Справа № 420/31042/23
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Атаман і К до Чернівецької митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови,

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до митного органу, в якій просить:

1) Визнати противоправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA408000/2023/000172/2 від 11.05.2023 року.

2) Визнати противоправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA408020/2023/000686 від 11.05.2023 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що до Чернівецької митниці було подано митну декларацію (МД) №23UA16U6 від 10.05.2023 року у зв`язку із імпортуванням та ввезенням на територію України товару - капуста свіжа, вагою 15 896,00 кг (нетто), країна виробництва - Республіка Північна Македонія, виробник MARIJA TREJD MVM DOOEL, постачальник - юридична особа FRUTOPOLIS S.A., країна резидентства - Республіка Греція, контракт на підставі якого здійснювалася поставка товару від Постачальника позивачу № 01/23 від 20.03.2023 року. Відповідачем було направлено повідомлення Декларантові, в якому вимагаються додаткові документи, окрім тих документів, що були подані. Позивач направив на цю вимогу документи. Митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000172/2 від 11.05.2023 року та картку відмови в прийнятті митної декларації які є протиправними, оскільки надали всі необхідні документи для митного оформлення за основним (першим) методом - за ціною договору (контракту). Просять задовольнити позовні вимоги.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнали та зазначили, що під час здійснення митного оформлення за митною декларацією №23UA16U6 від 10.05.2023 року було опрацьовано інформацію, що міститься у поданих до митного оформлення документах та встановлено, що в них містяться розбіжності, вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у Рішенні про коригування митної вартості товарів. На вимогу митного органу позивачем не подані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, поданими розбіжності не спростовано, а тому були застосовані другорядні методи визначення митної вартості. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог.

Судом встановлені такі обставини по справі.

Уповноваженою особою декларанта ТОВ АТАМАН І К, 10.05.2023 р. до Чернівецької митниці подано митну декларацію (МД) №23UA16U6 від 10.05.2023 року у зв`язку із імпортуванням та ввезенням на територію України товару, а саме - капуста свіжа, вагою 15 896,00 кг (нетто), країна виробництва - Республіка Північна Македонія, постачальник - юридична особа FRUTOPOLIS S.A., країна резидентства - Республіка Греція, контракт на підставі якого здійснювалася поставка Товару від Постачальника Позивачу - №01/23 від 20.03.2023 року. Умови поставки FCA MK STRUMIKA.

Чернівецькою митницею були встановлені невідповідності у поданих документах, у зв`язку з чим Декларанту була скерована вимога про надання документів,

У відповідь Декларантом надіслано лист № 11/05-23-1 від 11.05.2023 р., разом з яким було надано додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості: прейскурант (прайс-лист) № б/н від 08.05.2023 року, лист-калькуляція № б/н від 08.05.2023, копія митної декларації країни відправлення № 23MKXP95 від 08.05.2023 р., висновок експерта № 20-10/05-2023 від 10.05.2023 року, лист від Постачальника № 3 від 09.05.2023 року. В листі викладено аргументи щодо безпідставності та необґрунтованості вимоги надати додаткові документи.

11.05.2023 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000172/2 від 11.05.2023 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA408020/2023/000686 від 11.05.2023 року.

У Рішенні про коригування в якості підстави для витребування додаткових документів та збільшення митної вартості відповідачем зазначено таке:

1) відповідно до п.1.1. контракту від 20.03.2023 №01/23 постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар, зазначений в Замовленні Покупця та у виставлених на його підставі Інвойсах, що є невід`ємною частиною цього Контракту. Відповідно до п. 1.2 контракту кількість кожної партії Товару узгоджується Сторонами і визначається в Замовленнях. Відповідно до п. 2.1 Контракту загальна сума контракту складається з сум всіх Інвойсів, що будуть виставлені Постачальником на підставі Замовлень покупця. Відповідно до п. 2.2 Покупець зобов`язаний оплатити вартість тільки тієї кількості Товару, яку він замовив відповідно до узгоджених Замовлень. Замовлення до митного оформлення не подано. Вказане могло мати вплив на рівень митної вартості товару;

2) відповідно до п. 3.1 контракту від 20.03.2023 №01/23 оплата за товар здійснюється Покупцем за однією з наступних умов: - 100% від вартості партії Товару у якості передоплати; - 100% протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення Товару Покупцем, що підтверджується ВМД;

