Справа № 320/10659/21
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2024-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Губської Л.В.

Мєзєнцева Є.І.

При секретарі: Масловській К.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД-МД» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД-МД» (далі - позивач) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київської митниці Держмитслужби (далі - відповідач), в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100000/2021/000045/2 від 29.07.2021.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що при митному оформленні товарів за митною декларацією ІМ40ДЕ №UA100330/2021/326923 від 21.07.2021, які ввозилися на митну територію України, ним було визначено їх митну вартість за основним методом - за ціною договору (контракту). Позивач зазначає, що на підтвердження заявленої митної вартості оцінюваних товарів надав митному органу документи, які відповідають переліку, визначеному в частині другій статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України), підтверджують митну вартість товарів та містять об`єктивні відомості про складові митної вартості товарів, подані документи не містять розбіжностей.

Позивач стверджує, що митний орган зазначених документів не врахував, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованих висновків про наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням резервного методу.

Позивач не погодився із рішенням митного органу, але з метою випуску задекларованих товарів у вільний обіг подав до митного органу нову митну декларацію, в якій скоригував митну вартість товарів з урахуванням рішення митного органу, сплатив митні платежі й перерахував на депозитний рахунок державного казначейства різницю між сумою митних платежів (гарантійне зобов`язання), обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, і сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.09.2021 відкрито провадження у справі №320/10659/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, витребувано пояснення та докази по справі від позивача та відповідача.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.09.2022 замінено відповідача у справі №320/10659/21 - Київську митницю Держмитслужби (ідентифікаційний код 43337359) на його правонаступника - Київську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (код ЄДРПОУ ВП 43997555, місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 8А).

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року позов задоволено повністю.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, митниця подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Скаргу мотивовано тим, що наданий рахунок на оплату від 15.07.2021 №391396 не можливо ідентифікувати з даною поставкою товару. Надана специфікація неналежної якості, що унеможливлює перевірку числових значень. В заяві від 28.07.2021 №18 декларантом зазначено, що до митного оформлення надано висновок ДЗІ, який відсутній в сканованих копіях. Заявою від 28.07.2021 №18 декларант повідомив, що надати інші додаткові документи не має можливості. Таким чином, причинами, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано є:

- неподання декларантом всіх запрошених документів;

- відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, що не дає можливості митному органу перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі.

Таким чином, апелянт вказує, що сумніви митниці є обґрунтованими, оскільки надані декларантом документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Позивачем подано відзив, в якому він зазначає, що зміст і вимоги апеляційної скарги спростовуються належними доказами, наявними в матеріалах справи. Позивач вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування або зміни рішення, визначені ст.319 КАС України, відсутні.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Приймаючи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не обґрунтована та не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД-МД» (місцезнаходження: 08129, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Садова, буд. 49, ідентифікаційний код 43880047) зареєстроване в якості юридичної особи 21.10.2020, номер запису 1 00020266 за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

01.03.2021 між Fen Ic Ve Dis Tic Ltd Sti, компанією, зареєстрованою в Турецькій Республіці, (далі - продавець), та ТОВ «ТД-МД» був укладений договір поставки №1-А (далі - договір), відповідно до пунктів 1.1, 1.3, 2.1, 2.2, 2.8, 2.9, 3.1, 5.1, 6.1, 10.1 та 10.2 якого в порядку та на умовах, визначених договором та/або додатковою(и) угодою(ами) й додатком(ами) (специфікаціями) до договору, продавець зобов`язується продати та передати у власність позивача, а позивач зобов`язується сплатити та прийняти у власність від продавця товар, що узгоджується сторонами та зазначається в специфікаціях, відповідно до яких здійснюються поставки товару позивачу.

Додаткові угоди, додатки, специфікації до договору після їх укладення будуть складати невід`ємну частину договору.

Найменування, ціна товарів, які постачаються відповідно до умов договору, визначаються за згодою сторін у специфікаціях, що мають бути підписані двома сторонами.

Поставка товару здійснюється згідно з Правилами Incoterms 2010 на умовах FCA Стамбул, якщо інші умови поставки не погоджені сторонами в специфікації або додатковій угоді. Транспортування товару здійснюється автомобільним транспортом.

Сторони досягли взаємної згоди про те, що умови поставки можуть бути змінені за попередньою письмовою згодою сторін. Нові умови поставки повинні бути викладені в додатковій угоді до договору або вказані в кожній окремій специфікації на партію товару, що повинні бути підписані сторонами та складатимуть невід`ємну частину договору.

Продавець зобов`язується виконати всі експортні митні процедури щодо товару відповідно до умов поставки, викладених у пункті 2.1 договору.

