Справа № 932/151/24
Суддя: Кудрявцева Т. О.
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 932/151/24
Провадження № 2-а/932/3/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі - Рошошка Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 про затримання іноземця та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземця та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, -

В С Т А Н О В И В:

11.01.2024 року Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області звернулося до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до громадянина Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 про затримання іноземця та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземця та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, в якому просить затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України; рішення суду в частині затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства громадянина Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , допустити до негайного виконання.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що громадянин Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до пояснень якого паспортний документ НОМЕР_1 ним втрачено, прибув на територію України 27.09.2018 року через ПП «Запоріжжя» з метою навчання та з того часу територію України не покидав, що підтверджено відсутністю інформації у веб-інтерфейсі інформаційно-телекомунікаційної системи, щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (система «Аркан», оскільки дана система зберігає інформацію 5 років). Документувався посвідкою на тимчасове проживання НОМЕР_2 , терміном дії з 20.08.2016 по 10.08.2019 року, яка скасована УДМС в Луганській області 02.05.2019 року. В`їзд в Україну здійснено на підставі ч.13 ст. 4 Закону України « Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Інформація щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, набуття статусу біженця або особи, яка потребує статусу додаткового захисту, отримання або скасування дозволу на імміграцію, документування посвідкою на тимчасове/постійне проживання відносно останнього відсутня. Втративши підстави для подальшого перебування на території України, відповідач ухилився від виїзду з України.

За фактом порушення строку перебування в Україні уповноваженою службовою особою ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 003933 від 26.08.2022 року, яким зафіксовано порушення міграційного законодавства, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.203 КУпАП. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову про накладання адміністративного стягнення серії ПН МДН № 003925 від 26.08.2022 року, відповідно до якої відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 100 гривень. Також, 26.08.2022 року позивачем прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни відповідача. За фактом порушення строку перебування в Україні уповноваженою особою позивача відносно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 005895 від 09.01.2023 року, яким зафіксовано порушення міграційного законодавства, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст.203 КУпАП. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову про накладання адміністративного стягнення серії ПН МДН № 005886 від 09.01.2023 року, відповідно до якої відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень. 09.01.2024 року позивачем прийнято рішення про примусове видворення з України відповідача № 22.

Представник позивача посилається на те, що відповідач порушив правила перебування іноземців на території України, перейшов на нелегальне становище, правова характеристика якого визначена у п.14 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідач тривалий час перебуває на території України без законних підстав, не вживав заходів для легалізації свого перебування в Україні; порушує законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства (ухилення від виїзду з України та невиконання в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, прийнятого відносно нього); відсутні законні підстави для перебування на території України та, відповідно, відсутня можливість легального працевлаштування в Україні, а отже, відсутні законні джерела прибутку в Україні, у зв`язку з чим відповідач самостійно територію України не покине. Тому існують обгрунтовані підстави вважати, що відповідач перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також ризик його втечі, створення загрози громадському порядку, національній безпеці. У відповідача, який вчинив порушення законодавства України про правовий статус іноземця, відсутній документ, що дає право на виїзд з України, що також є підставою для подання до суду позовної заяви про застосування судом до іноземця заходів затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України відповідно до вимог ч.1 ст. 289 КАС України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2024 року для розгляду даної справи визначена суддя Кудрявцева Т.О.

Ухвалою від 11.01.2024 року суддею відкрито провадження у справі за вказаним позовом та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін на 11.01.2024 року об 14 год. 45 хв. з проведенням судового засідання в режимі відеоконференції з приміщенням Державної установи «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України» за участю відповідача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові.

В судовому засіданні відповідач - громадянин Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 за допомогою перекладача зазначив, що йому зрозуміло переклад судового засідання, який здійснюється перекладачем, він згоден на його представництво в суді адвокатом Вишневським А.А. Визнав, що ним порушено міграційне законодавство України та те, що він без законних підстав перебуває на території України, вказав, що у нього відсутній паспорт для виїзду з України, він приїхав до України навчатися у медичному коледжі. Вказав, що не бажає залишати Україну, оскільки хоче продовжити своє навчання та працювати.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на доводи, викладені відповідачем.

Вислухавши представника позивача та відповідача з представником, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За правилами частини сьомої статті 5 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що і громадяни України.

