Справа № 750/16558/23
Суддя: Карапута Л. В.
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/750/6/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі

судді Карапута Л.В.

секретаря Аушевої М.Ю.,

за участі позивача, представника відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Прищепи Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, старшого лейтенанта поліції УПП в Чернігівській області Ремізова Владислава Павловича, рядового поліції УПП в Чернігівській області Горбач Вікторії Володимирівни про скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

13.11.2023 позивач звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, старшого лейтенанта поліції УПП в Чернігівській області Ремізова Владислава Павловича, рядового поліції УПП в Чернігівській області Горбач Вікторії Володимирівни, в якому просив скасувати постанову серії ЕАТ №8033068 від 28.10.2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в сумі 510 грн. 00 коп. в справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 10 ст. 121 КУпАП; скасувати постанову серії ЕАТ №8033211 від 28.10.2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в сумі 340 грн. 00 коп. в справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та стягнути з Департаменту патрульної поліції судовий збір.

В обгрунтування позову позивач зазначив, що 28.10.2023 року о

17-15 рухався на автомобілі Dodge Journey, номерний знак НОМЕР_1 разом з пасажирами (двоє дорослих та двоє дітей) по вулиці Козацька у м. Чернігів, в якийсь момент стало погано, відбулося запаморочення та потемніння в очах і через погане самопочуття, здійснив екстрену зупинку в стані крайньої необхідності, яка передбачена ст. 17 КУпАП, увімкнув аварійну світлову сигналізацію, щоб за кермо пересів власник автомобіля ОСОБА_2 , яка сиділа поруч на пасажирському сидінні. В цей момент під`їхав наряд патрульної поліції Управління патрульної поліції в Чернігівській області. Постановою в справі про адміністративне правопорушення Серія ЕАТ №8033068 від 28.10.2023року, винесену о 17:38 старшим лейтенантом поліції Управління патрульної поліції в Чернігівській області ОСОБА_3 мене незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.10 ст. 121

КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. Постановою в справі про адміністративне правопорушення Серія ЕАТ №8033211 від 28.10.2023 року, винесену о 18:15 рядовим поліції Управління патрульної поліції в Чернігівській області ОСОБА_4 незаконно притягнуто до адміністративної

відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Обидві постанови розглядалися протягом короткого проміжку часу за наслідком однієї зупинки одним і тим же органом - Управлінням патрульної поліції в Чернігівській області, із застосуванням адміністративного стягнення за кожне правопорушення окремо. Постанови отримані 01.11.2023 року в поштовому відділенні Укрпошти. Розгляд справи відбувся формально, з грубим порушенням прав. При винесенні постанови посадові особи порушили вимоги статті 280 КУпАП, яка передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

14.12.2023 року представник відповідача подала письмовий відзив на адміністративний позов, в якому просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що обов`язок поліцейського накласти стягнення за одне правопорушення з числа вчинених, виникає лише в тому випадку, якщо справи про кілька правопорушень розглядаються одним і тим самим поліцейським. При цьому, якщо справи розглядаються різними поліцейськими, то стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Виявивши порушення Правил дорожнього руху, поліцейські вжили заходи, щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності та, як наслідок, у результаті розгляду справи, винесли відносно ОСОБА_1 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі: серії ЕАТ № 8033211 від 28.10.2023 року за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн, серії ЕАТ № 8033068 від 28.10.2023 року за правопорушення передбачене ч. 10 ст. 121 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., дії позивача не можна кваліфікувати як крайню необхідність, оскільки, як вбачається з відеозапису будь-яка небезпека, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління - відсутня. Позивач свідомо здійснив зупинку на посадковому майданчику для маршрутних транспортних засобів, порушуючи ПДР, хоча міг зупинитися у будь-якому іншому місці без порушення ПДР. Також водій свідомо перевозив дітей зростом до 150 см без утримуючих систем, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, таким чином не дбаючи про безпеку дітей та порушуючи Правила дорожнього руху. Тому посилання позивача на стан крайньої необхідності, є безпідставним та не обґрунтованими.

