Справа № 160/17410/23
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2024-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2024 року м. Дніпросправа № 160/17410/23
Суддя І інстанції Олійник В.М.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Коршуна А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України та Львівської митниці про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом до суду в якому просив:

визнати протиправною відмову Львівської митниці () відновити трудові права ОСОБА_1 , яка міститься у листі Львівської митниці №74-1-10/10/15035 від 16.06.2023 року;

зобов`язати Львівську митницю () та Державну митну службу України () надати ОСОБА_1 попередню роботу, посаду інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Краковець» Львівської митниці, а при неможливості цього - іншу підходящу роботу, відповідно до ст.ст.1,2 Закону України №266/94-ВР, п.п.3,4 Положення про застосування Закону України №266/94-ВР та повідомлення Яворівського районного суду Львівської області №01-05/48/2023.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що його відповідно до наказу Державної митної служби України №1142-к від 18.06.10 року з 02 серпня 2010 року було призначено на посаду інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Краковець» Львівської митниці.

Постановою старшого слідчого прокуратури Львівської області від 10.10.2011 року відносно нього була відкрита кримінальна справа та інкриміновані дії передбачені частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України.

Наказом Державної митної служби України №2236-к від 10.10.2011 року ОСОБА_1 звільнено з посади на державній службі в митних органах України.

22 вересня 2020 року вироком Яворівського районного суду Львівської області по справі № 1329/626/2012 винесено виправдувальний вирок щодо визнання невинуватим по пред`явленому обвинуваченню у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України, та виправдано ОСОБА_1 за відсутністю в його діянні складу злочину.

06 квітня 2021 року ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду постановлено: вирок Яворівського районного суду Львівської області від 22.09.2020 року залишити без змін.

22 червня 2021 року позивачем була подана позовна заява до Львівського окружного адміністративного суду до Державної митної служби України та Галицької митниці Держмитслужби (адміністративна справа №380/10480/21). Ця заява була кваліфікована судом як позов про визнання незаконними наказів про звільнення, скасування цих наказів та поновлення на роботі.

15 грудня 2021 року ухвалою колегією суддів Третьої палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі №1329/626/2012 встановлено: Висновки судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність у діях обвинуваченого складу інкримінованих йому злочинів є обґрунтованими. Вирок Яворівського районного суду Львівської області від 22 вересня 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року залишено без змін, а скаргу прокурора - без задоволення.

22 грудня 2021 року на стадії підготовчого судового засідання ухвалою Львівського окружного адміністративного суду по справі №380/10480/21 адміністративний позов було залишено без розгляду, у зв`язку з пропущеним строком звернення до адміністративного суду, зазначивши, що строк позовної давності розпочався у день звільнення позивача 10.10.2011 року і позивач не навів жодних підстав, які заважили б йому 10 років не звертатись до суду.

23 червня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постановив: касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2022 року залишити без змін.

13 липня 2022 року ОСОБА_1 надіслав заяву до Європейського суду з прав людини про порушення прав (заява №39125/22 Lакоv V. Uкrаine) щодо права на справедливий суд.

06 жовтня 2022 року Європейський суд з прав людини, засідаючи в складі одного судді, виніс ухвалу та визнав вищезгадану заяву неприйнятною, оскільки строки оскарження законності наказів про звільнення давно пройшли і суди України розглядали саме цей факт, а не право на відновлення трудових прав на підставі виправдувального вироку по кримінальній справі.

27 квітня 2023 року Яворівський районний суд Львівської області, як орган, яким ухвалено рішення про виправдання позивача, відповідно до статті 11 Закону України №266/94-ВР, та п.п.6, 24 Положення про застосування Закону України №266/94-ВР направив ОСОБА_1 повідомлення встановленого зразка, відповідно до якого, ОСОБА_1 має право звернутися з вимогою протягом трьох місяців про надання попередньої роботи, а при неможливості цього - іншої підходящої роботи до Львівської митниці (), як правонаступника Львівської митниці.