Згідно з ч. 4 ст. 46 КАС України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Положеннями ч. 1 ст. 9 вищезазначеного Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Згідно до ч. 3 ст. 9 Закону, строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Виключний перелік підстав для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначений ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Відповідно до ч. 16 ст. 4 Закону, іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Згідно статті 1 Угоди між Кабінетом Міністрів України і Урядом Азербайджанської Республіки про безвізові поїздки громадян, затвердженою постановою КМУ від 24.10.2002 №1565, громадяни держави однієї Сторони, незалежно від місця їх постійного проживання, можуть в`їжджати, прямувати транзитом, виїжджати та перебувати на території держави іншої Сторони без віз з дотриманням правил перебування і реєстрації, що діють в цій державі.

Відповідно до пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС. Виключний перелік підстав для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначений ст. 4 Закону №3773-VI.

Відповідно до ч. 17 ст. 4 вищевказаного Закону, іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Частиною 15 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України. Пунктом 14 частини першої статті 1 Закону №3773-VI визначено термін «нелегальний мігрант», а саме - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Частиною 5 статті 26 Закону №3773-VI визначено, що іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення. Частиною першою статті 30 Закону №3773-VI визначено, що Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців (ч.4 ст.30 Закону №3773-VI).

Згідно пункту 1 розділу ІІІ Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої спільним наказом МВС, АДПС, СБУ від 23.04.2012 №353/271/150 (далі Інструкція №353/271/150), у разі виявлення підстав, передбачених частиною 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», органи ДМС, органи охорони державного кордону та органи СБУ залежно від обставин виявлення/затримання іноземця невідкладно готують позовну заяву до адміністративного суду.

За наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, або за наявності ризику його втечі, а так само у разі відсутності в іноземця, що вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, органи ДМС, орган охорони державного кордону або орган СБУ подають до адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням ПТПІ позовну заяву відповідно до частини першої статті 289 КАСУ (п.2 розділу ІІІ Інструкції).Позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Як встановлено в судовому засіданні, громадянин Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до пояснень якого паспортний документ НОМЕР_1 ним втрачено, прибув на територію України 27.09.2018 року через ПП «Запоріжжя» з метою навчання та з того часу територію України не покидав, що підтверджено відсутністю інформації у веб-інтерфейсі інформаційно-телекомунікаційної системи, щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (система «Аркан»). Документувався посвідкою на тимчасове проживання НОМЕР_2 , терміном дії з 20.08.2016 по 10.08.2019 року, яка скасована УДМС в Луганській області 02.05.2019 року. В`їзд в Україну здійснено відповідачем на підставі ч.13 ст. 4 Закону України « Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Інформація щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, набуття статусу біженця або особи, яка потребує статусу додаткового захисту, отримання або скасування дозволу на імміграцію, документування посвідкою на тимчасове/постійне проживання відносно останнього відсутня. Втративши підстави для подальшого перебування на території України, відповідач ухилився від виїзду з України.

За фактом порушення строку перебування в Україні уповноваженою службовою особою ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно громадянина Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 003933 від 26.08.2022 року, яким зафіксовано порушення міграційного законодавства, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.203 КУпАП.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову про накладання адміністративного стягнення серії ПН МДН № 003925 від 26.08.2022 року, відповідно до якої громадянина Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 100 гривень.

26.08.2022 року позивачем прийнято рішення №99 про примусове повернення до країни походження або третьої країни відповідача громадянина Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким відповідача зобов`язано покинути України в термін до 04.09.2022 року. Даним рішенням встановлено, що громадянин Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнього разу прибув на територію України 27.09.2018 року через пункт пропуску «Запоріжжя» по паспорту НОМЕР_1 з метою продовження навчання у ЗВО м. Дніпра. На період навчання ОСОБА_3 отримав посвідку на тимчасове проживання НОМЕР_2 , видану 20.08.2016 року органом 4401 ДМС, терміном дії до 10.08.2019. 02.05.2019 року УДМС в Луганській області прийнято рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 . Після скасування посвідки громадянин ОСОБА_3 до органів та підрозділів ДМС з питань продовження строку тимчасового перебування, отримання документів на право проживання в Україні чи отримання притулку в Україні не звертався, від своєчасного виїзду за межі території України ухилився, проживає без реєстрації на території м. Дніпра.

Встановлено, що вищевказане рішення відповідачем виконано не було.

За фактом порушення строку перебування в Україні уповноваженою особою позивача відносно громадянина Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 005895 від 09.01.2023 року, яким зафіксовано порушення міграційного законодавства, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст.203 КУпАП.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачем винесено постанову про накладання адміністративного стягнення серії ПН МДН № 005886 від 09.01.2023 року, відповідно до якої відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень.

09.01.2024 року позивачем Головним управлінням ДМС у Дніпропетровській області прийнято рішення №22 про примусове видворення з України відповідача громадянина Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким встановлено, що громадянин Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортний документ НОМЕР_1 , який за його поясненнями викрадений, останнього разу прибув на територію України 27.09.2018 року через пункт пропуску «Запоріжжя» і з того часу територію України не покидав. Документувався посвідкою на тимчасове проживання НОМЕР_2 , виданою 20.08.2016 року до 10.08.2019 року, яка 02.05.2019 року скасована. Після скасування посвідки громадянин ОСОБА_3 до органів та підрозділів ДМС з питань продовження строку тимчасового перебування, отримання документів на право проживання в Україні чи отримання притулку в Україні не звертався, від своєчасного виїзду за межі території України ухилився, проживає без реєстрації на території м. Дніпра.

09.01.2024 року уповноваженою особою Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області складено протокол № МДН 000138 про адміністративне затримання громадянина Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.2 ст. 263 КУпАП.

09.01.2024 року уповноваженою особою Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області винесено «Рішення про поміщення в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, громадянина Нігерії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 », яким вирішено помістити до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, громадянина Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

Таким чином, відповідач порушив правила перебування іноземців на території України, встановлені Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідач тривалий час перебуває на території України без законних підстав, не вживав заходів для легалізації свого перебування в Україні; порушує законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, ухиляється від виїзду з України та не виконує в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, прийняте відносно нього; відсутні законні підстави для його перебування на території України, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у встановленому законом порядку не звертався; інформація щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, набуття статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, отримання або скасування дозволу на імміграцію, документування посвідкою на тимчасове/постійне проживання відносно останнього відсутня; у відповідача відсутній документ, що дає право на виїзд з України. А відтак, існують обгрунтовані підстави вважати, що відповідач перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також наявний ризик його втечі, створення загрози громадському порядку, національній безпеці.

Положення ч. 8 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачають, що примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", а так само не може бути застосовано до осіб, які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України (такі іноземці та особи без громадянства затримуються у встановленому законом порядку з метою ідентифікації, документування та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або примусового видворення відповідно до цього Закону).

Таким чином, громадянин Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми діями порушує законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, відсутність у нього документу, що дає право на виїзд з України, також є підставою для подання до суду позовної заяви про застосування судом до іноземця заходів затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, відповідно до вимог частини 1 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

Наявність вищевикладених обставин створює підстави для затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, що передбачено положеннями частини 3, частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI, абзаців першого та другого частини 1, частини 11 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України, а також, положеннями підпунктів «b» та «f» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини від 04.11.1950 року (в чинній редакції Конвенції від 01.08.2021), ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР (в чинній редакції Закону від 13.03.2006).

Статтею 289 КАС України передбачені особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства

Відповідно до положень ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України; 2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією; 4) зобов`язання внести заставу.

Не можуть застосовуватися заходи, передбачені пунктами 3 і 4 частини першої цієї статті, до іноземців та осіб без громадянства, до яких раніше застосовувалися такі заходи, а також стосовно яких є достатні дані про їх причетність до готування та/або вчинення терористичної діяльності.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Розгляд питань, визначених цією статтею, здійснюється судом за обов`язкової участі сторін, у тому числі може проводитися у режимі відеоконференції та з трансляцією з іншого приміщення, розташованого поза межами приміщення суду, в порядку, визначеному цим Кодексом. Адміністративні справи, передбачені цією статтею, розглядаються судом у день подання відповідної позовної заяви.

Відповідно до приписів ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з ухваленням судом рішення про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Відповідно до ст. 371 КАС України рішення суду в частині затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства допустити до негайного виконання.

Відповідно до положень ч. 19 ст. 289 КАС України за подачу позовних заяв, передбачених даною статтею, судовий збір не справляється, а отже підстав для розподілу витрат пов`язаних з розглядом справи не має, оскільки вони сторонами не були понесені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 9, 72-77, 90, 229, 241, 246, 289, 371 КАС України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 про затримання іноземця та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземця та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, - задовольнити.

Затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Рішення суду в частині затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства громадянина Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана у десятиденний строк з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.О. Кудрявцева