Справа № 120/17082/23
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 р. Справа № 120/17082/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши в місті Вінниці за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 )

про: визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач), який поданий його представником - адвокатом Дабіжою Оленою Анатолівною (далі представник позивача), до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) (далі також відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Заявлені позовні вимоги мотивовані протиправною бездіяльністю відповідача, що, на переконання представника позивача, полягає у неповному нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди збільшеної до 100000 грн. у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за серпень, вересень та листопад 2022 року.

У позовній заяві зазначається, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 з 21 березня 2022 року по даний час та з самого початку проходження служби перебуваючи в межах населеного пункту Дорошівка Сумської області, який відносився до району ведення воєнних (бойових) дій по 02.02.2023, брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. При цьому в спірний період позивач отримував заробітну плату та додаткову грошову винагороду у розмірі 30 000 грн. відповідно пункту 1 Постанови № 168, тоді як додаткова грошова винагорода із розрахунку до 100 000 грн. за участь у бойових діях або забезпеченні відповідних заходів за серпень, вересень та листопад 2022 року йому не нараховувалась та не виплачувалась, хоча позивач мав право на її отримання. Вважаючи наведене порушенням своїх прав, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Ухвалою від 20.11.2023 судом відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (у письмовому провадженні). Крім того, встановлені сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення.

04.12.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. В основу своїх заперечень відповідач покликається на відсутність у нього інформації та підтверджених фактів про безпосередню участь позивача у бойових діях або заходах, зазначених в підпунктах 1-8 пункту 2 Наказу № 392-АГ, за період серпень, вересень та листопад 2022 року, що могло би бути підставою для опрацювання наказів командування НОМЕР_1 прикордонного загону про виплату додаткової винагороди позивачу в розмірі 70000 грн. в спірні місяці.

07.12.2023 представником позивача до суду подано відповідь на відзив. У даній заяві по суті справи представник позивача звертає увагу, що відповідачем разом з відзивом не надано жодних документів, які б підтверджували відсутність прізвища ОСОБА_1 у рапортах начальника відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також просить врахувати, що з квітня 2022 року по грудень 2022 року ОСОБА_1 був переміщений до іншого відділу прикордонної служби впс ІНФОРМАЦІЯ_2 , що відноситься до 5 прикордонного загону.

При цьому, як стверджує представник позивача, 30.01.2023 відповідачем видано позивачу Довідку № 12/1-647 про безпосередню участь ОСОБА_1 23.08.2022 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи в межах Сумської області, н.п. Дорошівка. Підставою для видачі цієї довідки зазначено витяг з журналу службово-бойових дій відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 (тип Б) № 10 дск від 30.04.2022 том 1.

Отже, на переконання представника позивача, наявність такої Довідки уже спростовує доводи відповідача про відсутність фактів виконання позивачем у спірний період заходів, зазначених в підпунктах 1-8 пункту 2 Наказу № 392-АГ, що свідчить про неповний аналіз відповідачем документації, яка наявна в 5 прикордонному загоні.

З огляду на викладене представник позивача вважає, що у відповідача все ж таки є наявна документація про безпосередню участь позивача у бойових діях за спірний період (серпень, вересень та листопад 2022 року), яку НОМЕР_1 прикордонний загін всупереч положенням ч. 2 ст. 70 КАС України суду не надав.

За таких обставин представник позивача просила витребувати у відповідача додаткові докази, які, на її думку, можуть підтвердити обґрунтованість заявлених вимог.

Також 07.12.2023 представником позивача подано клопотання про розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження, в задоволенні якого ухвалою суду від 14.12.2023 було відмовлено.

Наступною ухвалою суду від 14.12.2023 клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено частково та витребувано у НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) необхідні для розгляду справи докази та відомості, в тому числі усі докази які підтверджують безпосередню участь ОСОБА_1 в період серпень, вересень та листопад 2022 року в бойових діях або заходах в районі ведення бойових дій, які визначені в п. 2 Наказу № 392-АГ, та докази про підтвердження такої участі згідно переліку наведеного в п. 4 Наказу № 392-АГ, а у випадку відсутності таких доказів відповідне письмове підтвердження.