01 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся з заявою та повідомленням про поновлення його прав до Львівської митниці (), як правонаступника Львівської митниці.

16 червня 2023 року Львівська митниця надіслала відповідь та зазначила, що заява позивача не підлягає задоволенню.

Позивач вважає протиправною відмову Львівської митниці у наданні попереднього місця роботи на посаді інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Краковець» Львівської митниці, а при неможливості цього - іншої підходящої роботи відповідно до ст.ст.1,2 Закону України №266/94-ВР, п.п.3,4 Положення про застосування Закону України №266/94-ВР та повідомлення Яворівського районного суду Львівської області №01-05/48/2023.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2023 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було враховано, що зі змісту наказів про припинення державної служби вбачається, що приводом та підставою для їх видання є порушення кримінальної справи та затримання ОСОБА_1 у рамках кримінального провадження. Вказує, що звільнення ОСОБА_1 з державної служби відбулось через порушену відносно нього кримінальну справу, що процесуально було оформлено , як порушення присяги державного службовця. Оскільки ОСОБА_1 було звільнено зі служби в митних органах на підставі порушеної кримінальної справи, а рішенням суду по цій кримінальній справі його повністю виправдано, відповідно він має право на відновлення своїх прав на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють опертативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01.12.1994 рн. № 266/94-ВР. Зазначає, що якщо людину звільняють за дисциплінарний проступок, який підтверджується порушенням кримінальної справи, то відповідно до Закону України № 266/94-ВР шкода завдана таким звільненням підлягає відшкодуванню, а права поновленню, при цьому зазначаючи правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.1.0.2018 р. у справі № 385/596/15-ц. Вказує, що судом першої інстанції проігноровано існування частини правової норми пункту 6 Положення «Про застосування Закону України № 266/94-ВР» та не досліджено її, що створює хибні уявлення про правову природу повідомлення Яворівського районного суду, його зміст та значення встановлених ним повідомленням фактів. Позивач стверджує, що йому була завдана шкода та порушені його права внаслідок незаконного повідомлення про підзору у вчиненні кримінального правопорушення та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, наслідком яких стало звільнення з посади в митних органах. Також вказує, на невірне застосування судом першої інстанції норму статті 6 Закону України № 266/94-ВР.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу Львівська митниця просить відмовити у її задоволенні та залишити и без змін рішення суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 18 червня 2010 року ОСОБА_1 , відповідно до наказу Державної митної служби України №1142-к, з 02 серпня 2010 року призначений на посаду інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Краковець» Львівської митниці.

10 жовтня 2011 року постановою старшого слідчого відділу з розслідування злочинів щодо корупційних діянь прокуратури Львівської області, юриста 2 класу, ОСОБА_2 , який розглянув матеріали перевірки за заявою ОСОБА_3 про вимагання неправомірної вигоди старшим інспектором митного поста «Краковець» Львівської митниці ОСОБА_4 та правомірності дій службових осіб митного поста Львівської митниці під час пропуску 10 жовтня 2011 року на митну територію України вантажу різної групи товарів, порушено кримінальну справу стосовно старшого інспектора митного поста «Краковець» Львівської митниці ОСОБА_4 та інспектора митного поста «Краковець» Львівської митниці ОСОБА_1 за ознаками складу злочину, передбаченого частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України.

Наказом Державної митної служби України №2236-к від 10.10.2011 року перебування ОСОБА_1 на державній службі в митних органах України було припинено з підстави, що 10 жовтня 2011 року співробітниками УДСБЕЗ УМВС України у Львівській області затримано ОСОБА_1 , інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Краковець» Львівської митниці та ОСОБА_4 , старшого інспектора цього ж підрозділу, під час отримання ними грошових коштів у розмірі 400 Євро від громадянина, який слідував через митний кордон України.

Наказом Львівської митниці №912-к від 10 жовтня 2011 року було оголошено наказ Державної митної служби України від 10 жовтня 2011 року №2236-к.

27 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної митної служби України, Галицької митниці Держмитслужби, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати наказ Державної митної служби України «Про припинення перебування на державній службі» №2236-к від 10.10.2011 року, в частині припинення перебування на державній службі в митних органах України з 10.10.2011 року ОСОБА_1 , інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Краковець» Львівської митниці;

визнати протиправним та скасувати наказ Львівської митниці ДМСУ «Про оголошення наказу Державної митної служби України» №912-к від 10.10.2011 року, в частині проведення повного розрахунку з ОСОБА_1 , здачі службового посвідчення № НОМЕР_1 , номерного знака НОМЕР_2 та представницької картки LV2368;

зобов`язати Державну митну службу України та Галицьку митницю Держмитслужби поновити на посаді ОСОБА_1 ;

нарахувати та виплатити середню заробітну плату за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 за період з 10.10.2011 року до моменту прийняття рішення по цій справі.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року по справі №160/4657/20, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2020 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду відмовлено та позовну заяву ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачеві.

Вироком Яворівського районного суду Львівської області від 22 вересня 2020 року по справі №1329/626/2012 ОСОБА_1 визнано невинуватим по пред`явленому обвинуваченню у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України (по епізодах з потерпілим ОСОБА_11 та потерпілим ОСОБА_10 за 14.09.2011, 16.09.2011, 20.09.2011 та 24.09.2011) і виправдати за відсутністю в його діянні складу злочинів передбачених частиною 3 статті 368 КК України.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року вирок Яворівського районного суду Львівської області від 22.09.2020 року залишено без змін, а апеляцію прокурора Львівської обласної прокуратури - без задоволення.

Постановою Верховного Суду у складі колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 15 грудня 2021 року вирок Яворівського районного суду Львівської області від 22 вересня 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року залишено без змін, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної митної служби України, Галицької митниці Держмитслужби, в якому, згідно заяви про зміну предмета позову, просив суд:

- поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора ВМО №2 митного пропуску «Краковець» Львівської митниці, або аналогічній посаді шляхом визнання недійсними: наказу Державної митної служби України «Про припинення перебування на державній службі» №2236-к від 10.10.2011, в частині припинення перебування на державній службі в митних органах України з 10.10.2011 року ОСОБА_1 , інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Краковець» Львівської митниці; наказу Львівської митниці ДМСУ Про оголошення наказу Державної митної служби України №912-к від 10.10.2011, в частині проведення повного розрахунку з ОСОБА_1 , здачі службового посвідчення ОСОБА_1 , номерного знака та представницької картки НОМЕР_3 ; запису про звільнення з роботи (посади) ОСОБА_1 , зобов`язавши відповідачів внести відповідні відомості до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування;

- стягнути на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 жовтня 2011 року по день ухвалення рішення про поновлення па державній службі;

- строк, протягом якого ОСОБА_1 не працював, з 11 жовтня 2011 року до дня поновлення на державній службі зарахувати до загального трудового стажу, стажу роботи за спеціальністю, стажу державної служби, безперервного стажу;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині стягнення суми середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року у справі №380/10480/21, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії залишено без розгляду.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року у справі №160/4657/20 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2020 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 червня 2022 року по справі №380/10480/21 касаційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2022 року залишено без змін.

13 липня 2022 року ОСОБА_1 надіслав заяву до Європейського суду з прав людини про порушення його прав (заява №39125/22 Lакоv V. Uкrаine) щодо права на справедливий суд.

06 жовтня 2022 року Європейський суд з прав людини, засідаючи в складі одного судді, виніс ухвалу, якою визнав заяву неприйнятною, оскільки строки оскарження законності наказів про звільнення давно пройшли і суди України розглядали цей факт, а не право на відновлення трудових прав на підставі виправдувального вироку по кримінальній справі.

ОСОБА_1 додатково звернувся за роз`ясненнями щодо порядку реалізації та відновлення його трудових прав до Міністерства юстиції України, Яворівського районного суду Львівської області, Міністерства економіки України, Львівської обласної прокуратури та Національного агентства з питань державної служби.