згідно з п. 3.2 Контракту зазначено, що якщо у товаросупровідних документах та/або Інвойсі або в інших документах, що стосуються поставки Товару, яка здійснюється відповідно до певного Інвойсу, не зазначено умову оплати поставки такого товару відповідно до п. 3.1 цього Контракту, то вважається, що 100% вартості такого Товару, що поставляється на підставі певного Інвойсу має бути сплачено Постачальнику протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення Товару Покупцем, що підтверджується ВМД, що і мало місце у даному випадку. Проте, згідно з інвойсом від 08.05.2023 №39 зазначено: «кредит», що ускладнює тлумачення товаросупровідних документів. Роз`яснень та документів, які б підтверджували чи роз`яснювали обставини з даного приводу не надано;

3) згідно з п. 4.13 контракту від 20.03.2023 №01/23 право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця з дати митного оформлення Товару в країні Покупця, що підтверджується ВМД. При цьому, згідно з умовами поставки FCA продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Вибір місця поставки впливає на зобов`язання щодо завантаження й розвантаження товару у такому місці. Якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження. Якщо ж поставка здійснюється в іншому місці, продавець не несе відповідальності за розвантаження товару. Згідно з CMR від 08.05.2023 б/н місце завантаження товару Strumica, Republic of North Macedonia, що свідчить про те, що право власності до Покупця перейшло з моменту завантаження товару у вказаному в CMR місці, що суперечить умовам контракту;

4) у гр. 31 поданої до митного оформлення МД зазначено: «капуста білоголова свіжа»; «врожай 2023 року», «виробник: MARIJA TREJD MVM DOOEL», при цьому у жодному з поданих до митного оформлення товаросупровідних документів не зазначеновідомостей щодо виду товару, до врожаю якого року відноситься дана продукція та виробника;

5) у графі 44 поданої до митного оформлення МД за кодом « 4203» із поміткою «m» за №1 зазначено Доповнення до внутрішнього договору (контракту), але на час митного оформлення відсутня можливість перегляду даного документа.

Відповідачем щодо додатково отриманих документів зазначено таке:

- прайс-лист (3014) від 08.05.2023 б/н, у якому зазначено, що він діє 10 травня 2023 року не може бути взятий до уваги митним органом, оскільки інвойс № INVT 39 виставлено 08.05.2023;

- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 10.05.2023 №20-10/05-2023, не може бути взятий до уваги митним органом, оскільки вартість товару визначалась на підставі середньоринкових цін, тобто в рамках порівняльного підходу. Водночас, пунктами 36 та 37 Національного Стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого ПКМУ від 10.09.2003 №1440 передбачено, що оцінювач застосовує, як правило, кілька методичних підходів, що найбільш повно відповідають визначеним меті оцінки, виду вартості за наявності достовірних інформаційних джерел для її проведення. З метою обґрунтування остаточного висновку про вартість об`єкта оцінки результати оцінки, отримані із застосуванням різних методичних підходів, зіставляються шляхом аналізу впливу принципів оцінки, які є визначальними для мети, з якою проводиться оцінка, а також інформаційних джерел на достовірність результатів оцінки. Крім того, при визначенні середньоринкової ціни, серед інших, наведено ціни на внутрішньому ринку Польщі;

- калькуляція від 08.05.2023 б/н не може бути взята до уваги, оскільки не містить документального підтвердження щодо складових ціни товару;

- контракт від 20.03.2023 №01/23, який було подано до митного оформлення; - Додаткова угода до договору про надання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів від 21.12.2020 №1 не стосується числових значень митної вартості товару;

- копія митної декларації країни відправлення від 08.05.2023 № 23MKXP95 не може бути взята до уваги, оскільки не містить посилання на інвойс, та не підтверджує числові значення гр. 22 МД;

- лист Frutopolis від 09.05.2023 не може бути взятий до уваги, оскільки не містить документального підґрунтя щодо наведених обставин.

Враховуючи, що надані декларантом документи не спростовують вищезазначені розбіжності та не підтверджують заявлену митну вартість, відповідно до ч. 6 ст. 54 МКУ заявлена митна вартість товарів не визнана Чернівецькою митницею.

Вирішуючи питання про правомірність прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товару, суд враховує такі приписи діючого законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 4 та 5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до п. 6 ст. 54 МКУ, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю.

До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Частиною 2 встановлений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: (далі йде їх перелік).

Також згідно з частиною 6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Як встановлено у цій справі, при декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсу та інших документів постачальника.

Щодо підстав прийняття оскаржуваного рішення та картки відмови, суд приходить до наступних висновків.

1. Однією з підстав прийняття оскаржуваних рішень відповідач зазначає, що у контракті №01/23від 20.03.2023 зазначено, що товар поставляється окремими партіями на підставі і відповідно до замовлень покупця які не надано митному органу.

Позивач вказує на те, що замовлення не складаються у вигляді окремого документу. Замовлення - це текстове повідомлення, яке надсилається електронною поштою, в якому узгоджуються умови та номенклатура поставки, та за підсумками такого листування, відповідно до п. 4.8 Контракту, складається інвойс, який підтверджує замовлення та відображає усі необхідні дані стосовно певної поставки товару. У випадку постачання товарів за Контрактом для його сторін замовлення виконує виключно інформаційну та погоджувальну функції. З точки зору документа, який має юридичну значущість, замовлення сторонами Контракту не розглядається. Юридично значущим документом є інвойс, який закріплює підсумки перемовин щодо поставки певної партії товару та відображає дані щодо такої поставки.

Суд вважає, що вимога митниці про надання замовлення, жодним чином не обґрунтована в частині його впливу на визначення митної вартості товару, оскільки як вже було зазначено витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Посилання відповідача на те, що замовлення передбачено контрактом, але не надано - не є підставою для прийняття оскаржуваних рішень, оскільки відповідно до п. 4.8 Контракту, складається інвойс, який підтверджує замовлення та відображає усі необхідні дані стосовно певної поставки товару.

Суд погоджується з позицією позивача, що у випадку постачання товарів за Контрактом для його сторін замовлення виконує виключно інформаційну та погоджувальну функції, а юридично значущим документом є інвойс, який закріплює підсумки перемовин щодо поставки певної партії товару та відображає дані такої поставки повною мірою.

Крім того, суд зазначає, що у ч. 2, 3, 4 ст. 53 МКУ яка визначає документи, що підтверджують митну вартість та врегульовує витребування інших документів, взагалі відсутнє посилання чи найменування такого документу як замовлення, або подібного до нього за сутністю.

Виходячи з наведеного суд погоджується з позицією позивача, що відповідач не мав права вимагати від Декларанта такий документ, як замовлення, а ненадання такого документа не є порушенням митного законодавства, що може призвести до коригування митної вартості товару.

2. Щодо відсутності в інвойсі умов оплати, як підстави викладеної у п.2 рішення про коригування митної вартості, відповідач посилається на п. 3.1 Контракту №01/23 від 20.03.2023р., яким передбачено 100% оплату протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення товару покупцем, але такі вимоги не зазначені у інвойсі.

При дослідженні Контракту судом встановлено, що у п. 3.2 прямо передбачено, що якщо в товаросупровідних документах та/або інвойсі або в інших документах, що стосуються поставки товару, яка здійснюється відповідно до певного інвойсу, не зазначено умову оплати поставки такого товару відповідно до п. 3.1. Контракту, то вважається, що 100% вартості такого товару, що поставляється на підставі певного інвойсу, має бути сплачено Постачальнику протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення товару покупцем, що підтверджується ВМД.

Таким чином, сторонами Контракту в п. 3.2. фактично закріплено обрання післяплати як умови оплати за замовчуванням, якщо інше не передбачено товаросупровідними документами або інвойсом.

Суд погоджується з твердженням позивача, що в даному контексті формулювання кредит, яке зазначено в Інвойсі у якості умови оплати, значить, що Товар було придбано в борг, тобто на умовах післяплати, яка має бути здійснена в строки, що передбачені Контрактом. Сторони Контракту саме таким чином тлумачать зазначену в Інвойсі умову оплати. До того ж в даному випадку для цілей митного контролю за правильністю визначення митної вартості Товару має значення те, чи був Товар (а точніше Інвойс на поставку Товару) оплачений до подання митної декларації, що тягне за собою необхідність згідно з п. 4 ч. 2 ст. 53 МКУ подати до митного оформлення банківські платіжні документи, або ж Товар має бути сплачений вже після здійснення поставки (митного оформлення). Як вбачається з Інвойсу, оплата Товару має бути здійснена вже після його митного оформлення та випуску у вільний обіг, що говорить про неможливість подання банківських платіжних документів до митного оформлення з об`єктивних причин рахунок ще не було сплачено на момент подання митної декларації.

Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення митного органу в цій частині є необґрунтованим, оскільки відповідно до Контракту його сторонами було обрано ту умову оплати Товару, яка передбачає післяплату, а саме 100% вартості Товару має бути сплачено протягом 14 днів після закінчення митного оформлення, що підтверджується ВМД. До того ж, Позивач не має обов`язку зазначати в інвойсі умови оплати товару.

Наведене в Рішенні про коригування твердження Відповідача щодо ненадання роз`яснення стосовно строків оплати Товару не можна трактувати як розбіжність, адже фактично документи, які були надані до митного оформлення, в тому числі Інвойс, містили дані щодо строків оплати Товару.

3. Чернівецька митниця дослідивши п.4.13 Контракту як підставу корегування митної вартості зазначає про те, що право власності перейшло на товар з моменту завантаження товару у вказаному СМR місці, що суперечить контракту.

Позивач не погоджується з митним органом і зазначає, що товар було поставлено на умовах FCA Струміца (Пн. Македонія) з площ Постачальника та Позивачем не було понесено жодних витрат на навантажувально розвантажувальні роботи та будь-яких інших витрат, окрім вартості самого Товару та вартості його транспортування до митного кордону України. Правила Інкотермс не стосуються моменту переходу права власності на продані товари.

Суд відхиляє обґрунтування митного органу і зазначає, що відповідно до п. 4.5 Контракту обов`язок та витрати з навантаження/вивантаження Товару, що пов`язані з транспортуванням такого Товару до порту або іншого місця ввезення на митну територію України покладаються на Постачальника та такі витрати самостійно закладаються Постачальником до ціни Товару та додатковому відшкодуванню з боку Покупця не підлягають. Пунктом 4.13 Контракту право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця з дати митного оформлення Товару в країні Покупця, що підтверджується ВМД.

Зазначені положення контракту жодним чином не впливає на ціну Товару та вартість транспортування, які в даному випадку є значущими для визначення митної вартості Товару.

Таким чином, зазначивши у рішення про виявлені нібито суперечності, митний орган не зазначає яким чином ці обставини впливають на митну вартість товару, що дає суду підстави зазначити про невмотиваність та необґрунтованість рішення в цій частині.

4. Як підставу корегування митної вартості Чернівецька митниця зазначає, що у товаросупровідних документах не зазначено відомостей щодо виду товару, до врожаю якого року відноситься дана продукція та виробника.

Позивач заперечує та зазначає, що вид товару зазначений у митній декларації, сертифікаті походження, фітосанітарному сертифікаті, фотографії ящика з білокачанною капустою, на якій було нанесено стікер з інформацією про товар, а саме на стікері зазначено капуста білоголова свіжа, врожай 2023 року. Фото було надіслано Позивачу Постачальником під час навантаження Товару в місці поставки м. Струміца, Пн. Македонія.

Суд зазначає, що Відповідачу було надано повний пакет документів, що передбачений ч. 2 ст. 53 МК України, який був достатнім для того, щоб упевнитись в правильності визначення Декларантом митної вартості Товару. Щодо даних стосовно виду, року врожаю та виробника Товару вони підтверджуються документально.

Відповідач ні в рішенні про корегування митної вартості товару, ні у відзиві на позовну заяву не обґрунтував, яким чином вищезазначені дані впливають на митну вартість Товару за умови того, що ціна Товару зазначена в Інвойсі і узгоджується з усіма іншими документами та задекларованими даними.

5. Чернівецькою митницею як підставу для корегування митної вартості зазначено, що у графі 44 поданої до митного оформлення МД за кодом « 4203» із поміткою «m» за №1 від 21.12.2020 року зазначено Доповнення до внутрішнього договору (контракту), але на час митного оформлення відсутня можливість перегляду даного документа.