Продавець зобов`язується завантажити товар в автомобіль, наданий позивачем, та надіслати електронною поштою попередній варіант відвантажувальних документів контактній особі позивача протягом 3 робочих годин із моменту прибуття автомобіля для завантаження. Інвойс має відповідати підтвердженню / проформі-інвойсу, що була затверджена контактною особою позивача.

Тільки після підтвердження всього пакету документів (згідно з пунктом 3.1) контактною особою позивача продавець має право надати дозвіл водію на продовження процесу експедирування вантажу.

Продавець зобов`язується надати позивачу наступні відвантажувальні документи: комерційний інвойс; пакувальний лист; товарно-транспортні документи (CMR); експортну митну декларацію; для товарів європейського походження - сертифікат за формою EUR1; всю необхідну технічну документацію українською мовою, в тому числі інструкцію з експлуатації товару та техніки безпеки, гарантійний талон.

Ціни на товар встановлюються в доларах США і повинні розглядатися як остаточні ціни з урахуванням умов поставки товару, погоджених сторонами (згідно з Правилами Incoterms у редакції 2010 року). У специфікаціях ціни на товар встановлюються в доларах США, є договірними та фіксованими. Це означає, що ціни визначаються за згодою сторін і залишаються незмінними, якщо сторонами не буде письмово погоджено інше.

Оплата за товар за договором здійснюється позивачем шляхом безготівкового переказу грошових коштів на рахунок продавця.

Якщо сторонами не було узгоджено інше в окремій специфікації, то оплата за товари згідно з умовами договору здійснюється наступним чином: інвойс на товар, який був виставлений продавцем із дотриманням умов пункту 4 договору, оплачується позивачем на користь продавця протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів із моменту завершення митного оформлення імпорту в країні позивача згідно з датою, зазначеною у вантажній митній декларації.

Договір вважається укладеним і вступає в силу з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін.

Строк дії договору становить 1 (один) рік із моменту його підписання, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов`язків згідно з договором.

На виконання положень договору продавець та позивач уклали специфікацію №1 до договору.

15.07.2021 продавець виставив позивачу до сплати інвойс №FEN204 на загальну суму 13 904,51 долари США. Відповідно до інвойса №FEN204 від 15.07.2021 товар постачається на умовах FCA м. Стамбул, Турецька Республіка, а умови оплати - протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів із моменту завершення митного оформлення імпорту в країні позивача згідно з датою, зазначеною у вантажній митній декларації.

Виставлений продавцем інвойс №FEN204 від 15.07.2021 містить посилання на договір.

19.07.2021 позивач з метою переміщення товару через митний кордон України подав попередню митну декларацію ІМ40ЕЕ №UA100000/2021/901184.

21.07.2021 позивачем до Київської митниці Держмитслужби було подано митну декларацію ІМ40ДЕ №UA100330/2021/326923, у графах 31 якої позивачем був зазначений товар, придбаний за інвойсом №FEN204 від 15.07.2021 (далі - товар).

Відповідно до граф 20, 22 та 42 митної декларації ІМ40ДЕ №UA100330/2021/326923 від 21.07.2021 загальна вартість товару складає 13 904,51 долари США, а його поставка відбувалася на умовах FCA м. Стамбул, Турецька Республіка.

У той же час, з матеріалів справи слідує, що позивач здійснив перевезення товару з м. Стамбула, Турецька Республіка до місця ввезення на митну територію України (пункту пропуску «Чорноморський морський торговельний порт») та поніс транспортно-експедиторські витрати у вигляді плати експедитору. Розмір таких витрат склав 49 087,00 грн., що підтверджується, зокрема, актом надання послуг №391396 від 30.07.2021, складеним між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Оушен енд Ленд» (далі - експедитор), рахунком на оплату №391396 від 15.07.2021, виставленим експедитором, платіжним дорученням №233 від 13.08.2021, виданим позивачем, та довідкою про транспортні витрати та відсутність страхування вантажу №174 від 19.07.2021, виданою експедитором.

Таким чином, загальна митна вартість товару, визначена позивачем за основним методом визначення митної вартості товарів - за ціною договору (контракту), склала в гривневому еквіваленті станом на день подання позивачем митної декларації щодо товару 21.07.2021 - 427 574,72 грн. (13 904,51 долари США х 27,2205 + 49 087,00 грн.).

