Справа № 300/6860/23
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2024-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" лютого 2024 р. справа № 300/6860/23
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Чуприна О.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник по довіреності Лісодід Олег Валентинович, до Переріслянської сільської ради об`єднаної територіальної громади Надвірнянського району Івано-Франківської області про визнання протиправним, скасування рішення за №539-20/2023 від 29.05.2023 та зобов`язання повторно розглянути заяву від 16.05.2023, -
ОСОБА_1 (надалі по тексту також позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якої діє представник по довіреності Лісодід Олег Валентинович (надалі по тексту також - представник позивача, ОСОБА_2 ), звернулася в суд з адміністративним позовом до Переріслянської сільської ради об`єднаної територіальної громади Надвірнянського району Івано-Франківської області (надалі по тексту також відповідач, сільська рада, Переріслянська сільська рада, об`єднана територіальна громада) про визнання протиправним, скасування рішення за №539-20/2023 від 29.05.2023 (надалі по тексту також - оскаржуване рішення) та зобов`язання повторно розглянути заяву від 16.05.2023.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 звернулася до Переріслянської сільської ради із заявою від 16.05.2023 про передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд. За результатом розгляду такої заяви, на сесії сільської ради восьмого демократичного скликання (двадцята сесія) прийнято рішення за №539-20/2023 від 29.05.2023, яким відмовлено в погодженні та затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1182 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (надалі по тексту також земельна ділянка), для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Причиною такої відмови, як протиправно вважає відповідач, є невідповідність меж земельної ділянки фактичному використанню по межі Г-А (в межі земельної ділянки включено проїзд з АДРЕСА_1 ) та через відсутність реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі (надалі по тексту також ДЗК).
Як стверджує позивач, вказані в оскаржуваному рішенні обставини не відповідають фактичним, оскільки відповідно до плану відводу земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку від 25.05.1986, виданого на підставі рішення виконкому Гаврилівської сільської ради депутатів трудящих від 16.05.1986 за №9, зображено план земельної ділянки площею 0,15 га, а площа фактичного використання, згідно з даними внесеними до технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (надалі по тексту також технічна документація) становить 0,1182 га, що є меншим первинно виділеної землі у 1986 році, отже в межах земельної ділянки відсутній проїзд з АДРЕСА_1 . Також, ОСОБА_1 вказує на те, що відповідно до пункту 5 частини 5 статті 186 Земельного Кодексу України (надалі по тексту також ЗК України) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не проходить таку стадію, як погодження і одразу підлягає до затвердження, оскільки на даній земельній ділянці розташований житловий будинок, право власності на який зареєстровано за позивачем, згідно із Свідоцтвом на спадщину за законом від 11.08.2010. ОСОБА_1 відзначає, що державна реєстрація земельної ділянки в ДЗК до моменту затвердження технічної документації органом місцевого самоврядування є недоречною, оскільки така земельна ділянка вважатиметься сформованою, що буде підставою для реєстрації речового права на неї. Просить позов задовольнити в повному обсязі.
Дана позовна заява надійшла до суду через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему із приміткою "Документ сформований в системі "Електронний суд" 04.10.2023 та підписана електронним цифровим підписом належного представника Лісодіда О.В., який діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги (а.с.2-4).
За наслідками виконання позивачем ухвали про залишення позовної заяви без руху від 10.10.2023 (а.с.50-51), Івано-Франківським окружним адміністративним судом ухвалою від 20.10.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін за наявними матеріалами (а.с.58-59).
Ухвалою суду від 30.01.2024 відмовлено у задоволенні коментованого клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши адміністративний позов, відзив на позов, відповідь на відзив, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВРА за №167428 від 11.08.2010, виданого державним нотаріусом Надвірнянської районної державної нотаріальної контори Войташек І.І., ОСОБА_1 є спадкоємцем вказаного в цьому свідоцтві майна, яке належало спадкодавцю ОСОБА_4 (надалі по тексту також спадкодавець), котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10). На момент смерті спадкодавця йому належало домоволодіння АДРЕСА_1 . До зазначеного домоволодіння, окрім іншого, включено житловий будинок загальною площею 60,2 кв.м., житлова площа становить 38,7 кв.м. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, станом на 13.09.2023, ОСОБА_1 з 14.01.2014 є власником коментованого вище домоволодіння (а.с.9, 42-43).
ТзОВ "Юридично-Земельний Центр-ІФ" за заявою позивача виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1182 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 (а.с.11-17, 27-40).
Листом від 31.01.2023 за №90/03-26 відповідач повідомив позивача про те, що для розгляду заяви, щодо погодження меж земельної ділянки, по суті на черговому засіданні депутатської комісії необхідно представити матеріали технічної документації, з врахуванням ширини вулиці Українська (11 метрів від осі дороги) та ширини вулиці Героїв Небесної Сотні (5 метрів від осі дороги), існуючого проїзду з АДРЕСА_1 , для забезпечення законних прав сусідніх землевласників та землекористувачів щодо безперешкодного доступу до своїх домоволодінь та з метою недопущення самовільного зайняття земель комунальної власності (вулиць та проїздів) (а.с.70, 78).
16.05.2023 ОСОБА_1 звернулась до Переріслянської сільської ради із заявою, в якій просила передати у власність земельну ділянку площею 0,1182 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 , у урахуванням зауважень та пропозицій відповідно до листа від 31.01.2023 за №90/03-26 (а.с.56).
За результатом розгляду такої заяви, Переріслянською сільською радою восьмого демократичного скликання (двадцята сесія) прийнято рішення за №539-20/2023 від 29.05.2023, яким відмовлено в погодженні та затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі у власність позивачу через:
- невідповідність меж земельної ділянки фактичному використанню по межі Г-А (в межі земельної ділянки включено проїзд з АДРЕСА_1 );
- відсутність реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі (зворотній бік а.с.5, 26, зворотній бік а.с.71).
ОСОБА_1 , вважаючи протиправним рішення Переріслянської сільської ради восьмого демократичного скликання (двадцята сесія) №539-20/2023 від 29.05.2023, звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав на отримання у власність земельної ділянки.
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Правовідносини у сфері набуття права власності на землю, врегульовані Земельним кодексом України.
Відповідно до пунктів "а" і "б" частини 1 статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад в галузі земельних відносин належить: розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.
Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності (частина 1 статті 81 ЗК України).
Частинами 1-2 статті 83 ЗК України визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю.
У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.
В силу вимог частин 1-4 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.
Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру визначені Законом України "Про Державний земельний кадастр" від 07.07.2011 за № 3613-VI (надалі по тексту також - Закон №3613-VI).
На виконання частини 3 статті 5 Закону №3613-VI прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 за №1051 (надалі по тексту також Порядок №1051), якою затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру.
У відповідності до статті 1 Закону України від 07.07.2011 за №3613-VI "Про Державний земельний кадастр", в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера, кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування
Об`єктами ДЗК є, в тому числі, земельні ділянки (стаття 10 Закону №3613-VI).
Згідно з частинами першою, другою статті 791 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Частинами першою, другою статті 6 Закону №3613-VI передбачено, що ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Держателем Державного земельного кадастру є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Згідно з частинам першою та четвертою статті 9 Закону №3613-VI внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.
Статтею 16 вказаного Закону встановлено, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці. Інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігається у Державному земельному кадастрі постійно.
Відтак, дії щодо державної реєстрації земельної ділянки спрямовані для визначення земельної ділянки як об`єкта цивільних прав та не стосуються реєстрації речових прав на неї.
Абзацом 2 частини 1, частиною 2 статті 118 ЗК України, в редакції на час прийняття оскаржуваного рішення, визначено, що громадянами, заінтересованих у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, які перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, до клопотання, яке подається до відповідного органу місцевого самоврядування, додається розроблена відповідно до Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення.
У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приймає рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову.
Згідно з частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).
Відповідно до абзацу 1 частини 7 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін (абзацу 1 частини 7 статті 118 ЗК України).
Частинами 9-11 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду питання вирішується в судовому порядку.
Як свідчить зміст частини 1 статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Порядок погодження і затвердження документації із землеустрою визначено положеннями статті 186 Земельного кодексу України.
Згідно вимог пункту 5 частини 5 статті 186 ЗК України технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) затверджується у разі передачі на підставі такої документації земельної ділянки у власність та користування Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування - рішенням таких органів.
Технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування (стаття 1 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 за №858-IV).
Абзацом 1 статті 25 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 за №858-IV, в редакції чинній на момент виготовлення позивачем технічної документації, врегульовано, що документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Абзац другий зазначеної статті Закону визначає види документації із землеустрою, серед яких: проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок (пункт "ґ") і технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (пункт "і").
Тобто проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок і технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) є різними видами документації з землеустрою.
Відповідно до статті 29 Закону №858-IV документація із землеустрою включає в себе текстові та графічні матеріали і містить обов`язкові положення, встановлені завданням на розробку відповідного виду документації.
Документація із землеустрою розробляється на основі завдання на розробку відповідного виду документації, затвердженого замовником.
Склад, зміст і правила оформлення кожного виду документації із землеустрою регламентуються відповідною нормативно-технічною документацією з питань здійснення землеустрою.
Погодження і затвердження документації із землеустрою відповідно до статті 30 Закону України "Про землеустрій" проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.
Частиною 1 статті 26 Закону України "Про землеустрій" визначено, що замовниками документації із землеустрою, поряд з іншими, можуть бути землекористувачі.
Як визначено частинами 1-3 статті 55 Закону України "Про землеустрій" встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт.
Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача.
У разі передачі у власність та користування земельної ділянки на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування технічна документація розробляється на підставі дозволу, виданого відповідним органом (крім випадків, якщо відповідно до закону розроблення технічної документації здійснюється без надання такого дозволу).
Згідно частини 4 статті 55 Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає:
а) завдання на складання технічної документації із землеустрою;
б) пояснювальну записку;
в) матеріали топографо-геодезичних робіт;
г) кадастровий план земельної ділянки;
ґ) перелік обмежень у використанні земельної ділянки;
д) відомості про встановлені межові знаки.
В контексті вказаного правового регулювання суд покликається до положень частини 1 статті 34 Закону №3613-VI, якою визначено, що на кадастровому плані земельної ділянки, серед іншого, відображаються кадастровий номер земельної ділянки;
Отже, для такого виду документації із землеустрою, як технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), встановлено вимоги наявності в ній кадастрового плану земельної ділянки, який, в свою чергу повинен містити, кадастровий номер земельної ділянки.
Повертаючись до фактичних обставин справи, встановлених вище по тексту судового рішення, відповідно до статті 55 Закону №858-IV із урахуванням положень статті 120 ЗК України технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), в цьому випадку, розробляється за рішенням землекористувача, оскільки на даній земельній ділянці розташований житловий будинок, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_1 , згідно із Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.08.2010. В свою чергу, позивач у 2022 році виготовила технічну документацію на вказану земельну ділянку та звернулася до відповідача із заявою від 16.05.2023 про її затвердження.
Відповідач, за наслідками розгляду заяви позивача від 16.05.2023 прийняв рішення за №539-20/2023 від 29.05.2023, яким відмовив в погодженні та затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та в передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1182 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) через невідповідність меж земельної ділянки фактичному використанню по межі Г-А (в межі земельної ділянки включено проїзд з АДРЕСА_1 ) та в зв`язку із відсутністю реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі.
Досліджуючи правомірність прийняття Переріслянською селищною радою оскаржуваного рішення за №539-20/2023 від 29.05.2023, в сукупності із аргументами сторін щодо його правомірності/неправомірності із посиланням на подані докази, та зважаючи на норми матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд відзначає наступне.
Зміст рішення Переріслянської селищної ради за №539-20/2023 від 29.05.2023, яким відмовлено позивачу у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки, свідчить про чіткі юридичні підстави такої відмови, а саме: пункт "а" частини 4 статті 83 Земельного кодексу України та пункт 3 Розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр".
Додатково відповідач в оскаржуваному рішенні виклав короткий зміст мотивів і обґрунтування відмови, зокрема, при розробленні технічної документації із землеустрою по межі Г-А включено землі загального користування проїзд з АДРЕСА_1 .
Так, згідно вимог пункту "а" частини 4 статті 83 Земельного кодексу України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).
Суд дослідив подані відповідачем до матеріалів справи, графічні матеріали та викопіювання з містобудівної документації.
Сільська рада надала аркуш із Графічним матеріалом з назвою "Викопіювання з генерального плану проекту планування та забудови села Гаврилівка, розробленого у 1979 році у масштабі 1:2000" (надалі по тексту також Викопіювання). Даний аркуш Викопіювання (а.с.95, 99), досліджуючи його із верхньої частини до низу, містить графічне зображення контурів земельних ділянок/домоволодінь між вулицями Українська та Героїв Небесної Сотні. Серед таких контурів, між вулицями Українська та Героїв Небесної Сотні, зображено контури прямокутної земельної ділянки із домоволодінням, ідентифікованої під номером "1" (жовтий колір зображення), а нижче АДРЕСА_2 зображено контури прямокутної земельної ділянки з іншим домоволодінням, ідентифікованого під номером "2" (рожевий колір зображення).