20 грудня 2022 року Міністерство юстиції України надало роз`яснення, що відповідно до Закону України №266/94-ВР постановлення виправдувального вироку суду надає ОСОБА_1 право на відновлення його порушених прав.

28 лютого 2023 року Яворівський районний суд Львівської області повідомив, що відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» роз`яснення процедури поновлення трудових прав не входить до повноважень місцевого суду.

14 квітня 2023 року Міністерство економіки України, як головний орган у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері праці та трудових відносин, надало відповідь, що направило запит до Національного агентства з питань державної служби.

15 квітня 2023 року засобами поштового зв`язку позивачем була отримана відповідь Львівської обласної прокуратури від 28 лютого 2023 року про те, що відповідно до статті 11 Закону України №266/94-ВР, п.п.6,24 Положення про застосування Закону України №266/94-ВР, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України №6/5/3/41 від 04.03.1996 року, обов`язок вчинення вказаних у зверненні дій покладено на орган, яким ухвалено рішення про виправдання.

26 квітня 2023 року Національне агентство з питань державної служби, як центральний орган виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, повідомило, що відповідно до статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість врахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

27 квітня 2023 року Яворівський районний суд Львівської області, як орган яким ухвалено рішення про виправдання, відповідно до статті 11 Закону України №266/94-ВР та пунктів 6, 24 Положення про застосування Закону України №266/94-ВР направив на адресу ОСОБА_1 повідомлення встановленого зразка.

У повідомленні зазначено, що відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», введеного в дію постановою Верховної Ради України від 01 грудня 1994 року, позивач має право, зокрема, звернутися з вимогою протягом трьох місяців про надання попередньої роботи, а при неможливості цього - іншої підходящої роботи до Львівської митниці (), як правонаступника Львівської митниці.

01 червня 2023 року ОСОБА_1 відповідно до принципу правонаступництва при реформуванні державних органів, установ та організацій, на виконання Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», Положення про застосування Закону України №266/94-ВР, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України №26/5/3/41 від 04 березня 1996 року та повідомлення Яворівського районного суду Львівської області №01-05/48/2023 від 27 квітня 2023 року, звернувся до Львівської митниці з заявою, в якій просив:

Львівську митницю () надати ОСОБА_1 попередню роботу, а при неможливості цього - іншу підходящу роботу;

відновити трудові та пенсійні права ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» №266/94-ВР.

Листом Львівської митниці №7.4-1-10/10/15035 від 16 червня 2023 року повідомлено позивача про розгляд заяви від 01.06.2023 (вх.№28048/10-10 від 02.06.2023) за зазначено наступне.

У вказаній заяві ОСОБА_1 посилаєтесь на положення Закону України від 01.12.1994 №266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року №6/5/3/41.

Відповідно до статті 6 Закону №266/94-ВР, громадянин, звільнений з роботи (посади) у зв`язку з незаконним засудженням або відсторонений від посади у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, має бути поновлений на колишній роботі (посаді), а в разі неможливості цього (ліквідація підприємства, установи, організації, скорочення посади, наявність інших передбачених законом підстав, що перешкоджають поновленню на роботі (посаді) - йому має бути надано державною службою зайнятості іншу підходящу роботу.

Робота (посада) надається громадянинові не пізніше ніж через один місяць з дня звернення, якщо воно надійшло протягом трьох місяців з дня набрання законної сили виправдувальним вироком, винесення постанови (ухвали) про закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Пунктом 18 Положення №6/5/3/41 передбачено, що згідно з статтею 6 Закону громадянину, звільненому з роботи (посади) у зв`язку з незаконним засудженням або відстороненому від посади у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, надається колишня робота (посада), а при неможливості цього (ліквідація підприємства, установи, організації, скорочення посади, втрата довіри до працівника, який безпосередньо обслуговував грошові або товарні цінності, внаслідок вчинення ним винних дій, скоєння працівником, який виконував виховні функції, аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи, а також наявність інших, передбачених законом підстав, що перешкоджають поновленню на роботі (посаді), йому має бути надано державною службою зайнятості іншу підходящу роботу.

