Справа № 340/9627/23
Суддя: Л.І. ХИЛЬКО
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/9627/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (надалі - позивач) до 11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України (також - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом та просить визнати протиправною і скасувати постанову відповідача від 14.09.2023 року, якою не затверджено постанову Гарнізонної ВЛК в/ч №1249, викладеної у свідоцтві про хворобу №1028 від 05.09.2023 року на ім`я ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що відповідач за результатами перегляду свідоцтва про хворобу №1028 від 05.09.2023 не прийняв рішення про повторний або контрольний медичний огляд, тоді як в спірній постанові вказано про проведення повторного обстеження та медичного огляду. Також вказує, що спірна постанова підписана начальником РВЛК, що суперечить чинному законодавству. Крім того, у названу постанову не внесені всі діагнози позивача.

Ухвалою суду від 21 листопада 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У встановлений судом строк на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Обґрунтовуючи заперечення проти позовних вимог, представник відповідача вказує, що ВЛК регіонів не мають законних повноважень вносити діагнози в Постанови гарнізонних або госпітальних ВЛК. Крім того зазначає, що спірна постанова не є остаточною і не має підписуватися членами ВЛК (а.с.52-56).

Ухвалою суду від 21 листопада 2023 року відмовлено в задоволені заяви про забезпечення позову.

У відповіді на відзив позивач заперечив проти доводів відповідача та зазначив, що словосполучення "остаточна постанова" не передбачена Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України №402 (а.с.44-46).

У заперечені на відповідь на відзив відповідач вказав, що наразі неможливо прийняти остаточну постанову у зв`язку з тим, що позивач не пройшов повторний медичний огляд (а.с.63-65).

Дослідивши матеріли справи, суд встановив наступне.

Позивач являється пенсіонером як особа з інвалідністю ІІІ групи з 2021 року (а.с.13).

25.02.2022 позивач був мобілізований до ЗСУ (а.с.14).

Відповідно до довідки ВЧ НОМЕР_1 від 29.08.2023 №948/08/02 позивач направлений Голованіським РТЦК та СП на проходження ВЛК з 02.08.2023 по 29.08.2023 (а.с.23).

05.09.2023 Гарнізонною ВЛК ВЧ НОМЕР_1 було видане свідоцтво про хворобу №1028, відповідно до якої, на підставі статті 39-а графи ІІ розкладу хвороб, позивач непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку (а.с.20-22).

Постановою 11 Регіональної ВЛК від 14 вересня 2023 року не затверджено постанову Гарнізонної ВЛК ВЧ НОМЕР_1 від 05.09.2023 №1028:

1. Встановлений діагноз та експертне рішення викликають сумніви.

2. Підлягає повторному обстеженню та медичному огляду ГВЛК ВМКЦ ЦР (м. Вінниця) (а.с.21).

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами статті 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів визнано обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають на військову службу відповідно до закону.

Вказане кореспондується також з положеннями частини першої статті 1 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII).

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (частина перша статті 2 Закону №2232-XII).

Відповідно до частини десятої статті 2 Закону №2232-XII та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (Положення №402).

Як установлено пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання (пункт 2.1 глави 2 розділу І Положення №402).

Пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення №402 передбачено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.

Відповідно до підпункту 2.4.4 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення №402 на ВЛК регіону покладаються обов`язки, зокрема, з організації військово-лікарської експертизи, керівництва підпорядкованими ВЛК, контролю за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності; розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи.

Згідно з пунктом 2.4.5 глави 2 розділу І Положення №402 ВЛК регіону має право, зокрема, оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК; направляти у військові лікувальні заклади на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників.

Згідно з пунктом 2.4.6. глави 2 розділу І Положення №402 рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.

В главі 20 розділу II Положення №402 визначено, що постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК не залежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК. Члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог Положення.

22.2. Книга протоколів засідань військово-лікарської комісії ведеться у всіх ВЛК секретарями цих комісій. Протоколи засідань ВЛК підписуються головою, членами комісії (не менше двох), які брали участь у засіданні, та секретарем комісії у день засідання комісії.

Один примірник Свідоцтва про хворобу (довідки ВЛК) зберігається як додаток до книги протоколів. У книгу протоколів, у додатковий примірник експертного документа та у медичну карту стаціонарного хворого записується дата та зміст постанови штатної ВЛК.

Штатні ВЛК ведуть книгу протоколів тільки на осіб, які пройшли медичний огляд безпосередньо в цих комісіях, та алфавітний облік розглянутих протягом року свідоцтв про хворобу (довідок ВЛК).

У штатних ВЛК протоколом є також бланк свідоцтва про хворобу, довідки, надіслані для затвердження (контролю) або перегляду постанов, коли текст остаточної постанови підписується головою, членами комісії (не менше двох), які брали участь у засіданні, і секретарем. Особлива думка голови або членів комісії записується на примірнику свідоцтва про хворобу (довідки) або на окремому аркуші, який додається до цього свідоцтва про хворобу (довідки ВЛК).

Згідно з пунктом 22.10. глави 2 розділу І Положення №402 свідоцтво про хворобу (довідка ВЛК) з незатвердженою штатною ВЛК постановою повертається до госпітальної (гарнізонної) ВЛК, яка склала його, з викладенням у постанові штатної ВЛК причин незатвердження та необхідними рекомендаціями.

З огляду на викладене можна зробити висновок, що при вирішення питання про затвердження чи не затвердження постанови госпітальної (гарнізонної) ВЛК, приймається постанова штатної ВЛК з викладенням у постанові штатної ВЛК причин незатвердження та необхідними рекомендаціями.

Як зазначалось вище в главі 20 розділу II Положення №402 визначено, постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів.

Спірна постанова від 14.09.2023 року, якою не затверджено постанову Гарнізонної ВЛК в/ч №1249, підписана начальником 11 РВЛК Людмилою Паламарчук, а не головою та членами комісії (не менше двох), які брали участь у засіданні, та секретарем комісії у день засідання комісії, як того вимагає Положення №402 (а.с.21).

У відзиві відповідач зазначає, що прийнята постанова не є остаточною, а тому, не підпадає під дію а.4 п.22.2 Положення №402.

Проте, Положенням №402 взагалі не передбачено прийняття не остаточних постанов.

Крім того, у Положенні №402 не визначені повноваження начальника ВЛК регіону підписувати постанови ВЛК.

Також у спірній постанові не зазначено причин незатвердження та необхідними рекомендаціями.

Так, відповідач у заперечені на відповідь на відзив вказує, що: "В даному випадку 11 РВЛК не затвердила Постанову у зв`язку з тим, що експертне рішення викликає сумніви, а саме, що під час вивчення військово-медичної документації встановлено, що в пункті 10 Свідоцтвом про хворобу № 1028 від 05.09.2023 року відсутні об`єктивні дані, що підтверджують стадію серцевої недостатності".

Проте, формулювання: "...в пункті 10 Свідоцтвом про хворобу № 1028 від 05.09.2023 року відсутні об`єктивні дані, що підтверджують стадію серцевої недостатності" не було внесено у спірну постанову.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що у оскаржуваній постанові не зазначено його діагнозів, оскільки у штатних ВЛК протоколом є також бланк свідоцтва про хворобу, де діагнози визначаються.

Щодо доводів позивача проте, що формулювання у спірній постанові: "підлягає повторному обстеженню та медичному огляду" - не відповідає Положенню 402, де визначено лише про "повторний або контрольний медичний огляд", суд зазначає, що як самостійна підстава для скасування оскаржуваної постанови є формальною, та фактично означає повторний медичний огляд.

Суд також звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 у справі № 806/526/16 зауважив, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

Також, згідно висновків Верховного Суду, наведених у постанові Верховного Суду від 12.026.2020 року у справі № 810/5009/18, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

У даній справі суд досліджує виключно порядок прийняття спірної постанови.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що відповідачем прийнято постанову від 14.09.2023 року, якою не затверджено постанову Гарнізонної ВЛК в/ч №1249. викладеної у свідоцтві про хворобу №1028 від 05.09.2023 року на ім`я ОСОБА_1 в порушення встановленого законом порядку, а отже підлягає скасуванню.

Спірна постанова має бути підписана головою, членами комісії (не менше двох), які брали участь у засіданні, і секретарем із викладенням причин незатвердження та необхідними рекомендаціями.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позивач в позовній заяві не просив зобов`язати відповідача вчинити певні дії.

Завданням адміністративного судочинства в силу частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.

Відповідно до змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають їм можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох альтернативних варіантів управлінських рішень, кожен із яких є законним. При цьому повноваження державних органів не можуть визнаватися дискреційними за наявності лише одного правомірного та законно обґрунтованого варіанта поведінки суб`єкта владних повноважень.

Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Відтак, згідно з положеннями Конституції України та КАС щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Суд не втручається та не може втручатися у конституційну дискрецію (вільний розсуд) відповідача, підміняти його і перебирати на себе повноваження, надані йому Конституцією України.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2022 у справі №990/46/22.

За наслідком розгляду свідоцтві про хворобу №1028 від 05.09.2023 року на ім`я ОСОБА_1 , відповідач, відповідно до пункту 2.4.5, 2.4.6. Положення 402, може; не затверджувати/затверджувати постанови підпорядкових ВЛК, переглядати і скасовувати їх постанови, проводити повторний або контрольний медичний огляд тощо.

Отже, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, а також враховуючи дискреційні повноваження відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною та скасування постанови відповідача від 14.09.2023 року, якою не затверджено постанову Гарнізонної ВЛК в/ч №1249, викладеної у свідоцтві про хворобу №1028 від 05.09.2023 року на ім`я ОСОБА_1 , і зобов`язання відповідача повторно розглянути свідоцтво про хворобу №1028 від 05.09.2023 року на ім`я ОСОБА_1 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з цим позовом Позивач сплатив судовий збір у сумі 1073,60 грн. (а.с.1), який підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача.

Керуючись статтями 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову 11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 14.09.2023 року, якою не затверджено постанову Гарнізонної ВЛК в/ч №1249, викладеної у свідоцтві про хворобу №1028 від 05.09.2023 року на ім`я ОСОБА_1 .

Зобов`язати відповідача повторно розглянути постанову Гарнізонної ВЛК в/ч №1249, викладеної у свідоцтві про хворобу №1028 від 05.09.2023 року на ім`я ОСОБА_1 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 . (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 1073,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань 11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України ().

Рішення суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.255 КАС України та може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. ХИЛЬКО