Між земельними ділянками під номером "1" та "2" зображена АДРЕСА_2 .
В нижній частині Викопіювання містить інформацію про умовні позначення у вигляді нанесення наступної інформації: "1 - земельна ділянка ОСОБА_1 ", "2 - земельна ділянка ОСОБА_5 ".
Суд констатує, що в ділянці нанесення на Викопіюванні контурів зовнішніх частинах прямокутної земельної ділянки із домоволодінням, ідентифікованої під номером "1" (жовтий колір зображення; ОСОБА_1 ), не відображено/не визначено території для "проїду", між вулицями Українська та Героїв Небесної Сотні, в тому числі не міститься така інформація і щодо ділянки під номером "2" (рожевий колір зображення; ОСОБА_5 ).
Вказане Викопіювання виконано/складено за підписом начальника відділу земельних відносин Переріслянської сільської ради О. Капущак. (а.с.99)
До технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) долучено аркуш "Відомості про встановлені межові знаки", яким визначено межі земельної ділянки в натурі (на місцевості), які збігаються з природними штучними рубежами, де, окрім іншого, відрізок Г-А позначає межу у вигляді металевої огорожі (зворотній бік а.с.16, 38).
Окрім вказаного, відповідач у своїх поясненнях не заперечує, що станом на 01.11.2023 (дата надання пояснень) як і на 29.05.2023 (день прийняття оскаржуваного рішення) органом місцевого самоврядування не приймалось рішення про оформлення права комунальної власності на проїзд з АДРЕСА_1 . В генеральному плані села Гаврилівка позначені виключно центральні та інші вулиці села, дороги місцевого значення. Вищезазначений проїзд, сформований до розробки відповідного генплану, використовувався місцевими жителями вулиці Героїв Небесної Сотні для безперешкодного доступу до житла, проїзду спецтехніки на випадок надзвичайних ситуацій. Право комунальної власності на існуючі проїзди не оформлялись, підстави для оформлення договору сервітуту відсутні.
Переріслянська сільської рада не надала суду доказів, які б підтверджували, що межі земельної ділянки площею 0,1182 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , не відповідають фактичному використанню по межі Г-А, і до такої земельної ділянки включено проїзд з АДРЕСА_1 .
Виходячи із поданого суду викопіювання генерального плану села та відповідних умовних позначень, складених і завірених відповідними уповноваженими особами сільської ради, суд з`ясував, що до складу земельної ділянки площею 0,1182 га, на яку позивачем розроблена технічна документація, яка подавалась до органу місцевого самоврядування для затвердження, не входить так званий фактичний "проїзд" з АДРЕСА_1 , який передбачений генеральним планам населеного пункту або іншою містобудівною документацією, схемами землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектами землеустрою щодо впорядкування територій населеного пункту, затверджених у встановленому законом порядку (частина 7 статті 118 ЗК України).
Відтак, рішення Переріслянської сільської ради за №539-20/2023 від 29.05.2023 в частині відмови в погодженні та затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) через невідповідність меж земельної ділянки фактичному використанню по межі Г-А (в межі земельної ділянки включено проїзд з АДРЕСА_1 ) є необґрунтованим і, як наслідок, неправомірним.
ОСОБА_1 в позовній заяві стверджує, що державна реєстрація земельної ділянки в ДЗК до моменту затвердження технічної документації органом місцевого самоврядування є недоречною, оскільки така земельна ділянка вважатиметься сформованою, що буде підставою для реєстрації речового права на неї.
Відповідно до положень статті 791 Земельного кодексу України формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Згідно з приписами пункту 3 Розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону №3613-VI, у разі якщо на земельній ділянці, право власності (користування) на яку не зареєстровано, розташований житловий будинок, інші об`єкти нерухомого майна (будівлі, споруди, лінійні об`єкти енергетичної інфраструктури), право власності на які зареєстровано, кадастровий номер на таку земельну ділянку присвоюється за заявою власників таких об`єктів на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Забороняється вимагати для присвоєння земельній ділянці кадастрового номера інші документи. Такий кадастровий номер є чинним з моменту його присвоєння.
