Справа № 620/17300/23
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2024-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2024 року Чернігів Справа № 620/17300/23

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення при обрахунку грошової допомоги на оздоровлення, передбаченої ст.10-1 та ч.3 ст.15 Закону України від 20.12.1991 №2011 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2015-2018 роки;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2013-2014 роки, передбачену ст.10-1 та ч.3 ст.15 Закону України від 20.12.1991 №2011 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення з урахуванням січня 2008 року як базового місяця проведення індексації;

- визнати протиправними дії відповідача щодо неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення при обрахунку матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014 рік, з урахуванням щомісячної додаткової винагороди та індексації грошового забезпечення з урахуванням січня 2008 року, як базового місяця проведення індексації.

В обґрунтування своїх вимог позивачем вказано, що відповідачем протиправно не включено щомісячну додаткову грошову винагороду та індексацію грошового забезпечення при розрахунку грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, оскільки вказані виплати входять до складу грошового забезпечення відповідно.

Суд ухвалою від 04.12.2023 відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Також встановлено відповідачу 15-дений строк з дня вручення вказаної ухвали для надання відзиву на позов.

Відповідач, у встановлений судом строк, відзив на позов не подав. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. До суду повернуто конверт з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.12.2014 №254 позивача звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу. При звільненні позивачу виплачено грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2013 та 2014 роки та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2014 рік.

Вважаючи, що при обчисленні грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань мали бути враховані щомісячна додаткова грошова винагорода та індексація грошового забезпечення, позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою.

На його заяву, відповідач листом від 30.10.2023 повідомив його, що з ним було проведено всі розрахунки грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та інші обов`язкові виплати та індексація та були виплачені в повному обсязі, відповідно до наказів Міністра оборони України, вказівок і розпоряджень Департаменту фінансів Міністерства оборони України в межах фінансових ресурсів бюджетів всіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування за відповідний період.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Частиною 2 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 (далі - Постанова №889) установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил України (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення (пункт 2 Постанови №889).

Віднесення зазначеної винагороди до щомісячних видів грошового забезпечення підтверджено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №522/2738/17.

Також, статтею 18 Закону України від 05.10.2000 №2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Статтею 9 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» передбачено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (частина друга статті 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України врегульовано Законом України від 03.07.1991 №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення».

Згідно з статтею 1 вказаного Закону індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 цього Закону передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Суд зазначає, що індексація має спеціальний статус виплати у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частиною грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі постанова КМУ №1294 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи) (пункт 2 постанови КМУ №1294).

Підпунктом 3 п.5 постанови КМУ №1294 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

На момент виникнення спірних правовідносин порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України було врегульовано положеннями Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260 (далі Інструкція №260).

Ця Інструкція визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Розділами ХХХ та ХХХІІІ Інструкції №260 врегульовані правила виплати матеріальної допомоги та грошової допомоги для оздоровлення.

Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям за їх заявою за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника), із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Матеріальна допомога надається військовослужбовцям за їх заявою за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Розмір матеріальної допомоги установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається матеріальна допомога, включаються посадові оклади, оклади за військовими званнями та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, згідно п.1.2 Інструкції №260 входить підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія.

Враховуючи викладене, щомісячна додаткова грошова винагорода та індексація грошового забезпечення не є тими складовими грошового забезпечення, з яких обчислюється матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та матеріальна допомога на оздоровлення. Такими складовими є посадові оклади, оклади за військовими званнями та щомісячні додаткові види грошового забезпечення, крім винагород.

З урахуванням викладеного, підстави для перерахунку позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення відсутні.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2021 у справі №825/997/17 та постанову Верховного Суду від 30.04.2021 у справі №620/561/20, оскільки в зазначених рішеннях спірним було питання віднесення індексації та додаткової винагороди до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні, оскільки вони мали характер щомісячної виплати.

В той же час, спірним у даній справі є порядок обчислення матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення, обчислення яких відбувається не з усього отримуваного позивачем грошового забезпечення, а з його складових, а саме посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, крім винагород.

З урахуванням викладеного, у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись статтями 72-74, 77, 132, 134,139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Повне рішення суду складено 01.02.2024.

Суддя Л.О. Житняк