25.12.2023 до суду від відповідача надійшли письмові пояснення щодо виконання вимог ухвали від 14.12.2023. В даний поясненнях 5 прикордонним загоном додатково підтверджено відсутність в управлінні загону як будь-якої інформації так і підтверджуючих документів про безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за серпень, вересень та листопад 2022 року. Крім іншого відповідач зазначив, що наявна в позивача довідка № 12/1-647 не є належним доказом участі військовослужбовця у бойових діях або заходах у спірний період, а тому не може визначати право особи на виплату додаткової винагороди в розмірі 70000 грн. на місяць.

У свою чергу 09.01.2024 представник позивача надала свої додаткові пояснення, в яких вказала на те, що надана позивачу довідка № 12/1-647, яка видана начальником НОМЕР_1 прикордонного загону про безпосередню участь ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, є належним та допустимим доказом підтвердження участі позивача у бойових діях за серпень 2022 року та надає йому право на виплату додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн. за спірний період. В той же час представник позивача зазначає, що долучена відповідачем довідка про відсутність будь-якого документального підтвердження участі ОСОБА_1 в період серпень, вересень та листопад 2022 року в бойових діях прямо суперечить змісту наведеної вище довідки, а тому не може враховуватися судом при розгляді цієї справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Оцінивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив таке.

Як зазначає позивач та підтверджує відповідач, ОСОБА_1 на підставі Указу Президента України № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 був призваний на військову службу під час мобілізації та з 21.03.2022 проходив військову службу в НОМЕР_1 прикордонному загоні (військова частина НОМЕР_2 ) в межах Сумської області, територія якої до січня 2023 року була районом ведення воєнних (бойових) дій.

Також учасники спору не заперечують пояснення НОМЕР_1 прикордонного загону про те, що за період з 01.08.2022 по 31.12.2022 позивачу з урахуванням фактичного часу виконання обов`язків військової служби нараховувалась та виплачувалась додаткова винагорода в розмірі 30000 грн. (за вересень та листопад 2022 року в розмірі 25000 грн. та 23000 грн. відповідно).

У той же час позивач вказує, що незважаючи на те що з самого початку проходження військової служби він незмінно брав безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, проте виплату додаткової винагороди в розмірі до 100000 грн. за такі місяці як серпень, вересень та листопад 2022 року він не отримав.

30 січня 2023 року начальником НОМЕР_1 прикордонного загону полковником ОСОБА_2 позивачу видана довідка за № 12/1-647 про те, що він дійсно 23.08.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи в межах Сумської області, н.п. Дорошівка. При цьому підставою для видачі цієї довідки вказано: витяг з журналу службово-бойових дій відділу прикордонної служби ОСОБА_3 (тип Б № 10 дск від 30.04.2022 том 1).

Посилаючись на відповідну довідку від 30.01.2023 № 12/1-647, а також те, що населений пункт Дорошівка Сумської області, де позивач перебував з березня 2022 року, включно до січня 2023 року був районом ведення воєнних (бойових) дій, в яких він брав безпосередню участь, останній вважає, що військовою частиною НОМЕР_2 протиправно не здійснено нарахування та виплата йому збільшеної додаткової винагороди передбаченої Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 за серпень, вересень та листопад 2022 року в розмірі 70000 грн.

Наведена, на думку позивача, бездіяльність військової частини НОМЕР_2 спонукала його звернутись до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується такими мотивами.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Статтею 2 Закону №2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Відповідно до п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі державні органи).

Згідно із Інструкцією "Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України", затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 25.06.2018 № 558 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за № 854/32306, грошове забезпечення означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі Постанова № 168, в редакції чинній у спірний період).

Пунктом 1 вказаної постанови установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

З метою виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (із змінами) та врегулювання правовідносин щодо виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України передбаченого постановою від 28.02.2022 № 168 грошового забезпечення, Адміністрацією Державної прикордонної служби України прийнято наказ від 31.03.2022 № 164-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168" (далі - Наказ № 164), який підлягав застосуванню з 24 лютого 2022 року по 31 липня 2022 року.

В подальшому, прийнято наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 №392-АГ Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 (далі - Наказ № 392-АГ), який підлягає обов`язковому виконанню всіма органами охорони державного кордону України, з 1 серпня 2022 року до дня його скасування - 01.12.2022.

Відповідно, в межах спірних правовідносин застосуванню підлягали положення Наказу № 392-АГ.

Так, згідно з пунктом 1 Наказу № 392-АГ військовослужбовцям, крім випадків, передбачених цим наказом, які проходять військову службу в Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управліннях, органах охорони державного кордону, загонах морської охорони (у тому числі строкову), навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення (далі органи Держприкордонслужби) з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби (у зв`язку із звільненням з військової служби) на період дії воєнного стану щомісячно здійснюється виплата додаткової винагороди в розмірі до 30 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби. Додаткова винагорода збільшується до 100 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

Пунктом 2 наказу № 392-АГ визначено, що заходами, передбаченими абзацом другим пункту 1 цього наказу, визначається виконання у відповідні дні військовослужбовцем: 1) бойових завдань із ведення pyxy опору на тимчасово окупованій території України; 2) бойових завдань з пошуку, виявлення i знешкодження диверсійно - розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб), поєднаних з безпосереднім контактом з такими групами, формуваннями, особами; 3) бойових завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей; 4) польотів у районах безпосереднього ведення бойових дій aбo ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту; 5) бойових (спеціальних) завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії, поєднаних з вогневим ураженням a6o безпосереднім зіткненням з противником; 6) бойових завдань з відбиття збройного нападу (безпосереднього вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення a6o спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, за умови безпосереднього зіткнення з противником a6o нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час вогневого ураження; 7) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Держприкордонслужби оборони a6o наступу, контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) a6o штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави; 8) бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення органів Держприкордонслужби a6o їx підрозділів (у тому числі зведених), які виконують завдання у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовим розпорядженням, поєднане з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником.

За змістом пункту 4 Наказу № 392-АГ підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях aбo заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах:

1) бойового наказу (бойового розпорядження);

2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) aбo постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів i кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих a6o оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях у виконанні бойових (спеціальних) завдань із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

При цьому пунктом 5 Наказу № 392-АГ передбачено, що для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та, до якого для виконання і завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі. Для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, у підпорядкування яких вони передані, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, підтверджується довідкою, виданою керівником відповідного органу військового управління, з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця. У довідках, передбачених цим пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджуючі документи, передбачені пунктом 4 цього наказу.

Згідно з пунктом 11 Наказу № 392-АГ склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України. Інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу.

Виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби на підставі наказів вищих начальників (командирів). До наказу про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру до 100 тисяч гривень на місяць, в обов`язковому порядку додаються узагальнені дані, отримані з документів, передбачених пунктами 4-6 цього наказу (пункт 12 Наказу № 392-АГ).

Отже, із системного аналізу наведених положень Наказу № 392-АГ слідує, що сам факт проходження військовослужбовцем військової служби чи участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони держави на території регіону, який являється районом ведення воєнних (бойових) дій, ще не є достатньою підставою для набуття таким військовослужбовцем права на отримання додаткової винагороди збільшеної до 100 тисяч гривень у розрахунку на місяць.

Таке право на отримання військовослужбовцем збільшеної додаткової винагороди виникає лише у разі безпосередньої його участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій, перелік яких наводиться в пункті 2 Наказу № 392-АГ.

При цьому підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях aбo заходах, передбачених пунктом 2 Наказу № 392-АГ, є сукупність інформації, визначеної на підставі трьох документів, про які йде мова в пункті 4 цього ж Наказу № 392-АГ: 1) бойового наказу (бойового розпорядження); 2) журналу бойових дій; 3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу про участь кожного військовослужбовця у бойових діях у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Натомість, як встановлено судом, жодного із наведених вище документів, який би підтверджував безпосередню участь позивача у бойових діях aбo заходах, передбачених пунктом 2 Наказу № 392-АГ, в період серпень, вересень та листопад 2022 року матеріали справи не містять і таких, згідно офіційного підтвердження відповідача, у військовій частині НОМЕР_2 не має.