За таких обставин відомості про зазначену земельну ділянку підлягають внесенню до Державного земельного кадастру за заявою користувача такої земельної ділянки у порядку, передбаченому пункту 3 Розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр" та пункту 115 Порядку ведення Державного земельного кадастру.
Відповідно до частин 8, 9 статті 24 Закону №3613-VI на підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки. При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер.
Частиною 1 статті 34 Закону №3613-VI регламентовано, що на кадастровому плані земельної ділянки відображаються:
площа земельної ділянки;
зовнішні межі земельної ділянки (із зазначенням суміжних земельних ділянок, їх власників, користувачів суміжних земельних ділянок державної чи комунальної власності);
координати поворотних точок земельної ділянки;
лінійні проміри між поворотними точками меж земельної ділянки;
кадастровий номер земельної ділянки;
кадастрові номери суміжних земельних ділянок (за наявності);
межі земельних угідь;
межі частин земельних ділянок, на які поширюється дія обмежень у використанні земельних ділянок, права суборенди, сервітуту;
контури об`єктів нерухомого майна, меліоративних мереж, складових частин меліоративних мереж та точки водовиділу, розташовані на земельній ділянці;
межі частин земельної ділянки, на якій може проводитися гідротехнічна меліорація;
відомості про перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, прибережних захисних смуг і пляжних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель (за наявності) та меж земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);
відомості про встановлені межові знаки (у разі формування земельної ділянки).
Таблиці із зазначенням координат усіх поворотних точок меж земельної ділянки, переліку земельних угідь, їх площ, відомостей про цільове призначення земельної ділянки та розробника документації із землеустрою на земельну ділянку є невід`ємною частиною кадастрового плану земельної ділянки.
Кадастровий план земельної ділянки, в силу вимог частини 2 статті 34 Закону №3613-VI, складається при формуванні земельної ділянки у паперовій та електронній (цифровій) формі.
Порядок складання та затвердження вимог до оформлення кадастрових планів земельних ділянок встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 3 статті 34 Закону №3613-VI).
Так, пунктом 65 Порядку ведення Державного земельного кадастру №1051 від 17.10.2012 (надалі по тексту також Порядок №1051) визначено, що кадастровий план земельної ділянки складається в електронній (цифровій) та паперовій формі у масштабі, який забезпечує обов`язкове чітке відображення відомостей, визначених статтею 34 Закону України "Про Державний земельний кадастр".
Окрім того, згідно Порядку №1051 внесення відомостей про земельну ділянку в Державний земельний кадастр здійснюється, зокрема через подачу кадастровому реєстратору обмінного файлу (електронного документу) у форматі XML. Обмінний файл створюється сертифікованим інженером-землевпорядником та обов`язково завіряється електронним цифровим підписом останнього. Зміст, структура та технічні характеристики обмінного файлу повинні відповідати вимогам коментованого Порядку.
На підставі даних кадастрової зйомки, інженер-землевпорядник, під час розробки такої технічної документації, складає кадастровий план земельної ділянки з відповідними координатами поворотних точок, визначенням складу угідь, власників суміжних земельних ділянок, відомостей про обмеження у використанні земельної ділянки, тощо. До складу технічної документації також входить обмінний файл XML.
Позивачем ні до позовної заяви, ні до заяви від 16.05.2023 не долучено витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.
Такий витяг не міститься у поданому в суд позивачем примірнику технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, як і належного кадастрового плану земельної ділянки.
У відповідності до статті 1 Закону №3613-VI кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.
Згідно з пунктом 30 Порядку №1051 Кадастровий номер земельної ділянки складається з таких структурних елементів:
де НКЗ - номер кадастрової зони, який визначається згідно з пунктом 34 цього Порядку;
НКК - номер кадастрового кварталу, який визначається згідно з пунктом 34 цього Порядку;
НЗД - чотиризначний номер земельної ділянки в межах кадастрового кварталу (максимальна кількість земельних ділянок у межах кадастрового кварталу становить 9999).
Структурні елементи кадастрового номера земельної ділянки відокремлюються один від одного двокрапкою.
ОСОБА_1 жодним чином не заперечує тієї обставини, що нею не здійснено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1182 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в ДЗК. Отже, у суду відсутні підстави вважати, що така земельна ділянка зареєстрована та їй присвоєно кадастровий номер.
У даній справі суд констатує, що технічна документація позивача із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не містить належного і виготовленого у встановленого законом порядку кадастрового плану земельної ділянки, в якому відсутні відомості про кадастровий номер земельної ділянки.