На підтвердження заявленої митної вартості товару митному органу були подані, зокрема:

- (0271) пакувальний лист продавця на товар б/н від 15.07.2021;

- (0380) рахунок-фактура (комерційний інвойс) №FEN204 від 15.07.2021;

- (0730) автотранспортна накладна №А531574 від 15.07.2021;

- (0865) сертифікат про походження товару форми A №D0483297 від 16.07.2021;

- (1503) рішення Київської митниці Держмитслужби про визначення коду товару №KT-UA-2021 від 20.07.2021;

- (3007) документ, що підтверджує вартість перевезення товару, - довідка про транспортні витрати та відсутність страхування вантажу №174 від 19.07.2021, видана експедитором;

- (4104) контракт;

- (9000) лист продавця б/н від 21.07.2021;

- (9610) копія митної декларації країни відправлення №21341200EX256960 від 16.07.2021.

Розглянувши подані позивачем документи для підтвердження заявленої в митній декларації ІМ40ДЕ №UA100330/2021/326923 від 21.07.2021 митної вартості товарів, митний орган направив позивачеві електронне повідомлення, у якому зазначив, що документи, подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів відповідно до статті 53 МК України, містять розбіжності та не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Посилаючись на положення статті 53 МК України, митний орган витребував від позивача наступні додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованих товарів: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; за власним бажанням додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

28.07.2021 позивач на вказаний запит надав відповідачу свою заяву щодо надання пояснень та додаткових документів №18 від 28.07.2021 (надалі - заява), разом із якою надав: специфікацію №1 до договору; прайс-лист продавця, висновок №113/300 від 28.07.2021, складений Державним підприємством «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» щодо товару позивача; договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом №2021/1396-ГЛ від 12.02.2021, укладений між експедитором та позивачем, а також заявку на міжнародне експедирування вантажу №МД-42 від 08.07.2021 до нього; договір про надання послуг з організації перевезення вантажів автомобільним транспортом №ФЕ-0480/18 від 30.01.2018, укладений між експедитором та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 ; договір про надання транспортно-експедиційних послуг №051 від 09.07.2021, укладений між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 ; договір на транспортне обслуговування №1 від 28.10.2020, укладений між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та Приватним підприємством «Стеді».

У своїй заяві позивач повідомив відповідачу, що комісійні та посередницькі послуги, пов`язані з виконанням умов договору, не надавались, а також повідомив про відсутність у нього виписку з бухгалтерської документації та відсутність страхування товару.

29.07.2021 Київською митницею Держмитслужби було прийняте спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2021/000045/2, згідно з яким відповідач, застосувавши резервний метод визначення митної вартості товарів (метод 2ґ), заявлену позивачем митну вартість товару №1 в митній декларації ІМ40ДЕ №UA100330/2021/326923 від 21.07.2021 скоригував із 6 225,46 доларів США до рівня 8 694,24 доларів США, товару №2 - з 3 122,92 доларів США до рівня 3 655,81 доларів США, товару №6 - з 1 180,75 доларів США до рівня 1 622,11 доларів США, товару №7 - з 1 388,44 доларів США до рівня 2 129,44 доларів США, товару №8 - з 929,57 доларів США до рівня 1 294,23 доларів США, а товару №10 - з 1 962,14 доларів США до рівня 3 096,88 доларів США.

Обґрунтовуючи підстави неприйняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган у графі 33 спірного рішення зазначив, що документи, подані для підтвердження митної вартості товарів відповідно до статті 53 МК України, містять розбіжності та не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідач зазначив, що пунктом 5.1 договору передбачено, що вартість товару встановлюється в специфікації, яку не надано до митного оформлення.

Для підтвердження витрат на транспортування позивачем надано довідку №174 від 19.07.2021, однак відповідно до Наказу Міністерства фінансів України №599 від 24.05.2012 (реєстрація в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за №984/21296) до документів, що підтверджують транспортні витрати можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Зазначені обставини не дають можливості митного органу перевірити декларування всіх складових митної вартості в повному обсязі.

За результатами розгляду додаткових документів митним органом встановлено, що наданий рахунок на оплату №391396 від 15.07.2021 неможливо ідентифікувати з даною поставкою товару.

Надана специфікація неналежної якості, що унеможливлює перевірку числових значень. У заяві позивачем зазначено, що до митного оформлення надано висновок ДЗІ, який відсутній у сканованих копіях.

Декларант своєю заявою повідомив, що надати інші додаткові документи немає можливості.

Таким чином, відповідач зазначив, що причинами, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано є: неподання декларантом усіх запрошених документів; відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, що не дає можливості митному органу перевірити декларування всіх складових митної вартості в повному обсязі.

У зв`язку із зазначеним, використання заявленого декларантом рівня митної вартості неможливо. Виходячи з вищенаведеного, відповідачем відповідно до положень статті 55 МК України здійснено коригування митної вартості товарів.

Відповідач зазначив, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосований у зв`язку з відсутністю вартості операції з ідентичними товарами, прийнятої митним органом, із дотриманням умов, зазначених у статті 59 МК України.

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосований у зв`язку з відсутністю вартості операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну й час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього, та прийнятої митним органом, із дотриманням умов, зазначених у статті 60 МК України.

Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не застосований у зв`язку з відсутністю ціни, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні непов`язаному із продавцем покупцю відповідно до положень статті 62 МК України. Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не може бути використаний у зв`язку з відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків.

Метод визначення митної вартості на основі додавання вартості (обчислена вартість) не застосований у зв`язку з відсутністю наданої виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформації про їх вартість із дотриманням умов, зазначених у статті 63 МК України.

Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 МК України з використанням способів, які не суперечать законам України та є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.

Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів та рівень митної вартості товарів згідно з джерелом інформації: митні декларації №UA500020/2021/202892 від 21.07.2021, №UA100060/2021/284260 від 29.06.2021, №UA100130/2021/523481 від 30.06.2021 та №UA204020/2021/21154 від 09.07.2021.

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару Київська митниця Держмитслужби видала позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100330/2021/10038 від 29.07.2021.

З метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 55 та частиною другою статті 263 МК України, позивач з урахуванням коригувань подав нову митну декларацію ІМ40ДЕ №UA100330/2021/327797 від 29.07.2021 та митний орган прийняв рішення про випуск товару під грошову заставу для забезпечення сплати митних платежів (фінансову гарантію) в розмірі 39 894,02 грн.

27.09.2021 позивач перерахував на користь продавця в рамках контракту 13 904,51 долари США, що підтверджується платіжним доручення в іноземній валюті №76 від 27.09.2021, виданим позивачем.

Не погоджуючись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Митний кодекс України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлює порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування, а також регулює правовідносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно зі статтею 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК України).

Частиною сьомою статті 257 МК України передбачено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, передбачені частиною восьмою вказаної статті, у тому числі відомості про найменування товару, код товару згідно з УКТ ЗЕД, фактурну вартість товарів, митну вартість товарів та метод її визначення.

Статтями 49 та 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з частиною другою статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п`ятою статті 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціною, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, вважається загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, за переліком, що визначений частиною десятою статті 58 МК України, серед яких, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Згідно зі статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів. При цьому, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (пункт 1 частини п`ятої статті 54 МК України).

Цією ж статтею визначено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, митний орган наділений правом письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до положень статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У силу положень частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур» №3018-VI від 15.02.2011, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК).

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою-третьою статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГААТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

Відповідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною другою статті 55 МК України передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

З аналізу частин першої та другої статті 53 МК України слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 (справа 21-591а15).

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.

Відтак, рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100000/2021/000045/2 від 29.07.2021 не містить конкретної складової митної вартості товару, яка не була підтверджена позивачем під час його митного декларування та митного оформлення за митною декларацією ІМ40ДЕ №UA100330/2021/326923 від 21.07.2021.

Судом також встановлено, що відповідач скоригував лише митну вартість товарів №№1, 2, 6-8 та 10 за митною декларацією ІМ40ДЕ №UA100330/2021/326923 від 21.07.2021, при цьому визнавши митну вартість товарів №№3-5 та 9 за цією ж митною декларацією.

Колегією суддів досліджено надані позивачем відповідачу договір, специфікацію №1 до договору, інвойс №FEN204 від 15.07.2021, договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом №2021/1396-ГЛ від 12.02.2021, укладений між експедитором та позивачем, а також заявку на міжнародне експедирування вантажу №МД-42 від 08.07.2021 до нього, рахунок на оплату №391396 від 15.07.2021, виставлений експедитором, довідку про транспортні витрати та відсутність страхування вантажу №174 від 19.07.2021, видану експедитором, копію митної декларації країни відправлення №21341200EX256960 від 16.07.2021, а також надані позивачем до суду платіжне доручення в іноземній валюті №76 від 27.09.2021 і платіжне доручення №233 від 13.08.2021, видані позивачем, та акт надання послуг №391396 від 30.07.2021, складений між позивачем та експедитором, зі змісту яких слідує, що товар постачався продавцем позивачу на умовах FCA м. Стамбул, Турецька Республіка, а сама вартість товару в розмірі 13 904,51 долари США з урахуванням перевезення товару з м. Стамбула, Турецька Республіка до місця ввезення на митну територію України (пункту пропуску «Чорноморський морський торговельний порт») та транспортно-експедиторських витрат у вигляді плати експедитору в розмірі 49 087,00 грн. відповідає заявленій позивачем митній вартості товару в митній декларації IM40ДЕ №UA100330/2021/326923 від 21.07.2021 в розмірі 427 574,72 грн. (13 904,51 долари США х 27,2205 + 49 087,00 грн.).

Колегія суддів не погоджується з твердженям відповідача щодо неможливості ідентифікації наданого позивачем рахунка на оплату №391396 від 15.07.2021, виставленого експедитором, із поставкою спірного товару, так як вищевказаний рахунок на оплату містить, зокрема, посилання на заявку на міжнародне експедирування вантажу №МД-42 від 08.07.2021 до договору про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом №2021/1396-ГЛ від 12.02.2021, укладеного між експедитором та позивачем, яка, в свою чергу, містить інформацію про замовлення позивачем послуг щодо транспортного експедирування спірного товару з території м. Стамбула, Турецька Республіка, до адреси місцезнаходження позивача.

Як наслідок, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та критично ставиться до інших виявлених відповідачем недоліків у документах, наданих позивачем та які не належать до документів, які підтверджують митну вартість товару, адже виявлені недоліки не можуть спростовувати заявлений позивачем рівень митної вартості товару, який підтверджується наданими належними та допустимими доказами, та не викликають у суду сумнів у достовірності визначеної позивачем митної вартості товару.

Зі змісту спірного рішення відповідача №UA100000/2021/000045/2 від 29.07.2021 слідує, що митний орган не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за основним методом визначення митної вартості.

Водночас, матеріалами справи підтверджується, що визначена позивачем у відповідній митній декларації митна вартість товару базується на об`єктивних, документально підтверджених даних і піддається обчисленню.

Колегія суддів також дослідила правомірність застосування відповідачем шостого (резервного) методу визначення митної вартості товарів при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару та зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

У разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених Наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012).

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 19.06.2018 у справі №826/6346/16 (№К/9901/36092/18), від 31.01.2018 у справі №813/7272/13-а (К/9901/3036/18), від 02.03.2018 у справі №804/2997/17 (К/9901/4472/17).

Київська митниця Держмитслужби в графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2021/000045/2 від 29.07.2021 лише зазначила номери та дати митних декларацій, використаних нею як джерело інформації при здійсненні коригування митної вартості товарів, при цьому відповідач усупереч вищезазначеним вимогам Правил не навів жодних пояснень щодо зроблених ним коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов, що свідчить про протиправний характер оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

При цьому в самому оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем не зазначено яка саме митна декларація, використана ним як джерело інформації, була використана для коригування якого саме зі спірних товарів позивача.

Колегія суддів вважає, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару всі документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту (за основним методом).

Отже, у відповідача під час прийняття вказаного рішення не було підстав для незастосування основного методу визначення митної вартості товару за ціною договору.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2021/000045/2 від 29.07.2021 протиправно застосував шостий (резервний) метод визначення митної вартості товарів, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваного рішення відповідача.

Висновки відповідача про заниження позивачем митної вартості товару та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих позивачем документах не впливають на визначену ним ціну товару.

При цьому, контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу.

Отже, в даній справі митний орган не спростував дійсності поданих до митного оформлення основних документів, достовірності зазначених у них відомостей, контрактну ціну оцінюваних товарів, а також не довів об`єктивну неможливість перевірити вартість операції на підставі наданих позивачем документів.

Тому в даному випадку відповідач помилково прийшов до висновку про неможливість на основі поданих документів підтвердити складові частини митної вартості.

Разом з цим, визначена декларантом митна вартість товарів за ціною контракту була підтверджена наданими до митниці документами; митний орган не навів мотивованих доводів, що подані позивачем документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознаки підробки, не містять усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а тому, у відповідача не було підстав для витребування у декларанта додаткових документів; при витребуванні додаткових документів, відповідач не зазначив обставин, які ці документи повинні підтвердити; у рішеннях відповідач взяв за основу вартість операції з ідентичними товарами, які продавалися на експорт в Україну, проте не зазначив докладну інформацію щодо умов поставки, комерційних умов тощо, щодо товарів які взято за основу для порівняння, тобто, немає достатніх підстав для того, щоб стверджувати про подібність чи ідентичність вказаних товарів.

Інших обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено.

Так само й інших юридичних фактів, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, судом не встановлено.

Тобто, в апеляційній скарзі відповідачем не було доведено, що подані позивачем документи для визначення митної вартості товару, містять розбіжності, на які вказував відповідач, та які спростував суд першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість прийняття митним органом оскаржуваного рішення та, відповідно, коригування митної вартості товару позивача за другорядним методом, а саме за резервним.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару є необгрунтованим, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права.

Отже при винесення оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 30 січня 2024 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Л.В. Губська

Є.І. Мєзєнцев