Робота (посада) надається громадянинові не пізніше місячного терміну з дня звернення, якщо воно надійшло протягом трьох місяців з моменту набрання законної сили виправдувальним вироком або винесення постанови (ухвали) про закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеності участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Наказом Державної митної служби України №2236-к від 10.10.2011 року «Про припинення перебування на державній службі» ОСОБА_1 було припинено державну службу за порушення присяги державних службовців відповідно до пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу».

Вказаний наказ є чинним та не скасованим.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є: набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи.

Також, пунктом 5 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу» (1993 року, в редакції станом на 10.10.2011 року) було передбачено, що крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі: виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню державного службовця на державній службі .

Статтею 12 Закону визначено, що не можуть бути обраними або призначеними на посаду в державному органі та його апараті особи, які мають судимість, що є несумісною з зайняттям посади.

Однак, ОСОБА_1 , не було звільнено з роботи з підстави, передбаченої пунктом 7 частини 1 статті 36 КЗпП України або пунктом 5 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу», а тому норми Закону №266/94-ВР та Положення №6/5/3/41, не підлягають застосуванню в даному випадку.

Верховний Суд в постанові від 23.06.2022 у справі №380/10480/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Галицької митниці Держмитслужби про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зокрема зазначив наступне:

«Проте, як правильно зазначили суди попередніх інстанцій, ОСОБА_1 звільнено з посади за порушення присяги державного службовця (пункт 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу»), що є самостійною підставою для звільнення з державної служби, незалежно від обставин притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Водночас Закон №266/94-ВР визначає порядок відшкодування шкоди (втраченого заробітку або інших доходів, конфіскованого майна, сплачених штрафів, судових та інших витрат, моральної шкоди тощо), завданої особі, в тому числі внаслідок незаконного засудження або незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що виникає, зокрема, у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

При цьому стаття 6 цього Закону передбачає порядок поновлення на роботі (посаді) особи, звільненої з роботи (посади) у зв`язку з незаконним засудженням або відстороненої від посади у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності.

Виходячи з цього, суди дійшли обґрунтованого висновку, що положення Закону №266/94-ВР не підлягають застосуванню при вирішенні питання щодо строку звернення до суду з цим позовом».

Окрім того, і статтею 6 Закону №266/94-ВР і Пунктом 18 Положення №6/5/3/41 передбачено надання роботи (посади) громадянинові не пізніше ніж через один місяць з дня звернення, якщо воно надійшло протягом трьох місяців з дня набрання законної сили виправдувальним вироком. Звернення надійшло поза межами вказаного строку.

Враховуючи викладене, заява ОСОБА_1 від 01 червня 2023 року не підлягає задоволенню.

Вважаючи протиправною відмову Львівської митниці у наданні попереднього місця роботи (посади) в Львівській митниці, а при неможливості цього - іншої підходящої роботи, відповідно до ст.ст.1,2 Закону України №266/94-ВР, п.п.3,4 Положення про застосування Закону України №266/94-ВР, повідомлення Яворівського районного суду Львівської області №01-05/48/2023 та відновленні його трудових прав, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивача звільнено зі служби за порушення присяги державного службовця (пункт 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу»), а не внаслідок незаконного засудження або незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а отже приписи Закону № 266/94-ВР на вказані правовідносини не розповсюджуються.

Колегія суддів погоджується з таким висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну службу» в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни України, які вперше зараховуються на державну службу, приймають Присягу такого змісту: «Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов`язки».

Державний службовець підписує текст Присяги, який зберігається за місцем роботи. Про прийняття Присяги робиться запис у трудовій книжці.

Статтею 30 цього ж Закону визначені підстави припинення державної служби

Крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі:

1) порушення умов реалізації права на державну службу (стаття 4 цього Закону);

2) недотримання пов`язаних із проходженням державної служби вимог, передбачених статтею 16 цього Закону;

3) досягнення державним службовцем граничного віку проходження державної служби (стаття 23 цього Закону);

4) відставки державних службовців, які займають посади першої або другої категорії (стаття 31 цього Закону);

5) виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню державного службовця на державній службі (стаття 12 цього Закону);

6) відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої статтею 17 цього Закону;

7) неподання або подання державним службовцем неправдивих відомостей щодо його доходів, передбачених статтею 13 цього Закону.

Зміна керівників або складу державних органів не може бути підставою для припинення державним службовцем державної служби на займаній посаді з ініціативи новопризначених керівників, крім державних службовців патронатної служби.

За державними службовцями, які займали посади першої категорії не менше трьох років і звільнені у зв`язку із зміною складу органу, де вони працювали, або закінченням терміну повноважень цього органу, зберігається середньомісячний заробіток на період працевлаштування, але не більше одного року.

У даному випадку, 10 жовтня 2011 року постановою старшого слідчого відділу з розслідування злочинів щодо корупційних діянь прокуратури Львівської області, юриста 2 класу, ОСОБА_2 , який розглянув матеріали перевірки за заявою ОСОБА_3 про вимагання неправомірної вигоди старшим інспектором митного поста «Краковець» Львівської митниці ОСОБА_4 та правомірності дій службових осіб митного поста Львівської митниці під час пропуску 10 жовтня 2011 року на митну територію України вантажу різної групи товарів, порушено кримінальну справу стосовно старшого інспектора митного поста «Краковець» Львівської митниці ОСОБА_4 та інспектора митного поста «Краковець» Львівської митниці ОСОБА_1 за ознаками складу злочину передбаченого частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України.

Наказом Державної митної служби України №2236-к від 10.10.2011 року перебування ОСОБА_1 на державній службі в митних органах України було припинено за порушення присяги державного службовця (пункт 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу»).

Наказом Львівської митниці №912-к від 10 жовтня 2011 року було оголошено наказ Державної митної служби України від 10 жовтня 2011 року №2236-к.

Відповідно до статті 6 Закону №266/94-ВР, громадянин, звільнений з роботи (посади) у зв`язку з незаконним: засудженням: або відсторонений від посади у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, має бути поновлений на колишній роботі (посаді), а в разі неможливості цього (ліквідація підприємства, установи, організації, скорочення посади, наявність інших передбачених законом підстав, що перешкоджають поновленню на роботі (посаді) - йому має бути надано державною службою зайнятості іншу підходящу роботу. Робота (посада) надається громадянинові не пізніше ніж через один місяць з дня звернення, якщо воно надійшло протягом трьох місяців з дня набрання законної сили виправдувальним вироком або винесення постанови (ухвали) про закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Пунктом 18 Положення №6/5/3/41 передбачено, що згідно зі ст.6 Закону №266/94-ВР громадянину, звільненому з роботи (посади) у зв`язку з незаконним засудженням, або відстороненому від посади у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, надається колишня робота (посада), а при неможливості цього (ліквідація підприємства, установи, організації, скорочення посади, втрата довіри до працівника, який безпосередньо обслуговував грошові або товарні цінності, внаслідок вчинення ним винних дій, скоєння працівником, який виконував виховні функції, аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи, а також наявність інших, передбачених законом підстав, що перешкоджають поновленню на роботі (посаді), - йому має бути надано державною службою зайнятості іншу підходящу роботу. Робота (посада) надається громадянинові не пізніше місячного терміну з дня звернення, якщо воно надійшло протягом трьох місяців з моменту набрання законної сили виправдувальним вироком або винесення постанови (ухвали) про закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеності участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Підставою для припинення державної служби ОСОБА_1 стало порушення Присяги державних службовців відповідно до пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу».

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є: набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи.

Також, пунктом 5 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу» (1993 року, в редакції станом на 10.10.2011 року) було передбачено, що крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі: виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню державного службовця на державній службі (стаття 12 цього Закону).

Статтею 12 Закону України «Про державну службу» визначено, що не можуть бути обраними або призначеними на посаду в державному органі та його апараті особи, які мають судимість, що є несумісною із зайняттям посади.