Судом замінено Управління патрульної поліції в Чернігівській області на належного відповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позові. Після оголошеної у справі перерви в судове засідання 31.01.2024 позивач не з`явився подав заяву про розгляд справи без його участі та копію свідоцтва про народження доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову. Після оголошеної у справі перерви в судове засідання 31.01.2024 представник відповідача не з`явилася подала заяву про розгляд справи без її участі та доручення до матеріалів справи диску з відеозаписом.

Старший лейтенант поліції УПП в Чернігівській області Ремізов Владислав Павлович та рядовий поліції УПП в Чернігівській області Горбач Вікторія Володимирівна в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщались в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили.

Згідно частини 4 статті 229 КАС України справа розглянута без застосування технічної фіксації.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Стаття 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що основними повноваженнями патрульної поліції є, зокрема, виявлення та припинення адміністративних правопорушень, а також регулювання дорожнього руху та контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (із змінами і доповненнями) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим самим поліцейським, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Згідно п. 3 розділу V Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом VIВС України від 07.11.2015 № 1395, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо (стаття 36 КУпАП). У цьому випадку поліцейський накладає стягнення тільки за ті адміністративні правопорушення, які він має право розглядати.

Таким чином, обов`язок поліцейського накласти стягнення за одне правопорушення з числа вчинених, виникає лише в тому випадку, якщо справи про кілька правопорушень розглядаються одним і тим самим поліцейським. При цьому, якщо справи розглядаються різними поліцейськими, то стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Отже, посилання позивача на положення ст. 36 КпАП України є необгрунтованими, оскільки справи відповідачами розглядались не одночасно, а в порядку черговості по факту вчинення правопорушень.

За таких обставин, у зв`язку із вчиненням позивачем кількох не пов`язаних один з одним правопорушень, поліцейські здійснили два розгляди справи, щодо кожного правопорушення окремо та, як результатами, винесли відносно ОСОБА_1 оскаржувані постанови серії ЕАТ № 8033211 від 28.10.2023, серії ЕАТ № 8033068 від 28.10.2023.

28.10.2023 року о 17 год. 16 хв. в м. Чернігові по вул. Козацька, ЗА, водій ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу Dodge Journey, номерний знак НОМЕР_1 на посадковому майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив п. 15.9 е) ПДР, що підтверджується постановою ЕАТ № 8033068 від 28.10.2023, розгляд якої відбувся о 18 год. 15 хв., після виклику швидкої медичної допомоги.

Відповідно до п. 15.9 е) ПДР зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Зазначена вимога обумовлена тим, що з метою забезпечення безпечних умов руху маршрутних транспортних засобів та безпеки пасажирів таких транспортних засобів правилами дорожнього руху забороняється зупинятися ближче ніж за 30 м перед посадочними майданчиками для зупинки маршрутних транспортних засобів і 30 м за ними.

Відповідно п. 1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Як вбачається із відеозапису зробленого за допомогою портативного відеореєстратора 28.10.2023 року о 17 год. 16 хв. під час патрулювання екіпажем патрульної поліції в м. Чернігові по вул. Козацька, 3 А було виявлено транспортний засіб Dodge Journey, номерний знак НОМЕР_1 , водій якого здійснив зупинку транспортного засобу на посадковому майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив п.15.9 е) ПДР.

Після виявлення вказаного правопорушення поліцейський ОСОБА_4 підійшла до водія, представилась, повідомила причину звернення, а саме порушення п.15.9 е) Правил дорожнього руху та пред`явили законну вимогу відповідно до п. 2.4 а) ПДР надати для перевірки документи зазначені v п. 2.1 ПДР.

З відеозаписів також вбачається, що під час спілкування з водієм, останній повідомив, що зупинився з порушенням правил дорожнього руху через погане самопочуття. На місце зупинки поліцейськими було викликано швидку медичну допомогу, по приїзду якої медичні працівники оглянули водія та повідомили, що госпіталізувати його не будуть, всі життєві показники в нормі, стан його здоров`я задовільний, що підтверджується картою виїзду швидкої медичної допомоги (а.с.9).

