Справа № 600/6385/23-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/6385/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головнокомандувача Збройних Сил України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Чернівецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, військова частина НОМЕР_1 , про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головнокомандувача Збройних Сил України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії. Так, позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 07.06.2023 №1234, в частині призначення її;

- зобов`язати Головнокомандувача Збройних Сил України поновити її на попередньо займаній посаді, а саме начальника картографічного відділу військової частини НОМЕР_1 з 07.06.2023 та виплатити різницю недоотриманого грошового забезпечення.

Позов обґрунтовано тим, що позивача всупереч вимог керівних документів з питань проходження військової служби у Збройних Силах України без її згоди та без проведення атестування переміщено з посади начальника картографічного відділу військової частини НОМЕР_1 на нижчу посаду старшого офіцера відділу рекрутингу та комплектування сектору комплектування Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки

Ухвалою суду від 06 жовтня 2023 року поновлено позивачу строк звернення до суду з цим позовом, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; встановлено строки для подання заяв по суті справи; залучено до участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Чернівецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки та військову частину НОМЕР_1 ; витребувано у Головнокомандувача Збройних Сил України належним чином засвідчені копії всіх документів, що стали підставою для прийняття оскаржуваного у цій справі наказу від 07 червня 2023 року №1234, що стосується ОСОБА_1 .

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказано про те, що під час дії правового режиму воєнного стану на території України командири (начальники) керуючись підпунктом 6 пункту 82 та абзацом 2 пункту 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України мають право без згоди військовослужбовців призначати їх на посади. Тому відповідач вважає, що переміщення позивача відбулося у суворій відповідності до вимог спеціальних норм Положення, які діють під час особливого періоду, у тому числі воєнного стану. Проте, незважаючи на існування зазначених спеціальних норм Положення, позивач ігнорує, та жодним чином цього не обґрунтовуючи бажає застосовувати до спірних правовідносин норми Положення, які діють у лише мирний час. Крім цього, указано про врахування при винесенні оскаржуваного наказу Плану переміщення осіб офіцерського складу Збройних Сил України від 07 червня 2023 року, затвердженого Головнокомандуючим Збройних Сил України.

Позивач правом подати відповідь на відзив не користався.

Від Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки до суду надійшли пояснення, у яких зазначено, що вимоги позивача до Головнокомандувача Збройних Сил України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спорту військової частини НОМЕР_1 до суду також надійшли письмові пояснення, в яких вказано, що переміщення позивача відбулося у суворій відповідності до вимог спеціальних норм Положення, які діють під час особливого стану, у тому числі воєнного стану.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін до суду не надходило.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника картографічного відділу.

Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 07 червня 2023 року №1234 підполковника ОСОБА_1 звільнено з займаної посади начальника картографічного відділу 161 топогеодезичного центру Сил підтримки Збройних Сил України і призначено на посаду старшого офіцеру відділу рекрутингу та комплектування сектору комплектування Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Оперативного Командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України.

24 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до начальника Чернівецького Зонального Відділу військової служби правопорядку зі скаргою на дії командира військової частини НОМЕР_1 з приводу її переміщення до нового місця служби.

За результатами розгляду скарги, Чернівецький зональний відділ військової служби правопорядку листом від 22 липня 2023 року №1589/4399 повідомив позивача, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.06.2023 року №190 є похідним від наказу Головнокомандувача Збройних Сил України, тому правову оцінку необхідно надавати в першу чергу цьому наказу. Також зазначив, що рішення про її переміщення є актом індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, тому для скасування цих наказів позивачу необхідно звернутися із позовом до суду в порядку адміністративного судочинства.

07 липня 2023 року ОСОБА_1 звернулася зі скаргою до Головнокомандувача Збройних Сил України, в якій, посилаючись на протиправність її переміщення, просила, зокрема, скасувати пункт наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 07 червня 2023 року №1234 про її переміщення та призначення.

Листом №300/5/446 від 23 серпня 2023 року Головнокомандувач Збройних Сил України повідомив позивачу про відсутність підстав для задоволення скарги, оскільки її призначення на нижчу посаду старшого офіцера відділу рекрутингу та комплектування сектору комплектування Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 07 червня 2023 року №1234 (по особовому складу) відбулось із дотриманням пункту 257 Положення про проходження громадянам України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №11553/2008.

Не погодившись зі рішенням щодо свого переміщення, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Пунктами 2 та 4 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/202 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", визначено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Кабінету Міністрів України невідкладно: 1) ввести в дію план запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в Україні; 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

В подальшому Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану з 05 годин 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Також Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 21.04.2022 N 2212-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану з 05 годин 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану з 05 годин 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 15.08.2022 №2500-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану з 05 годин 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 16.11.2022 №2738-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану з 05 годин 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 07.02.2023 №2915-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19.02.2023 строком на 90 діб.

Указом Президента України від 01.05.2023 №254/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 02.05.2023 №3057-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20.05.2023 строком на 90 діб.

Статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі - Закон №2232-XII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно норм частин першої та четвертої статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

За приписами частини тринадцятої 13 статті 6 Закону №2232-XII військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.

Спеціальними нормами, які регулюють проходження військової служби є Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затверджене Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008).

Цим Положенням визначається порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі. Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Пунктом 12 Положення №1153/2008 передбачено, що встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Розділом IV Положення №1153/2008 врегульовано порядок призначення на посади та звільнення з посад, види посад та вимоги при призначенні на посаду, зокрема, такі види посад, як: вищі, рівнозначні та нижчі посади

Відповідно до підпункту 1 пункту 81 Положення №1153/2008 призначення військовослужбовців, які проходять військову службу (крім військовослужбовців строкової військової служби) на посади здійснюється Міністром оборони України та посадовими особами відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців (далі номенклатура посад), яка затверджується Міністром оборони України.

Підпунктом 3 пункту 82 Положення №1153/2008 визначено підстави за яких військовослужбовця може бути призначено на нижчі посади, а саме:

у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;

за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії;

з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування;

за віком або сімейними обставинами - на особисте прохання;

у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності - у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;

у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України;

у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;

вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах та за відсутності рівнозначних посад;

за ініціативою військовослужбовця (крім військовослужбовців, які займають посади, за якими передбачені первинні військові звання офіцерського, сержантського і старшинського складу) на нижчу на один ступінь посаду на підставі рішення посадової особи відповідно до номенклатури посад.

Відповідно до підпункту 6 пункту 82 Положення №1153/2008 призначення військовослужбовців на посади здійснюється у зв`язку зі звільненням або призначенням на посади, передбаченими штатами воєнного часу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану.

Розділ ХIV Положення №1153/2008 встановлює особливості проходження військової служби, служби в резерві та виконання військового обов`язку в запасі в особливий період.

Зокрема, абзацом 2 пункту 257 Положення №1153/2008 визначено, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

Так, згідно пункту 85 Положення №1153/2008 просування по службі військовослужбовців здійснюється за рейтинговим принципом та за умови перебування військовослужбовців у резерві або на конкурсній основі на посади науково-педагогічних (наукових) працівників.

Пунктом 87 Положення №1153/2008 передбачено, що особи офіцерського складу, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, у порядку просування по службі можуть бути переміщені на вищу посаду, якщо вони вислужили встановлені Міністерством оборони України строки перебування на попередній посаді.

У пункті 112 Положення №1153/2008 визначено, що військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.

Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків: 1) неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії; 2) неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують; 3) потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.

Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.

Наведене у своїй сукупності дає суду підстави для висновку, що станом на час виникнення спірних у цій справі відносин в Україні діяв (і діє наразі) воєнний стан (особливий період), під час якого не вимагається згода військовослужбовця на переведення його на нижчу посаду, при цьому призначення військовослужбовця здійснюється на посади, передбачені штатами воєнного часу.

Зважаючи на те, що при винесенні оскаржуваного наказу відповідач керувався саме указаними вище приписами пунктів 82 та 257 Положення №1153/2008, при цьому враховуючи План переміщення осіб офіцерського складу Збройних Сил України, затверджений 07 червня 2023 року Головнокомандуючим Збройних Сил України В. Залужним, щодо ОСОБА_1 , то суд приходить до висновку про законність оскаржуваного позивачем наказу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 07 червня 2023 року №1234.

Поряд з цим судом не встановлено наявності обставин, наведених у пункті 112 Положення №1153/2008, які виключають можливість переведення позивача на нижчу посаду без її згоди.

Доводи позову про відсутність згоди позивача на переведення на нижчу посаду та не проведення її атестації є безпідставними, адже такі вимоги не є обов`язковими в особливий період при здійсненні переведення військовослужбовця на нижчу посаду, передбачену штатами воєнного часу. Норми, на які посилається позивач в обґрунтування своєї позиції підлягають застосуванню у мирний час, натомість станом на час винесення оскаржуваного рішення діяв (і діє наразі) воєнний стан, у період якого наявні особливості переведення військовослужбовців на нижчі посади.

До того ж, як свідчать матеріали справи, позивач не навела жодних доводів щодо протиправності включення її до Плану переміщення осіб офіцерського складу Збройних Сил України, затвердженого 07 червня 2023 року Головнокомандуючим Збройних Сил України В. Залужним, який враховувався при винесенні оскаржуваного наказу.

З огляду на викладене, суд вважає, що у спірних відносинах відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законом. Правові підстави для скасування оскаржуваного позивачем наказу відсутні, а доводи позову не свідчать про обґрунтованість заявлених вимог.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що відповідач довів законність оскаржуваного рішення. Натомість доводи позову не свідчать про наявність правових підстав для задоволення заявлених вимог.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 31 січня 2024 року.

Повне найменування учасників справи: позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), відповідач - Головнокомандувач Збройних Сил України (Повітрофлотський проспект, 6, м. Київ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Чернівецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (м. Чернівці, вул. О. Кобилянської, 32), військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

Суддя О.П. Лелюк