Верховний Суд у постанові від 23.06.2022 у справі №380/10480/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Галицької митниці Держмитслужби про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зазначив наступне:

«Проте, як правильно зазначили суди попередніх інстанцій, ОСОБА_1 звільнено з посади за порушення присяги державного службовця (пункт 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу»), що є самостійною підставою для звільнення з державної служби, незалежно від обставин притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Водночас Закон №266/94-ВР визначає порядок відшкодування шкоди (втраченого заробітку або інших доходів, конфіскованого майна, сплачених штрафів, судових та інших витрат, моральної шкоди тощо), завданої особі, в тому числі внаслідок незаконного засудження або незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що виникає, зокрема, у випадку постановлення виправдувального вироку суду».

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року, в адміністративній справі №160/4657/20, яка набрала законної сили, позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачеві у зв`язку з пропущенням строків звернення до сулу.

Спростовуючи доводи позивача щодо застосування до спірних правовідносин правового висновку викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі №383/596/15-ц, суд першої інстанції вірно вказав на те, що він не є релевантним спірним правовідносинам, оскільки справа №383/596/15-ц стосувалась звільнення у запас Збройних сил України за пунктом 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у зв`язку з порушенням щодо позивача кримінальної справи, а не за дисциплінарний проступок.

В той же час у спірних правовідносинах ОСОБА_1 було припинено державну службу за порушення Присяги державних службовців відповідно до пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу» і жодним чином не пов`язано з повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, як на тому помилкового наголошує позивач в апеляційній скарзі.

27 квітня 2023 року Яворівський районний суд Львівської області, як орган яким ухвалено рішення про виправдання, відповідно до статті 11 Закону України №266/94-ВР та п. п. 6, 24 Положення про застосування Закону України №266/94-ВР, направив позивачеві повідомлення встановленого зразка.

У повідомленні зазначено, що відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», введеного в дію постановою Верховної Ради України від 1 грудня 1994 року, позивач має право, зокрема, звернутися з вимогою протягом трьох місяців про надання попередньої роботи, а при неможливості цього - іншої підходящої роботи до Львівської митниці (), як правонаступника Львівської митниці.

Відповідно до пункту 6 Положення №6/5/3/41, громадянинові, а у разі його смерті - його спадкоємцям відповідний орган, зазначений у пункті 11 цього Положення, одночасно з повідомленням про закриття справи в стадії дізнання і попереднього слідства або з копією виправдувального вироку, що набрав законної сили, або постановою (ухвалою) суду (судді) направляє повідомлення, в якому роз`яснює, куди і протягом якого терміну можна звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав.

Згідно з пункту 24 Положення №6/5/3/41, у разі постановлення виправдувального вироку, закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеності участі громадянина у вчиненні злочину, а також у разі закриття справи про адміністративне правопорушення, орган дізнання, слідчий, прокурор або суд зобов`язані згідно з статтею 11 Закону роз`яснити громадянинові порядок поновлення його порушених прав і відшкодування іншої шкоди, а також на його прохання в місячний термін письмово повідомити про своє рішення трудовий колектив або громадські організації за місцем проживання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказане повідомлення не встановлює права, а лише роз`яснює права, передбачені Законом №266/94-ВР, які передбачено пунктами 6 та 24 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року №6/5/3/41, а тому не може вважатися правоустановчим документом, як а тому наполягає позивач в апеляційній скарзі.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 не було звільнено з роботи з підстав, передбачених пунктом 7 частини 1 статті 36 КЗпП України або пунктом 5 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу», а тому в даному випадку норми Закону №266/94-ВР та Положення №6/5/3/41 не підлягають застосуванню, в зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи зазначену позицію Європейського суду з прав людини, апеляційний суд надав відповідь на всі аргументи позивача, наведені в апеляційній скарзі, які мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи викладене суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, вірно встановив фактичні обставини справи та дав їм правову оцінку, доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки висновків зроблених судом першої інстанції, що не може бути підставою для скасування судового рішення.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили.

В повному обсязі постанова складена 30 січня 2024 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя А.О. Коршун