Суд вважає рішення Переріслянської сільської ради об`єднаної територіальної громади Надвірнянського району Івано-Франківської області за №539-20/2023 від 29.05.2023 в частині відмови в передачі у власність земельної ділянки через відсутність реєстрації такої в державному земельному кадастрі (кадастровий номер не присвоєний), належно обґрунтованим, а коментовані судом вищезгадані обставини засвідчують факт невідповідності технічної документація позивача із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) вимогам чинного законодавства, зокрема, земельна ділянка не зареєстрована в ДЗК та не має присвоєного кадастрового номера.
Як уже відзначалось судом вище, в силу вимог частини 8 статті 186 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації. Зокрема, така технічна документація розроблена всупереч приписам пункту 3 Розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону №3613-VI.
Окремо слід відзначити, що позивач так і не надала суду будь-яких доказів на засвідчення власних доводів про те, що, належна їй на праві користування земельна ділянка, вважатиметься та/або є сформованою для реєстрації речового права на неї.
Суд відхиляє доводи відповідача, викладені в листі від 03.11.2023 за №922/03-26 (а.с.72-73), що рішення Переріслянської сільської ради за №539-20/2023 від 29.05.2023, прийняте з підстав звернення жителів вулиці Героїв Небесної Сотні, оскільки в оскаржуваному рішенні наведено тільки дві підстави відмови, а саме: через невідповідність меж земельної ділянки фактичному використанню по межі Г-А (в межі земельної ділянки включено проїзд з АДРЕСА_1 ) та у зв`язку із відсутність реєстрації такої в державному земельному кадастрі (кадастровий номер не присвоєний).
У постанові від 18.04.2018 в справі №346/4408/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що непогодження суміжним землекористувачем меж земельної ділянки не є само по собі підставою для прийняття органом місцевого самоврядування рішення про відмову у затвердженні технічної документації та передачі земельної ділянки у власність.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
ОСОБА_1 звернулася в суд з наступними позовними вимогами:
- визнання протиправним та скасування рішення Переріслянської сільської ради об`єднаної територіальної громади Надвірнянського району Івано-Франківської області за №539-20/2023 від 29.05.2023;
- зобов`язання повторно розглянути заяву від 16.05.2023 про передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд.
На підставі статей 9, 245 КАС України при формулюванні резолютивної частини рішення суд обирає спосіб захисту прав, свобод, інтересів особи, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином він повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у спірному випадку позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення, шляхом визнання протиправним та скасування пункту 1 рішення Переріслянської сільської ради об`єднаної територіальної громади Надвірнянського району Івано-Франківської області за №539-20/2023 від 29.05.2023.
Позовна вимога, щодо зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 16.05.2023 про передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, задоволенню не підлягає з огляду на наступні обставини.
Як встановлено судом вище по тексту судового рішення, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому вирішення питання про порушене право позивача у спосіб зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.05.2023 про передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, не буде ефективним способом захисту її прав, так як у відповідача відсутні законні підстави передавати у власність землю територіальної громади на підставі неналежно виготовленої технічної документації.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що позивачем із урахуванням положень частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 за №3674-VІ сплачено судовий збір за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру в розмірі 860,00 гривень, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією до платіжної інструкції №13 від 12.10.2023 (а.с.57).
Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відтак, підлягають стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 215,00 гривень, що пропорційно становить 25 відсотків задоволених позовних вимог від загального розміру сплаченого судового збору.
Учасниками справи не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.
На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати пункт 1 рішення Переріслянської сільської ради об`єднаної територіальної громади Надвірнянського району Івано-Франківської області восьмого демократичного скликання (двадцята сесія) від 29.05.2023 за №539-20/2023.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Переріслянської сільської ради об`єднаної територіальної громади Надвірнянського району Івано-Франківської області (ідентифікаційний код юридичної особи 04354692) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 215,00 гривень (двісті п`ятнадцять тисяч нуль копійок).
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), АДРЕСА_3 ;

представник позивача - адвокат Лісодід Олег Валентинович (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), вулиця Федьковича, 19, місто Яремче, Надвірнянський район, Івано-Франківська область, 78405;

відповідач - Переріслянська сільська рада об`єднаної територіальної громади Надвірнянського району Івано-Франківської області (ідентифікаційний код юридичної особи 04354692), вулиця Січових Стрільців, 21, село Перерісль, Надвірнянський район, Івано-Франківська область, 78420.

Суддя Чуприна О.В.