Таким чином, суд доходить висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

28.10.2023 о 17 год. 35 хв. в м. Чернігові по вул. Козацька, 3, водій ОСОБА_1 перевозив дитину зростом до 150 см, у транспортному засобі Dodge Journey, номерний знак НОМЕР_1 без використання дитячої утримуючої системи, що дає змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу, чим порушив п. 21.11 б) ПДР, що підтверджується постановою ЕАТ № 8033211 від 28.10.2023, розгляд якої відбувся о 17 год. 38 хв.

Згідно п. 21.11 б) ПДР забороняється перевозити дітей, зріст яких менше ніж 150 см, у транспортних засобах без використання дитячих утримуючих систем, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки. передбачених конструкцією цього транспортного засобу; на задньому сидінні мотоцикла та мопеда.

На стоп-кадрі з відеозапису чітко видно, що двоє дітей знаходяться на задньому сидінні та при цьому будь-які дитячі утримуючі системи, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки відсутні.

Поліцейський ОСОБА_3 візуально оглянувши транспортний засіб позивача, на задньому сидінні виявив двох дітей, при цьому будь-які дитячі утримуючі системи, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки були відсутні (стоп-кадр додається). З відеозапису також вбачається, що дитина позивача зовсім невеликого зросту, який не перевищує 150 см. В свою чергу позивачем не надано ніяких підтверджень, що зріст його дітей 150 см або більше.

Перевезення дітей в авто вимагає особливої уваги від водія, адже для дітей з ростом до 150 см, існують обмеження та необхідні додаткові засоби безпеки.

Обмеження по зросту до 150 см існує тому, що фіксація дитини такого зросту стаціонарними ременями без застосування спеціальних засобів безпеки автоматично підвищує небезпеку завдання дитині травми навіть при безпечних маневрах. Як показує статистика, перевезення дітей зі спеціальними засобами знижує ризик травм і загибелі під час ДТП на 50%. Тому для безпечного перевезення дитини в авто обов`язково повинні бути присутні утримуючі системи, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки.

В судовому засіданні позивач повідомив, що рік народження другої дитини йому не відомий.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.10 ст. 121 КУпАП, а саме: порушення правил перевезення дітей, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 10 ст. 121 КУпАП та ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, «які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

ОСОБА_4 є уповноваженим працівником патрульної поліції, проходить службу на посаді поліцейського взводу № 1 роти № 1 БУПП в Чернігівській області ДІII І, має звання рядовий поліції, а отже відповідності до ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

ОСОБА_3 є уповноваженим працівником патрульної поліції, проходить службу на посаді інспектору взводу № 2 роти № 1 БУПП в Чернігівській області ДПП, має звання старший лейтенант поліції, а отже, у відповідності до ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема за ч. 10 ст. 121 КУпАП.

У результаті розгляду справи відносно ОСОБА_1 було винесено постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі: серії ЕАТ № 8033211 від 28.10.2023 року за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. та серії ЕАТ № 8033068 від 28.10.2023 року за правопорушення передбачене ч. 10 ст. 121 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Згідно п.10 Розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395 під час вирішення питання про притягнення особи до відповідальності, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), як: використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель ( ч. 2 ст. 40).

Таким чином, дана стаття дозволяє поліцейському використовувати інформацію, отриману, зокрема із відеотехніки з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху, в тому числі відеозаписи отримані із відео реєстратора поліцейського.

На відеозаписі з портативного відеореєстратора поліцейського вбачається, що під час розгляду справи Позивачем було заявлено клопотання щодо перенесення розгляду справи. В результаті розгляду клопотань, поліцейським було прийнято рішення про їх відхилення з посиланням на ч. 4 ст. 258 КУПАП.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП визначено, що уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

В Управлінні патрульної поліції Чернігівської області такі справи не розглядаються і розгляд справ не переноситься, оскільки чинне законодавство вимагає розгляду справи та винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Так, положення ст. ст. 278, 279 КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку КУпАП передбачає спеціальну спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2020 у справі № 761/14727/19; від 14.09.2020 у справі № 711/9439/19; від 07.07.2020 у справі № 761/34763/19; від 17.06.2020 у справі № 431/516/20; від 09.06.2020 у справі № 760/31729/19; та Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.011.2021 у справі № 607/8541/21, від 17.08.2022 у справі №349/1283/21 та інш.

Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.05.2020у справі №527/2456/16-а.

Таким чином, поліцейськими правомірно було відхилено клопотання позивача, а справу розглянуто на місці вчинення правопорушення, як того вимагають норми чинного законодавства.

Поліцейськими було дотримано передбачену законодавством процедуру розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема поліцейськими було повідомлено про вчинені позивачем порушення, заслухано пояснення позивача по кожному порушенню. До початку винесення оскаржуваних постанов поліцейські оголосили про початок розгляду справи, ознайомили Позивача з правами, якими користується особа, стосовно якої проводився розгляд справи та жодним чином не перешкоджали позивачеві у користуванні його правами, зокрема під час розгляду справи, у позивача було відібрано усні клопотання та письмове пояснення, яке було долучено до оскаржуваних постанов.

Згідно чинного законодавства, поліцейський лише ознайомлює особу із її правами, однак, виключно правопорушник вирішує, чи скористається він своїми правами і яким саме чином.

Таким чином, розглянувши справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення інспектор патрульної поліції виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП.

Не встановлено судом порушень з боку інспектора вимог ст. 278, 279 КпАП України, з урахуванням вимог ч.2 розділу ІІІ вищезазначеної Інструкції.

Безпідставним є посилання позивача на ст. 17, 18 КУпАП, у яких зазначено, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності та не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як зазначається у постанові ВСУ від 21.12.2018 по справі № 686/5225/17, стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту ст. 18 КУпАП «для усунення небезпеки, яка загрожує».

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності.

Аналогічну правову позицією викладено е постанові Верховного Суду від 21.12.2018 в справі №686/5225/17.

Отже, враховуючи викладене, дії Позивача не можна кваліфікувати як крайню необхідність, оскільки, як вбачається з відеозапису будь-яка небезпека, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління відсутня, а позивач свідомо здійснив зупинку на посадковому майданчику для маршрутних транспортних засобів, свідомо перевозив дітей зростом до 150 см без утримуючих систем, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, таким чином не дбаючи про безпеку дітей та порушуючи Правила дорожнього руху, тому посилання позивача на стан крайньої необхідності, є безпідставним та не обґрунтованими.

Отже, системний аналіз вищевказаних норм чинного законодавства України дає підстави для висновку про те що, поліцейський взводу №1 роти № 1 БУПП в Чернігівській області ДПП Горбач В.В. та інспектор взводу № 2 роти № 1 БУПП в Чернігівській області ДПП Ремізов В.П., під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та винесення постанов серії ЕАТ № 8033211 від 28.10.2023 та серії ЕАТ № 8033068 від 28.10.2023, діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, а винесені постанови повністю відповідають вимогам ст. 283 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 25.06.2020 року по справі 520/2261/19, зводиться до того, що: ч. 2 ст. 77 КАС покладено обов`язок доказування відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного ч. 1 цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких грунтуються його вимоги.

Позивачем по справі до адміністративного позову не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Між іншим, незгода позивача з його притягненням до адміністративної відповідальності за ч. 10 ст. 121 КУпАП та ч. 1 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення та звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, викладені позивачем у позовній заяви обставини не відповідають дійсності, що є безумовною підставою для відмови в задоволенні позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що факт вчинення правопорушення доводиться належними та допустимими доказами, а тому постанови серії ЕАТ №8033068 від 28.10.2023 року та серії ЕАТ №8033211 від 28.10.2023 року є законними та не підлягають скасуванню.

Керуючись статтями 2, 6-10, 72, 77, 90, 241-246, 255, 286, 292, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

в задоволення позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, старшого лейтенанта поліції УПП в Чернігівській області Ремізова Владислава Павловича, рядового поліції УПП в Чернігівській області Горбач Вікторії Володимирівни про скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у порядку, передбаченого ч.2 ст.255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.В. Карапута