Справа № 420/25053/23
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко О.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 18.09.2023 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Голодного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті їй суми пенсії, що підлягала виплаті ОСОБА_2 після здійсненого йому перерахунку пенсії за рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.01.2022 у справі №420/21809/21 в розмірі 155789,38 грн., і залишилася недоодержаною у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити

виплату ОСОБА_1 суми пенсії, що підлягала виплаті ОСОБА_2 після здійснення йому перерахунку пенсії за рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.01.2022 у справі №420/21809/21 в розмірі 155789,38 грн., і залишилася недоодержаною у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 .

20.09.2023 року ухвалою прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у адміністративній справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначено, що чоловік позивачки перебував на пенсійному обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Одеській області та отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.01.2022 року у справі №420/21809/21, відповідачем було проведено перерахунок пенсії, за результатами якого ОСОБА_2 залишилася не виплаченою нарахована та не виплачена сума пенсії в розмірі 155789,38 грн., що підтверджується листом ГУПФУ від 13.09.2023 №1500-0308-8/127873. При цьому, як свідчить з вказаного листа, нарахована внаслідок перерахунку пенсії за рішенням суду від 12.01.2022 у справі № 420/21809/21 доплата пенсії мала бути здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 21.06.2023. За життя виплата ОСОБА_2 нарахованої суми пенсії за період з 01.04.2019 по 31.05.2022 в розмірі 155789,38 грн. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не здійснена. ОСОБА_2 19.07.1980 року було укладено шлюб з ОСОБА_3 . ОСОБА_1 до моменту смерті чоловіка ОСОБА_2 проживала разом з останнім, є його членом сім`ї, інших членів сім`ї ОСОБА_2 не мав. Відповідно до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у ОСОБА_1 у зв`язку зі смертю її чоловіка виникло право на отримання нарахованих ГУ ПФУ в Одеській області сум пенсій в розмірі 155789,38 грн, які залишились не виплаченими на день смерті ОСОБА_2 . З приводу виплати вказаних коштів ОСОБА_1 31.07.2023 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про виплату нарахованої, після виконання рішення суду у справі № 420/21809/21, але не виплаченої за життя її померлому чоловіку ОСОБА_2 суми пенсії в розмірі 155789,38 грн. Проте Головне управління листом від 28.08.2023 №24215-22222/Б-02/8-1500/23 повідомило про відмову позивачу у виплаті вказаних коштів, зазначивши при цьому, що оскільки вона не є стягувачем по справі №420/21809/21, тому для виплати їй неотриманої ОСОБА_2 суми пенсії після виконання зазначеного рішення суду підстави відсутні. Зазначені дії Головного управління ПФУ в Одеській області позивач вважає протиправними у зв`язку з чим звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідач 06.10.2023 року подав до суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що вимоги викладені у позовній заяві вважає не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. ОСОБА_2 перебував на обліку у Головному управлінні та отримував пенсію за вислугу років. Виплата пенсії припинена з 01.07.2023 у зв`язку з його смертю 19.06.2022. Головним управлінням на підставі рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.01.2022 у справі № 420/21809/21, яке набрало законної сили 14.02.2022, ОСОБА_2 25.05.2022 проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № ЮО92566 від 27 серпня 2021. Сума доплати за період з 01.04.2019 по 32.05.2022 з урахуванням фактично виплачених сум склала 155789,38 грн. та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації. Головним управління на 2023 рік передбачено коштів на фінансування видатків пов`язаних з погашенням заборгованості за рішеннями судів в сумі 22.674 млн.грн. Погашення заборгованості нарахованої на виконання рішення суду, здійснюватиметься в межах бюджетних асигнувань здійснених на цю мету. Виплата нарахованої доплати пенсії за період з 01.04.2019 по 31.05.2022 в сумі 155789,38 грн. підлягала виплаті ОСОБА_2 після надходження коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України. Оскільки спадкоємиці не є сторонами по справі №420

21809/21 в розумінні ст. 46 КАС України право на отримання доплати нарахованої на виконання рішення суду, вони матимуть у разі зміни сторони виконавчого провадження по вищевказаній справі в порядку, передбаченому ст. 379 КАС України. Оскільки позивач не є стороною по справі № 420/21809/21 та не є правонаступником померлого ОСОБА_2 тому відсутні підстави щодо отримання доплати, нарахованої на виконання рішення суду.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою, відзивом, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та перевіривши їх наданими з боку учасників справи доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 , перебував на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримував пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.01.2022 у справі № 420/21809/21 адміністративний позов ОСОБА_2 , задоволено повністю; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_2 згідно із довідкою Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 27 серпня 2021 р. № ЮО92566; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 згідно із довідкою Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 27 серпня 2021 р. № ЮО92566 з 01.04.2019 року, з урахуванням вже виплачених сум.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.02.2021 року у справі №420/21809/21, відповідачем нараховано ОСОБА_2 доплату до пенсії в розмірі 155789,38 грн, що підтверджується розрахунком на доплату пенсії (а.с.9).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 12).

ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою від 31.07.2023 року, в якій просила відповідно до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплатити їй суму заборгованості нараховану ОСОБА_2 на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/21809/21 (а.с.10).

Однак, відповідач відмовив у задоволенні заяви, посилаючись на відсутність правових підстав, що підтверджується листом №24215-22222/Б-02/8-1500/23 від 10.05.2023 року (а.с.11).

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції Україні, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Приписами ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

В ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зазначено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Згідно ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника (ч.1). Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (ч.3).

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 №3-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно із п. 1 вказаного Порядку, заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб

Відповідно до пункту 2.26. Порядку для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Непрацездатними членами сім`ї, зазначеними у частині другій статті 36 Закону, подаються документи, які засвідчують, що вони перебували на утриманні померлого пенсіонера. Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

Таким чином, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті.

В постанові від 30.01.2020 року по справі № 200/10269/19-а Верховний Суд сформулював правову позицію «у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя».

Вказана правова позиція Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому ч. 1 ст. 52 Закону № 1058-IV та ч. 1 ст. 61 Закону № 2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (ч. 2 ст. 52 Закону № 1058-IV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06 квітня 2022 року по справі № 200/10136/20-а.

З досліджених матеріалів справи судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 до шлюбу) 06.08.1983 року було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.13).

ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14-15); ОСОБА_1 також зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16-17).

Суд встановив, що позивачка є членом сім`ї, яка проживала разом з пенсіонером ОСОБА_2 на день його смерті, та звернулася до пенсійного органу із заявою в порядку статті 61 Закону №2262-ХІІ.

Враховуючи вище зазначене, а також приписи ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ОСОБА_1 , має право на отримання нарахованої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду №420/21809/21, але не виплаченої ОСОБА_2 , суми пенсії.

Позивачка, звернулася 31.07.2023 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про виплату нарахованої ОСОБА_2 , але неодержаної суми пенсії, протягом шести місяців після смерті ОСОБА_2 , який помер - ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто в межах строку, встановленого ч. 3 ст. 61 Закону України №2262-ХІІ, а тому у відповідача відсутні правові підстави для відмови ОСОБА_1 у виплаті суми пенсії, що підлягала виплаті пенсіонерові ОСОБА_2 , і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю.

Відповідач відмовив позивачці у виплаті недоотриманої її чоловіком сум пенсії вказавши, що для отримання коштів їй необхідно звернутися до суду із заявами про заміну стягувача належним правонаступником.

Суд вважає протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті позивачці пенсії нарахованої, але не виплаченої її померлому чоловікові, оскільки стаття 61 Закону №2262-ХІІ покладає на органи Пенсійного фонду України обов`язок із виплати суми пенсії, що підлягала виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю.

Посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на необхідність заміни стягувача належним правонаступникам суд вважає необґрунтованим, оскільки позивачка звернулася щодо виплати їй недоотриманої пенсії ОСОБА_5 відповідно до статті 61 Закону №2262-ХІІ, а не щодо виконання рішення у справі №420/21809/21.

Отже, відмова у виплаті позивачці недоотриманої пенсії померлого чоловіка ОСОБА_2 є протиправною.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що, позивачкою за подачу даного адміністративного позову сплачено 1073,60 грн. судового збору (а.с.6).

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь позивачки судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті їй суми пенсії в розмірі 155789,38 гривень, що підлягала виплаті ОСОБА_2 після здійсненого перерахунку пенсії на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.01.2022 року у справі №420/21809/21 в розмірі 155789,38 грн. і залишилася недоодержаною у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату ОСОБА_1 суми пенсії в розмірі 155789,38 гривень, що підлягала виплаті ОСОБА_2 після здійсненого перерахунку пенсії на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.01.2022 року у справі №420/21809/21 і залишилася недоодержаною зв`язку зі смертю ОСОБА_2 .

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ).

Суддя O.A. Вовченко