Справа № 260/9646/23
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2024 року м. Ужгород№ 260/9646/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаврилка С.Є., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті та Відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

08 листопада 2023 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернувся з позовом Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, пр. Перемоги, 14) та Відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Гагаріна, 38), якою просить суд: "1. Прийняти позовну заяву до розгляду; 2. Визнати протиправною та скасувати постанову відділу державного нагляду в Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 008646 від 12.10.2023 року; 3. Стягнути на користь Позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073.60 грн."

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем в порушення норм Закону України "Про автомобільний транспорт" позивача притягнуто до відповідальності за порушення, яке він не вчиняв та застосовано санкцію за нормою, яка не підлягала до застосування.

Ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в даній адміністративній справі, а також адміністративний позов з додатками було надіслано відповідачеві з використанням системи ЄСІТС та доставлено в електронний кабінет 10 листопада 2023 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.а.с. 23, 24).

У встановлений судом строк відповідачами відзив на позовну заяву не надано. Також такий відзив відсутній і на час ухвалення рішення суду.

Статтею 159 частиною 4 КАС України визначено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до статті 162 частини 6 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на те, що відповідачами у встановлений судом строк не надано суду відзив на позов та не повідомлено суд про причини за яких такий відзив не поданий, суд кваліфікує неподання відповідачами відзиву на позов, як визнання позову у повному обсязі.

Згідно зі статтею 262 частиною 5 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до статті 4 частини 1 пункту 10 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 30 серпня 2023 року працівниками Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті проведена перевірка транспортного засобу VОLVО номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

За результатами перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № АР013586 від 30 серпня 2023 року (а.с. 9).

Відповідно до вказаного акту, під час перевірки виявлено порушення статті 53 Закону України "Про автомобільний транспорт" та ЄУТР пункту 7А, статті 12, а саме: при здійсненні міжнародних вантажних перевезень за маршрутом Чехія-Україна при обладнаному і повіреному цифровому тахографі водій ОСОБА_2 не використовував особисту картку водія та відсутня інформація по режиму праці та відпочинку водія за 30 серпня 2023 року.

У тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 частиною 1 абзацом 6 Закону України "Про автомобільний транспорт", виконання резидентами/нерезидентами України міжнародних перевезень вантажів без документів, перелік яких визначено статтею 53 цього Закону.

За результатами розгляду акту № АР013586 від 30 серпня 2023 року начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 12 жовтня 2023 року № ПШ 008646, якою за порушення ФОП ОСОБА_1 статті 53 частини 8 Закону України "Про автомобільний транспорт" та відповідно до статті 60 частини 1 абзацу 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" застосовано адміністративно-господарський санкцію штраф у розмірі 34000 грн (а.с. 10).

Вважаючи ухвалену постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу протиправною, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 частини 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту регламентовано приписами Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-III (далі по тексту Закон України № 2344-III).

Згідно із статтею 5 частиною 1 Закону України № 2344-ІІІ, основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Статтею 6 частиною 12 Закону України № 2344-ІІІ передбачено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно до положень статті 6 частин 14, 17 Закону України № 2344-III, державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначає Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567 (далі по тексту Порядок № 1567).

Згідно із пунктом 2 Порядку № 1567, рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

В силу вимог пункту 15 Порядку № 1567, під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється, зокрема, додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону.

Відповідно до пункту 21 Порядку № 1567, у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Згідно з пунктами 26, 27 Порядку № 1567, справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Статтею 53 Закону України № 2344-ІІІ визначено, що організацію міжнародних перевезень пасажирів і вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень (частина 1).

Згідно із статтею 53 частиною 3 Закону України № 2344-ІІІ при виконанні міжнародних перевезень вантажів резиденти України повинні мати:

дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення;

дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;

сертифікат відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України;

документи на вантаж.

Згідно із статтею 60 частиною 1 абзацом 6 Закону України № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас статтею 60 частиною 1 абзацом 11 Закону України № 2344-III передбачено застосування до автомобільних перевізників адміністративно-господарського штрафу за управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень:

- без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами)

- або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку - штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз викладених положень норм законодавства свідчить про те, що статтею 53 Закону України № 2344-III визначений вичерпний перелік документів, які повинен мати при виконанні міжнародних перевезень вантажів резидент України.

Стаття 53 частина 8 Закону України № 2344-III містить положення щодо обов`язків водія, і не є продовженням переліку документів, які повинен мати резидент-перевізник.

Згідно пункту 1.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 (далі за змістом - Інструкція 385), її вимоги поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Згідно із пунктами 3.3, 3.6 Інструкції №385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом зокрема: -використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; -має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; - заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, - або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

З 20 грудня 2010 року набула чинності Поправка №6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, підписаної в Женеві 01 липня 1970 року в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних днів, а в разі відсутності тахокарт надання бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

З акту перевірки № АР013586 від 30 серпня 2023, на підставі якого до позивача застосовано штраф спірною постановою від 12 жовтня 2023 року № ПШ 008646, слідує, що під час перевірки транспортного засобу - марки VОLVО номерний знак НОМЕР_2 , встановлено порушення статті 53 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: при здійсненні міжнародних вантажних перевезень за маршрутом Чехія- Україна при обладнаному і повіреному цифровому тахографі водій ОСОБА_2 не використовував особисту картку водія та відсутня інформація по режиму праці та відпочинку водія за 30 серпня 2023 року.

Суд зазначає, що транспортний засіб був обладнаний цифровим тахографом, в матеріалах справи наявні роздруківки режиму праці та відпочинку водія (а.с.а.с. 15, 16). Вказані обставини відповідачами не спростовані. В свою чергу, встановлене порушення фактично полягало в відсутності у водія роздруківки з даними цифрового тахографа на паперовому носії про роботу та відпочинок водія за 30 серпня 2023 року.

Суд акцентує увагу на тому, що порушення цих норм законодавства тягне за собою відповідальність, визначену статтею 60 частиною 1 абзацом 11 Закону України № 2344-III, якою визначено, що за управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку - штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (680 грн).

При цьому, у Акті перевірки не фіксувалися порушення щодо не допуску до цифрового тахографа у вказаному транспортному засобі.

Враховуючи зазначене суд констатує, що нормами статті 60 Закону України № 2344-ІІІ, а саме частиною 1 абзацами 6 та 11, передбачено різні види відповідальності: за відсутність документів, передбачених статтею 53 Закону, та пов`язаних із роботою тахографа, що в свою чергу, за наявності доведеності вчиненого порушення є різними по своїй суті порушеннями та тягнуть за собою накладення адміністративно-господарських штрафів за окремими пунктами та в різних розмірах.

Суд наголошує, що під час перевірки не встановлено відсутність одного з документів, передбачених статтею 53 Закону України № 2344-ІІІ, необхідних для міжнародних перевезень.

Отже, враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що Відділом державного нагляду (контролю) у Закарпатській області безпідставно застосовано до позивача відповідальність, передбачену статтею 60 частиною 1 абзацом 6 Закону України № 2344-III - за виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (34 000 грн). При цьому факту відсутності у водія документів, передбачених статтею 53 частиною 3 Закону України № 2344-ІІІ, не встановлено.

Підсумовуючи викладене, суд констатує, що постанова від 12 жовтня 2023 № ПШ 008646 прийнята Відділом Укртрансбезпеки в Закарпатській області з помилковим застосуванням вимог законодавства, за відсутності фактичних підстав для притягнення перевізника до відповідальності, передбаченої статті 60 абзацом 6 частини 1 Закону України № 2344-III, а тому підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

З огляду на вищевказане, враховуючи обставини встановлені судом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, пр. Перемоги, 14) та Відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Гагаріна, 38) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати Постанову Відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області Державної служби України контролю з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 12 жовтня 2023 року № ПШ 008646.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяС.Є. Гаврилко