В даному випадку фактично єдиним доказом, на який позивач посилається як на підставу своїх вимог є довідка НОМЕР_1 прикордонного загону № 21/1-647 від 30.01.2023

Втім, досліджуючи зміст цієї довідки суд враховує, що, по перше, така довідка не відноситься до переліку документів, визначених п. 4 Наказу № 392-АГ, які б могли вважатися належними доказами участі позивача у бойових діях та заходах, та по своїй формі і змісту не відповідає додатку 1 до Наказу № 392-АГ.

По друге, зміст цієї довідки стосується участі особи у заходах, «необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України» що не є тотожним поняттю «участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії», що вжито в п. 1 Постанови № 168 та п. 1 Наказу № 392-АГ (знову ж таки невідповідність її формі, передбаченій додатком 1 Наказу № 392-АГ).

А по третє, така довідка визначає час участі позивача у зазначених в ній заходах лише один день 23.08.2022. Тому наведена в такій довідці інформація в будь-якому разі не може повністю охоплювати весь спірний період серпень, вересень та листопад 2022 року, на що безпідставно посилається позивач. Тим більше як зазначає сам відповідач, дана довідка видавалась позивача для вирішення соціально-побутових питань за місцем реєстрації, а не в цілях виплати додаткової грошової винагороди.

Будь-яких інших доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у спірний період останнім надано не було.

Так, з метою вжиття заходів щодо повного з`ясування усіх обставин справи та враховуючи відповідне клопотання сторони позивача суд своєю ухвалою від 14.12.2023 витребовував у відповідача усі докази які підтверджують безпосередню участь ОСОБА_1 в період серпень, вересень та листопад 2022 року в бойових діях або заходах в районі ведення бойових дій, які визначені в п. 2 Наказу № 392-АГ, та докази про підтвердження такої участі згідно переліку наведеного в п. 4 Наказу № 392-АГ.

Натомість, на виконання цієї ухвали 5 прикордонним законом повідомлено суду про відсутність у нього будь-якої інформації як і підтверджуючих документів про безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період серпень, вересень та листопад 2022 року. Вказано, що накази про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 70000 грн. за період серпень, вересень та листопад 2022 року не опрацьовувались у зв`язку з відсутністю підтверджуючої інформації про факти виконання ним у зазначені періоди заходів, передбачених пп. 1-8 п. 2 Наказу № 392-АГ.

Наведене підтверджено відповідною довідкою за підписом начальника 5 прикордонного загону ОСОБА_4 , яка була надана відповідачем до справи на виконання вимог суду.

Інших доказів на спростування цих відомостей стороною позивача до матеріалів справи не додано.

При цьому суд вважає безпідставними доводи представника позивача про те, що надана відповідачем довідка є неналежним доказом у справі.

Як зазначено у ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

А згідно з ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В даному випадку зазначені відповідачем обставини, що викладені в відповідній довідці за підписом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону, містять інформацію, яка стосується предмету доказування, тим більше така інформація якраз і була надана за вимогою суду згідно ухвали від 14.12.2023. А отже, в суду відсутні підстави не враховувати надану відповідачем інформацію та відповідний доказ при розгляді цієї справи.

Таким чином виходячи зі встановлених обставин справи суд доходить висновку, що оскільки участь позивача в період: серпень, вересень та листопад 2022 року в бойових діях або заходах в районі ведення бойових дій визначених в п. 2 Наказу № 392-АГ не підтверджена жодним доказом, визначеним в п. 4 цього Наказу № 392-АГ, тому у відповідача були відсутні законні підстави для винесення наказів про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди збільшеної до 70 тис. грн. на місяць за спірні періоди.

Відтак, ознак протиправної бездіяльності в поведінці відповідача в межах спірних правовідносин щодо виплати позивачу збільшеної додаткової винагороди судом не встановлено.

Наведене вказує на те, що заявлені позивачем позовні вимоги не знайшли свого достатнього підтвердження фактичними обставинами та відповідними доказами, у зв`язку з чим суд не знаходить підстав для задоволення даного позову.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, системно проаналізувавши приписи законодавства України та надавши оцінку наявним у справі доказам та основним доводам сторін, суд доходить до переконання, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати згідно ст. 139 КАС України присудженню на користь позивача не підлягають.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні вимог адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 31.01.24.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 );

Відповідач: НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович