Справа № 759/23957/23
Суддя: Ул`яновська О. В.
Дата ухвалення: 2024-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/23957/23

пр. № 2-а/759/36/24

01 лютого 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Кривонос Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві без виклику сторін у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі

у грудні 2023 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серія ЕАТ №8209446 від 25.11.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором 3 бат. 7 роти УПП у м. Києві ДПП, старшим лейтенантом поліції Стеценко Олександром Костянтиновичем відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 680 грн 00 коп.; закрити справу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 та покласти судові витрати на позивача.

В обґрунтування позову зазначає, що 25.11.2023 інспектором винесено постанову про накладення адміністративного стягнення ЕАТ №8209446 на ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 680 грн 00 коп. за ч. 3 ст. 122 КУпАП за порушення п. 15.10 «д» ПДР порушення стоянки у місцях де ТЗ, що стоїть зробить неможливим рух інших ТЗ або пішоходам, проте позивач вважає вказану постанову протиправною, яка винесена з порушенням норм процесуального та адміністративного права з підстав того, що представники поліції винесли постанову не з`ясувавши і не маючи фактичних доказів того, хто безпосередньо здійснював паркування ТЗ «Citroen» д.н.з. НОМЕР_1 , не прийняли до уваги те, що це авто не заважав руху транспорту далі по пустирю, і був припаркований без порушення вимог п. 15.10 ПДР, крім цього позивач не погоджується із тим, що авто перешкоджало заїзду саме до «гаражу», оскільки немає належного оформлення користування земельною ділянкою, як це передбачено ст. 40 Земельного кодексу України, оскільки як свідчать інформація, отримана з відкритих джерел та господаря закладу, в якому він перебував, земельна ділянка за місцем паркування автомобіля держ. номер НОМЕР_1 для гаражного будівництва не передавалась, а відтак і претензії заявника про те, що було заблоковано заїзд до його «гаража» є безпідставними, а тому з огляду на вищенаведене, позивач вважає, що постанова від 25.11.2023 року серія ЕАТ № 8209446 винесена незаконно, упереджено, з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, що призвело до незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, зважаючи на те, що обставини викладені в цій постанові не відповідають дійсності, відсутні докази факту вчинення порушення (фото, відеофіксацїї), не відібрані у позивача письмові пояснення, також у постанові не вірно зазначено адресу місця скоєння правопорушення та розгляду справи, внаслідок чого працівник поліції розглянув справу за відсутністю доказів вчинення адміністратвиного правопорушення без надання позивачеві можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі.

02.01.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник відповідача заперечує проти позовних вимог, оскільки інспектор під час виконання своїх обов`язків розглядаючи адміністративну справу діяв на підставі в межах повноважень згідно чинного законодавства, зважаючи на те, що під час несення служби 25.11.2023 Рубін патрулюючи територію Шевченківського району м. Києва на лінію 102 від чергового Київ-55 надійшов виклик «Адміністративне порушення» за адресою: м. Київ, вул. Черкаська 19/38, прибувши на місце виклику, заявник пояснив що авто «CITROEN C4 CACTUS» д.н.з. НОМЕР_1 заблокував виїзд до гаражу автомобіля заявника, після чого водій ОСОБА_1 , підійшовши до свого авто не заперечував що саме він припаркував своє авто, а лише наполягав на незаконності гаражів на підставі чого позивачу повідомлено, що він порушив правила дорожнього руху та роз`ясненого його права (що зафіксоване нагрудним відео реєстратором інспектора, відеозапис додається), тому в ході розгляду справи інспектором було прийнято рішення притягнути позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП. Також позивач у своїй позовній заяві зазначає, що відповідачем було порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення встановлену ст.ст. 245, 270, 278, 279, 280 КУпАП, проте не доводить дані обставини на яких ґрунтується його позовні вимоги. При цьому представник відповідача зазначив, що порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем не впливає на суть вчиненого порушення та не є підставою для задоволення позовних вимог. Такого висновку також дійшов Київський апеляційний адміністративний суд у своєму рішенні 761/4629/17 від 30.10.2017. Окрім цього, інспектор в ході розгляду справи не перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі, таким чином, інспектором забезпечено позивачу можливість реалізації прав, визначених ст. 268 КУпАП при розгляді справи (а.с.42-48).

