Справа № 240/27051/23
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м. Житомир справа № 240/27051/23

категорія 112030500

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області щодо відмови у встановленні статусу інваліда війни 3-ї групи та видачі відповідного посвідчення;

- зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області встановити статус інваліда війни 3-ї групи та видати відповідне посвідчення.

Позовні вимоги Позивача обґрунтовані тим, що Позивач 06.03.2022року заступив на цілодобове чергування у складі чергового караулу №4 13 державної пожежно-рятувальної частини № 3 державного пожежно-рятувального загону у м.Малині Житомирської області. Приблизно о 21годині за сигналом "повітряна тривога" Позивач прослідував до укриття. В момент бомбардування Позивач не встиг прослідувати до укриття, внаслідок чого ударною хвилею був травмований. Через деякий час Позивач відчув погіршення слуху і звернувся за допомогою до медичних установ і проходив лікування в Коростенській міській лікарні.

26.06.2023року Позивачу була встановлена 3-я група інвалідності, яка пов`язана з виконанням службових обов`язків.

На думку Позивача, відповідно до вимог п.9 та п.11 ч.2 ст.7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на статус особи з інвалідністю внаслідок війни. В зв`язку з цим Позивач звернувся до Відповідача із заявою про видачу посвідчення інваліда Війни, але на таке звернення отримав відмову, викладену в листі від 21.08.2023року. Таку відмову вважає протиправною.

Ухвалою суду від 19.09.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач надав до суду відзив, в якому проти позову заперечує. Одночасно у відзиві Відповідач вказав, що отримання Позивачем травмування внаслідок авіаційного бомбардування суміжної території розташованих будівель не надає права у відповідності до вимог ст.7 України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" на отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

Розглянувши в порядку письмового провадження подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено та визнається сторонами, що 26.06.2023року Позивачу була встановлена 3-я група інвалідності, яка пов`язана з виконанням службових обов`язків, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 12ААГ №414170 від 31.07.2023року, копія якої долучена до позову та досліджена судом (а.с.16).

Судом встановлено, що Позивач звертався до Відповідача із заявою про встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачу відповідного посвідчення.

Судом встановлено, що за результатами розгляду звернення Позивача Відповідач листом від 21.08.2023року повідомив про відсутність підстав для встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачу відповідного посвідчення.

Як зазначено в даному рішенні Відповідача, викладеному у формі листа від 21.08.2023року, відсутні підстави, передбачені пунктом 11 ч.2 ст.7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" для встановлення Позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачу відповідного посвідчення.

Такі дії Відповідача за результатами розгляду звернення Позивача відповідають обставинам справи та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства з огляду на таке.

Суть спірних відносин між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни врегульовано правовими нормами Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон № 3551-XII).

Судом в встановлено та визнається сторонами, що в розумінні вимог приписів Закону № 3551-XII та абзацу третього пункту 7-1 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 р. № 302, встановлення особі статусу особи з інвалідністю внаслідок війни з видачею посвідчення відповідного зразку віднесено до повноважень органу соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Як зазначено в позові та відповідно до відомостей паспорта Позивача його місцем реєстрації є місто Малин Житомирської області.

Тобто, в силу вказаних правових норм саме до повноважень Відповідача віднесено вирішення питання встановлення особі статусу особи з інвалідністю внаслідок війни з видачею посвідчення відповідного зразку жителям міста Малин Житомирської області.

Як зазначено в позові Позивача, Позивач 06.03.2022року заступив на цілодобове чергування у складі чергового караулу №4 13 державної пожежно-рятувальної частини №3 державного пожежно-рятувального загону у м.Малині Житомирської області. Приблизно о 21годині за сигналом "повітряна тривога" Позивач не встиг прослідувати до укриття, внаслідок чого ударною хвилею був травмований.

Згідно дослідженого судом акта про нещасний випадок від 01.09.2023року вказаний нещасний випадок із Позивачем пов`язаний з виконанням службових обов`язків (9-13).

Як вже зазначалося судом, 26.06.2023року Позивачу була встановлена 3-я група інвалідності, зумовлена травмою, яка пов`язана з виконанням службових обов`язків, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 12ААГ №414170 від 31.07.2023року, копія якої долучена до позову та досліджена судом (а.с.16).

Суд вважає безпідставними доводи Позивача, наведені у позові, що отримання вказаної травми під час виконання службових обов`язків в силу положень пунктів 9 та 11 ч.2 ст.7 Закону № 3551-XII надає право на встановлення йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни з видачею посвідчення відповідного зразку.

По-перше, Позивачем помилково суть правової норми п.1 ч.2 ст.7 Закону № 3551-XII окреслено як правову норму п.9 ч.2 ст.7 Закону № 3551-XII.

По-друге, суд враховує, що в силу приписів п.1 ч.2 ст.7 Закону № 3551-XII, а не п.9 ч.2 ст.7 Закону № 3551-XII як стверджує Позивач, до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Разом з тим, Позивач не врахував, що обов`язковою умовою набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до п.1 ч.2 ст.7 Закону № 3551-XII є отримання переліченими особами поранення, контузії, каліцтва або захворювання зумовлених застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Із долучених до позову доказів (акт про нещасний випадок, довідки лікарсько-експертної комісії та довідки до акту огляду МСЕК) не вбачається, що отримання Позивачем травма зумовлена застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Суд враховує, що в силу приписів п.9 ч.2 ст.7 Закону № 3551-XII до числа осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Разом з тим, із долучених до позову доказів (акт про нещасний випадок, довідки лікарсько-експертної комісії та довідки до акту огляду МСЕК) не вбачається, що Позивач отримав захворювання, пов`язане з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Суд враховує, що в силу приписів п.11 ч.2 ст.7 Закону № 3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також військовослужбовці, в тому числі Державної служби України з надзвичайних ситуацій, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Тобто, обов`язковими умовами набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до п.11 ч.2 ст.7 Закону № 3551-XII є набуття інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Разом з тим, із долучених до позову доказів (акт про нещасний випадок, довідки лікарсько-експертної комісії та довідки до акту огляду МСЕК) вбачається, що Позивач отримав травму, а не поранення, контузію чи захворювання, як це передбачено в п.11 ч.2 ст.7 Закону № 3551-XII.

Таким чином, досліджені судом докази, що долучені до позову, не містять підстав, передбачених ні п.1 ч.2 ст.7 Закону № 3551-XII, ні п.9 ч.2 ст.7 Закону № 3551-XII, ні п.11 ч.2 ст.7 Закону № 3551-XII, які б слугували підставою для встановлення Позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни з видачею посвідчення відповідного зразку.

Зазначене свідчить, що позовні вимоги Позивача є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Вказане судове рішення не перешкоджає Позивачу повторно звернутися до Відповідача щодо встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни з видачею посвідчення відповідного зразку, надавши відповідні документи на підтвердження підстав, передбачених статтею 7 Закону № 3551-XII.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України підстави для відшкодування або стягнення судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 242-246,295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк