігурував у Додатку 4 до Порядку №1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2012 року №526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.

Проте постановою КМУ №1013 від 09.12.2015 року цей Додаток був викладений у новій редакції і з 1 грудня 2015 року у цьому Додатку, як і в цілому Порядку №1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.

З 1 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Натомість матеріали справи не містять підтверджень, що грошове забезпечення позивача у місяці підвищення тарифних ставок був менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року до 1 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:

сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);

сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 %.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає підстави для висновку, що нарахування й виплата суми індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Однак, нарахування й виплата суми індексації-різниці, що мають щомісячний фіксований характер не є постійною складовою нарахування грошового забезпечення, а нараховується лише у випадку, якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу (грошового забезпечення) менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Натомість матеріали справи не містять підтверджень, що грошове забезпечення позивача у місяці підвищення тарифних ставок був менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що повноваження відповідача щодо виплати цієї суми індексації не є дискреційними.

Своєю чергою, обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати такий вид індексації грошового забезпечення.

З урахуванням того факту, що 1 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Системний і цільовий способи тлумачення абзаців 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 дають суду підстави зробити висновок, що у зв`язку із підвищенням у березні 2018 року доходу позивача відповідачу належало вирішити питання, чи має позивач право на отримання суми індексації-різниці, а якщо так, то у якому розмірі.

Указані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23.03.2023 року у справі №400/3826/21 (з урахуванням ухвали від 30.03.2023 року), від 29.03.2023 року у справі №380/5493/21, від 06.04.2023 року у справі №420/11424/21, від 20.04.2023 року у справі №320/8554/21 та ін.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не нараховував і не виплачував позивачу індексацію-різницю за період з 1 березня 2018 року до звільнення з військової служби.

Водночас позивач вважає, що має право на отримання індексації-різниці і що це право відповідач порушив через бездіяльність.

Отже, указані обставини є спірними в цій справі.

У цьому контексті колегія суддів апеляційної інстанції зауважує, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Суд апеляційної інстанції досліджуючи указані правовідносини та перевіривши істотні для справи обставини, встановив, що для правильного вирішення даної справи слід підтвердити або спростувати доводи позивача про те, що він має право на отримання щомісячної індексації-різниці за період з 01.03.2018 року до 17.12.2020 року і що це право порушив відповідач.

Так, розмір доходу (грошове забезпечення) позивача в березні 2018 року склав 7931,04грн. (а.с. 18).

При цьому у порівнянні з лютим 2018 року (7558,40грн.) грошове забезпечення позивача підвищилося. Зокрема підвищення склало 372,64грн. (7931,04грн. - 7558,40грн.)

Сума індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року склала « 0», виходячи з того, що поріг індексації не перевищив 103% (а.с. 16 з/с).

Даючи відповідь на питання, чи перевищує розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року суд апеляційної інстанції здійснює відповідні математичні розрахунки згідно вимог Порядку №1078.

Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (7931,04грн.) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року (7558,40грн.), що дорівнює 372,64грн.

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).

Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 % (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078):

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року склав 1762 грн.

За повідомленням Державного комітету статистики України, індекс споживчих цін (індекс інфляції) у березні 2018 року щодо лютого становив 101,1% (тобто не перевищив 103%, не перевищив поріг індексації).

Отже сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року вираховується наступним чином: 1762 грн х 101,1% :100% = 1781,38грн.

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року, то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року становить 372,64грн., натомість сума можливої індексації, що склалася у березні 2018 року становить 1781,38грн.

Отже підвищення доходу позивача в березні 2018 року є меншим за суму можливої індексації, що є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Згідно абз.4 п.5 Порядку №1078, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

1781,38грн. - 372,64грн. = 1408,74грн.

Отже, індексація-різниця грошового забезпечення, яка належить позивачу в березні 2018 року складає 1408,74грн.

Така сума індексації-різниці (1408,74грн.) має бути нарахована й виплачена позивачу до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Натомість суд першої інстанції безпідставно вирахував суму індексації-різниці в розмірі 4090,51грн., виходячи з величини приросту індексу споживчих цін в розмірі 253,3%, що не відповідає вимогам Порядку №1078.

Як наслідок, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

Слід також зазначити, що право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 1 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 % (абз.2 п.1-1, абз.6 п.5 Порядку №1078).

У цій справі правовідносини щодо нарахування й виплати поточної індексації з 1 березня 2018 року не є спірними (оскільки це питання вже вирішено у справі №160/6155/21).

Зокрема, індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з квітня 2018 року, перевищив поріг індексації у жовтні 2018 року, був опублікований Держстатом у листопаді 2018 року і з грудня 2018 року у позивача з`явилося право на індексацію, яка виплачена позивача у розмірі 71,08грн. і надалі виплачувалася позивачу до звільнення з військової служби, що підтверджується матеріалами справи та встановлено у справі №160/6155/21 (а.с. 16з/с, 17).

Таким чином, починаючи з березня 2018 року сума індексації-різниці з урахуванням абз. 3, 4, пункту 5 Порядку №1078 підлягає виплаті позивачеві у розмірі 1408,74грн. щомісячно до моменту наступного підвищення посадового окладу чи до дня звільнення з військової частини.

З матеріалів справи встановлено, що за період з 01.03.2018 по 17.12.2020 відповідачем виплачена позивачеві лише поточна індексація грошового забезпечення без виплати щомісячної індексації-різниці грошового забезпечення в розмірі 1408,74грн.

Разом з цим, виплата поточної індексації (з грудня 2018 року) не виключає необхідності щомісячної виплати позивачу індексації-різниці за наявності правових підстав для її виплати.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не виплати позивачу індексації-різниці грошового забезпечення у період з 01.03.2018 року до 17.12.2020 року.

Натомість суд першої інстанції здійснив помилковий розрахунок розміру індексації-різниці, який не відповідає вимогам абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, що тягне скасування рішення суду першої інстанції в цій частині.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

В силу ч. 5 ст. 328 КАС України рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Виходячи з результатів апеляційного перегляду не підлягають розподілу витрати у справі.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 317, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 року скасувати в частині визначення щомісячного розміру індексації-різниці грошового забезпечення ОСОБА_1 в сумі 4090,51грн.

В цій частині прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача Військової частини НОМЕР_1 про нарахування щомісячної індексації-різниці грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 30.11.2018 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 щомісячної індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 17.12.2020 (включно) в розмірі 1408,74 гривень.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення в розмірі 1408,74 гривень щомісячно до моменту наступного підвищення посадового окладу, починаючи з 01.03.2018 по 17.12.2020 (включно) згідно вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

В іншій частини рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 24.01.2024 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 26.01.2024 .

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя Н.А. Олефіренко