16.01.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому просив відмовити у прийнятті відзиву, оскільки він підписаний неповноваженою особою, зважаючи на те, що до матеріалів справи не додано доказів того, що Щур І.В. має право представляти інтереси ДПП у якості представника, а також позивач не погоджується із позицією викладено у відзиві, вважає, що інспектор діяв не правомірно та постанову винесено безпідставно (а.с.54-64).

ІІ. Процесуальні дії і рішення суду

відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від визначено головуючого - суддю Ул`яновську О.В. (а.с.17-18).

Ухвалою судді від 06.12.2023 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с. 22-23).

Відповідно до ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 1 -5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

ІІІ. Фактичні обставини справи

судом встановлено, що згідно постанови Серія ЕАТ №8209446 від 25.11.2023 винесеної інспектором 3 бат. 7 роти УПП у м. Києві ДПП, старшим лейтенантом поліції Стеценко Олександром Костянтиновичем, відносно ОСОБА_1 , оскільки 25.11.2023 о 21 год. 20 хв. по вул. Черкаська, 19/38 водій керуючи ТЗ «Citroen» д.н.з. НОМЕР_1 здійснюючи стоянку при заїзді в гараж, чим зробив неможливий рух іншого транспортного засобу, а саме тому який мав намір заїхати в нього, чим порушив п. 15.10 «д» ПДР - порушення стоянки у місцях де ТЗ, що стоїть зробить неможливим рух інших ТЗ або пішоходам (а.с. 10).

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн 00 коп.

Також у вказаній постанові Серія ЕАТ №8209446 від 25.11.2023 у графі 8. Права за ст. 268 КУпАП та строк оскарження за ст. 289 КУпАП мені роз`яснено - міститься підпис ОСОБА_1 .

Згідно відповіді №0570202/2-16320 від 07.12.2023 Управління інформаційного забезпечення та доступу до публічної інформації вбачається, що за поданням Департаменту рішення щодо передачі (надання) земельної ділянки поблизу вулиць Черкаської та Толбухіна у Шевченківському районі м. Києва, позначеної на доданих до запиту матеріалах супутникової зйомки, фізичним або юридичним особам у власність (користування) для гаражного будівництва Київська міська рада не приймала (а.с.28-29).

Згідно відповіді №ПІ-873/1-984/63 від 11.12.2023 ГУ Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, вбачається, що станом на теперішній час, відповідно до відомостей Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером :88:039:0013 площею 0,2316 га; місце розташування: місто Київ, Шевченківський район, вулиця Черкаська; цільове призначення: 12.08 Для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій; вид використання: для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій; категорія земель: землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення. Статтями 125, 126 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень(далі - Закон) (а.с.36-41).

Згідно відповіді №064/222-064/222/Д-177-6 від 03.01.2024 КП «Київблагоустрій» ВО КМР (КМДА) вбачається, що у КП «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в частині, що стосується, та в межах наданих повноважень розглянуто звернення позивача від 14.12.2023 щодо демонтажу тимчасових споруд, розміщених поблизу вулиць Черкаської та Толбухіна, що у Шевченківському районі м. Києва, за результатами опрацювання та проведеної перевірки з виїздом на місце відповідальна особа КП «Київблагоустрій» внесла приписи №№ 2336590, 2336581, 2336579, 2336583, 2336582, 2336580, 2336599, 2336598, 2336597, 2336591, 2336589, 2336588, 2336587, 2336585, 2336586, 2336596, 2336594, 2336595, 2336593, 2336592, 2336600 з вимогою усунути порушення Правил благоустрою м. Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 1051/1051. Вимоги приписів не виконано. Інформацію про вжиті заходи внесено до інформаційної системи даних КП «Київблагоустрій» для подальшого розгляду та прийняття відповідного рішення Департаментом територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (а.с.52).