Позивач зазначає, що у графі 44 поданої до митного оформлення МД за кодом « 4203» із поміткою «m» за №1 від 21.12.2020 року зазначено додаток до договору про надання послуг митного брокера № 20/04-20 від 20.04.2020 року, що укладений між Декларантом та Позивачем. Цей додаток містить зміни до договору в частині реквізитів Позивача юридичної адреси та надавався раніше Відповідачу і має бути в базі даних митниці. Проте, в будь-якому випадку, ненадання додатку до договору про надання послуг митного брокера жодним чином не впливає на визначення митної вартості Товару та не може бути підставою для її коригування.

Відповідач жодних обґрунтувань з цього приводу у відзиві не надає та не зазначає як і у попередніх вищенаведених прикладах яким чином відсутність такого додатку впливає на визначення митної вартості визначеної за ціною контракту, що свідчить про його протиправність у цій частині.

Отримавши від позивача документи на усунення розбіжностей при визначенні митної вартості, відповідач зазначив свої зауваження стосовно прайслиста, висновку експерта, Експортної декларації, числових значень ціни Товару, які наведені в Калькуляції та які не мають документального підтвердження.

Відповідно до ст. 53 МКУ витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд погоджується з обґрунтуванням позивача, що витребування додаткових документів було обґрунтовано формальними підставами (всіма переліченими у ч. 3 ст. 53 МК України підставами). При цьому, Відповідачем не було зазначено яких саме відомостей не вистачає; проігноровано документи, надані Позивачем, якими підтверджується як ціна товарів так і розмір фактичної сплати за такі товари; не зазначено конкретних розбіжностей щодо числових значень складових митної вартості імпортованих товарів.

Позивач не спростовує розбіжності у датах прайс-листа та Інвойса, але зазначає, про відсутність обґрунтувань відповідача щодо цього та впливу на митну вартість

Суд погоджується з цим і зазначає, що взагалі прайс-лист щодо цінових пропозицій не є документом, що підтверджує митну вартість, а інформація відображена в ньому не є і не може бути сталою в силу ринкових відносин.

Калькуляція є тим документом, що підтверджує числові значення складових ціни Товару та митної вартості такого Товару. Калькуляція складається Постачальником на підставі даних, які є в нього в наявності, стосовно чисельних значень складових ціни товару та він (постачальник) не має обов`язку надавати ще інші додаткові документи на підтвердження вже й так підтверджених даних.

Відповідач у своєму рішенні не конкретизував, які дані з Калькуляції вимагають додаткового документального підтвердження та чому дані з тієї ж Калькуляції не підтверджують заявлену митну вартість.

Чернівецькою митницею зазначено також про те, що копія митної декларації країни відправлення від 08.05.2023 № 23MKXP95 не може бути взята до уваги, оскільки не містить посилання на інвойс, та не підтверджує числові значення гр. 22 МД.

Позивач з цього приводу зазначає, що Експортна декларація не містить посилання на Інвойс тому, що вона складена виробником Товару, а Інвойс Постачальником. В Експортній декларації зазначаються лише ті документи, що стосуються господарських відносин між виробником Товару та Постачальником, а Позивача безпосередньо з виробником Товару жодні відносини не пов`язують, контрагентом Позивача є виключно Постачальник. Відмінність фактурної вартості Товару в Експортній декларації від ціни, що зазначена в інвойсі, спричинена об`єктивними чинниками оформлення Експортної декларації здійснювалося виробником Товару та вантажовідправником юридичною особою «Marija Trejd MVM» DOOEL, а не Постачальником. В Експортній декларації вказана та сума, яку Постачальник мав сплатити виробнику (що підтверджується Листом постачальника), але до Позивача це жодного стосунку не має, адже контрагентом Позивача є саме Постачальник, який здійснив поставку Товару Позивачу із закладенням своєї доданої вартості, що і відобразилося в інвойсі у вигляді вищезгаданої різниці.

Тобто факт наявності різниці між фактурною вартістю товару в Експортній декларації та ціни Товару, що вказана в інвойсі, жодним не свідчить на користь того, що Декларантом було невірно визначену митну вартість Товару, якщо врахувати той факт, що вартість Товару, яка вказана в Експортній декларації є меншою від тієї, що вказана в інвойсі.

Суд погоджується з позицією позивача і на підтвердження цього зазначає, що виходячи з ціни, яка вказана в інвойсі, Позивачем було сплачено митні платежі в більшому розмірі, аніж вони б були сплачені виходячи із фактурної вартості, що зазначена в Експортній декларації, а тому посилання на вищезгадану цінову різницю як на підставку для коригування митної вартості в бік збільшення суперечить законам логіки та є протиправним. Відповідачем окрім встановлення того, що фактурна вартість товару в Експортній декларації є іншою, не наведено жодних доказів та аргументів щодо того, як це вплинуло на митну вартість товару. Відповідач не спростовує посилання позивача на те, що Позивачем було сплачено митні платежі в більшому розмірі, аніж вони б були сплачені виходячи із фактурної вартості, що зазначена в Експортній декларації. Крім того, декларант або уповноважена особа не несуть відповідальність за заповнення митної декларації країни відправлення.

Аналізуючи всі вищенаведені підстави для прийняття картки відмови та корегування митної вартості, суд зазначає, що відповідачем жодним чином не обґрунтовано яким чином вони впливають на визначення митної вартості, навіть за умови встановлення певних розбіжностей, оскільки самі розбіжності чи неточності в документах поданих до митної декларації повинні бути у причинному зв`язку з можливістю визначити митну вартість. А тому самих посилань на неточності та розбіжності недостатньо для прийняття оскаржуваних рішень.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Аналіз всіх наведених у рішенні про корегування митної вартості підстав невизнання заявленої митної вартості та зауваження щодо додатково наданих документів дають підстави суду прийти до висновку, що вищезазначений принцип здійснення митного контролю порушений Чернівецькою митницею, оскільки митним органом вчинені такі дії які свідчать про протилежне.

Вивчивши позиції сторін викладені у їх заявах по суті, дослідивши письмові докази надані сторонами та враховуючи приписи діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки позивачем доведені ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

В той же час, відповідач не надав суду належні та допустимі докази, не навів правові обґрунтування правомірності прийнятого рішення, яке на думку суду не відповідає вимогам зазначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає про те, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу з чим суд погоджується, оскільки це вимога закону. Але, на думку суду, такий обов`язок виникає тільки за умови неможливості визначення ціни товару на підставі поданих позивачем до митного органу документів. Оскільки суд приходить до висновку, що позивач разом з митною декларацією було подано достатньо документів які в повній мірі відображають ціну товару, то такий обов`язок позивач виконав ще до звернення до суду.

На підтвердження витрат позивач надав: договір про надання юридичних послуг, додаток до договору, акт наданих послуг.

Так, за умовами договору винагорода за надані адвокатом послуги визначається згідно з прайсом, що є невід`ємним додатком до даного договору та додатковими угодами до цього договору, що встановлюють окремий порядок сплати винагороди адвокату за певні види послуг (п. 5.2).

Прайс встановлений додатком до договору.

Згідно із актом наданих послуг від 13.10.2023 року загальна вартість наданих адвокатом послуг склала 6500,00 грн, з яких: підготовка позовної заяви 5000,00 грн, представництво клієнта у суді (письмове провадження) 1500,00 грн.

Проаналізувавши зміст поданої заяви, дослідивши матеріали справи, співвставивши наведені позивачем аргументи із категорією цієї справи, врахувавши заперечення відповідача, суд вважає, що заявлена до стягнення сума за підготовку позовної заяви 5000,00 грн є співмірною зі складністю справи та обсягом наданих послуг.

Необхідно зауважити, що представництво інтересів клієнта у суді у справі, яка розглянута у письмовому провадженні, не може бути виставлено окремою послугою адвоката вартістю 1500,00 грн, оскільки незрозумілим є із яких дій адвоката складається така послуга та яку кількість часу ним витрачено на її реалізацію. Тому суд не враховує такий вид послуги.

Варто також зауважити, що усі заяви та документи подавались представником до суду через систему Електронний суд, що не потребувало особистої явки представника до приміщення суду та відповідно додаткових витрат часу на представництво клієнта у суді.

Судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись ст. 242- 246 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ТОВ АТАМАН І К до Львівської митниці задовольнити повністю.

Визнати противоправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000172/2 від 11.05.2023 року.

Визнати противоправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA408020/2023/000686 від 11.05.2023 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецької митниці Державної митної служби України () на користь ТОВ АТАМАН І К (, 65005, м. Одеса, вул. Бугаївська, 21/49, офіс 31) судовий збір у сумі 2147,20 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Попов В.Ф.