Згідно відповіді від 25.01.2024 №109-109/Д-35 Шевченківської РДА у м. Києві вбачається, що за інформацією управління містобудування, архітектури та землекористування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації за час дії Порядку надання інвалідам дозволів на встановлення тимчасових збірно-розбірних гаражів у масивах багатоквартирної житлової забудови в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 05.04.2012 №404/7741, Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація не надавала, в межах делегованих повноважень, будь-яких дозволів та погоджень на встановлення гаражів за вищевказаною адресою. Також, вважаємо за необхідне зазначити, що згідно з рішенням Київської міської ради від 23.06.2022 №4753/4794 «Про здійснення державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності на території міста Києва» повноваження здійснювати державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності на території міста Києва та інші повноваження, визначені в ст. 61 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», делеговано Департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації (а.с.67).

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду

відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Рішення відповідача - постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 6 КАС України.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У свою чергу, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік яких визначений ст. 251 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 70 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Згідно п. 14 ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Будь - яка розбіжність із положеннями Правил, відхилення від їх вимог може порушити встановлений порядок дорожнього руху і створити загрозу для його безпеки.

Відповідно до пункту 15.10 Правил дорожнього руху стоянка забороняється: а) у місцях, де заборонена зупинка; б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками); в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м; г) ближче 50 м від залізничних переїздів; ґ) поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м хоча б в одному напрямку руху; д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів; е) ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства; є) на газонах.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз положень ст. 122 КУпАП свідчить про те, що законодавством про адміністративні правопорушення розмежовано відповідальність за порушення правил стоянки та за порушення правил стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Положеннями ч. 3 ст. 265-4 КУпАП встановлено, що для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб: 1) поставлено на проїзній частині у два і більше рядів; 2) розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: а) на залізничних переїздах; б) на трамвайних коліях; в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, у тунелях; г) на пішохідних переходах і ближче 10 метрів до них з обох боків, крім випадків зупинки для надання переваги в русі; ґ) на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга; д) на проїзній частині, де відстань між суцільною лінією розмітки чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 метрів; е) ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а за їх відсутності - ближче 30 метрів від дорожнього знака такої зупинки з обох боків; є) ближче 10 метрів від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання; ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився; з) ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду; и) розташовано на позначених відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою місцях, призначених для паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома); 3) своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками; 4) розташовано на виділеній смузі для руху громадського маршрутного транспорту; 5) розташовано на позначеній відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою велодоріжці; 6) перешкоджає руху або роботі снігоприбирального та іншого технологічного комунального транспорту у разі запровадження надзвичайного стану або у разі оголошення окремої місцевості зоною надзвичайної екологічної ситуації; 7) порушує схему паркування транспортних засобів таким чином, що він блокує проїзд по двох або більше смугах руху.

Таким чином розташування транспортного засобу на проїзній частині, де своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками, за змістом підпункту «и» пункту 3 ч. 3 ст. 265-4 КУпАП є суттєвим перешкоджанням дорожньому руху, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Зазначені положення кореспондуються з положеннями підпункту «д» пункту 15.10 Правил дорожнього руху, якими, зокрема, встановлено заборону стоянки транспортного засобу у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Правилами дорожнього руху визначено, що проїзна частина - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги.

Позивач в обґрунтування позовних вимог щодо неправомірності дій інспектора посилався на те, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, оскільки припаркувався на тій ділянці дороги, де незаконного забудовані гаражі, куди намагався потрапити заявник, та одночасно цим твердженням вказує, що адреса у постанові не вірно визначена, спираючись на подані відповіді державних органів, проте слід зазначити, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП судом розглядається питання щодо порушення та дотримання правил ПДР усіма учасниками дорожнього руху, рамках визначеної статті КУпАП вчиненого адміністративного правопорушення, не виходячи за межі розгляду справи та предметної підсудності.

Тобто суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених вимог (постанова Верховного Суду від 19.02.2019 у справі № 824/399/17-а).

Наведені обставини свідчать про те, ТЗ «Citroen» д.н.з. НОМЕР_1 перешкоджав руху іншим учасникам дорожнього руху, створював перешкоди для заїзду в гараж, оскільки був розміщений на проїзній частині з порушенням п. 15.10 «д» ПДР, що свідчить про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Крім цього суд ставиться критично до наданих позивачем зображень карти місця вчинення правопорушення, якими він обґрунтовує не правильність визнання адреси інспектором у постанові, а саме: м. Київ, вул. Черкаська, 19/38, вказуючи, що це не вірна адреса, оскільки гаражі знаходяться зовсім в іншому місці, про він зазначає на поданій ним карті, проте позивач визначає номер вулиці не 19/38, а 19/58, чим не доводить факту невірності зазначеної адреси.

Суд звертає увагу, що дана інформація є загальнодоступною та такою, що може бути здобута та перевірена будь-якою особою, а тому приходить до висновку про її доведеність.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ТЗ «Citroen» д.н.з. НОМЕР_1 25.11.2023 о 21 год. 20 хв. по вул. Черкаська, 19/38 у м. Києві був розміщений біля ділянки дороги де створював перешкоду для проїзду іншим ТЗ згідно п. 15.10 «д» ПДР, що свідчить про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що окремі дефекти рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Вказані позивачем недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог Правил дорожнього руху, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 753/4366/17, від 11.09.2018 у справі № 826/11623/16, від 14.08.2018 у справі № 826/15341/15.

Також позивач у свої позовній заяві зазначає, що відповідачем порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення встановлену ст. 245, 270, 278, 279, 280 КУпАП.

Слід зауважити, що порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем не впливає на суть вчиненого порушення та не є підставою для задоволення позовних вимог. Такого висновку також дійшов Київський апеляційний адміністративний суд у своєму рішенні 761/4629/17 від 30.10.2017.

Статтею 219 КУпАП визначено, що виконавчі комітети (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчі органи, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, серед іншого, ч. 1 і 3 ст. 122 КУпАП (в частині порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів у межах відповідного населеного пункту, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису). Від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 і 3 ст. 122, ч.ч. 1, 2 ст. 152-1 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об?єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ст. 122 КУпАП України не передбачає застосування адміністративного арешту.

Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб?єкта владних повноважень.

При цьому як встановлено судом вище, у графі 8 постанови наявний підпис позивача, де вказується про роз`яснення особі, яка вчинила адміністративне правопорушення права за ст. 268 КУпАП та строк оскарження за ст. 289 КУпАП.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Посилання позивача на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення проведено з порушеннями вимог законодавства, суд вважає необґрунтованими, оскільки під час розгляду даної справи порушень/обмежень прав позивача з боку суб`єкта владних повноважень встановлено не було.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

При цьому згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, у повноваження місцевого загального суду за наслідками розгляду справи не входить право про закриття справи про адміністративне правопорушення.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову і вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення, інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено положеннями КУпАП, а відтак адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Інші доводи сторін, наведені у позові та відзиві до нього, в межах наданих сторонами доказів, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

V. Розподіл судових витрат

у відповідності до положень ст. 139 КАС України суд відносить судові витрати за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України «Про дорожній рух», ст.ст. 7, 9, 122, 219, 245-247, 251, 265-4, 280, 286 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 6, 19, 20, 46, 48, 70-72, 77, 90, 139 КАС України,-

УХВАЛИВ:

у позовних вимогах ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О.В. Ул`яновська