Справа № 480/9329/23
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2024-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2024 року Справа № 480/9329/23

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Воловика С.В., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Суми адміністративну справу № 480/9329/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовною заявою до 18 Державної пожежно-рятувальної частини 4-го Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Сумській області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області, у якій, з урахуванням уточнень, просив суд:

- визнати рапорт ОСОБА_1 від 17.08.2023 про звільнення за угодою сторін таким, що підписаний під примусом;

- визнати протиправним та скасувати наказ № 325 від 17.08.2023 про звільнення ОСОБА_1 зі служби у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) відповідно до підпункту 9 пункту 176 (за згодою сторін);

- поновити ОСОБА_1 на посаді майстра сержанта служби цивільного захисту, водія 18 державної пожежно-рятувальної частини 4 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області;

- стягнути з 18 державної пожежно-рятувальної частини 4 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що під час проходження служби на посаді майстра сержанта служби цивільного захисту, водія 18 державної пожежно-рятувальної частини 4 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області, 14.08.2023 за місцем його реєстрації та фактичного проживання ( АДРЕСА_1 ) відбулась конфліктна ситуація сутичка, яка в подальшому переросла в бійку з дружиною ОСОБА_2 та її рідним братом ОСОБА_3 , у зв`язку з чим було викликано поліцію.

Дізнавшись про вказані обставини, керівництво 4 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Сумській області, розуміючи що позивач перебуває в уразливому стані, нервує, хвилюється та не має бажання припиняти службу в підрозділі цивільного захисту населення, не володіючи повною інформацією про події що мали місце 14.08.2023, розпочало висловлювати погрози та здійснювати психологічний тиск, повідомляючи про відкриття кримінального провадження, про майбутній арешт позивача, неможливість проходження служби в підрозділах цивільного захисту населення, у зв`язку з чим вимагало терміново звільнитися, склавши рапорт про звільнення за згодою сторін.

Не витримавши морального тиску та цькування з боку керівництва, ОСОБА_1 змушений був скласти рапорт про звільнення за згодою сторін, на підставі якого 17.08.2023 був прийнятий відповідний наказ № 325.

На переконання позивача, оскільки його воля під час написання рапорту про звільнення була подавлена, суперечила намірам щодо подальшого життя і трудової діяльності, звільнення з роботи на підставі такого рапорту є неправомірним.

Ухвалою суду від 29.08.2023 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 480/9329/23, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб, встановлені строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою суду від 26.09.2023 відповідача 18 Державну пожежно-рятувальну частину 4-го Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Сумській області замінено на належного відповідача Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Сумській області.

Не погоджуючись з позовними вимогами, ГУ ДСНС у Сумській області у відзиві (а.с. 56-58) зазначило, що ОСОБА_1 було звільнено зі служби на підставі пп. 9 п. 176 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 593 від 11.07.2013, згідно з якою, контракт припиняється (розривається), а особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби цивільного захисту за згодою сторін.

Припинення контракту з указаних підстав застосовується у випадку взаємної згоди сторін контракту, пропозиція (ініціатива) про припинення його за цією підставою може виходити як від співробітника, так і від начальника, не передбачає попередження про звільнення, а день закінчення служби визначається сторонами за взаємною згодою. Якщо роботодавець і працівник домовились про припинення трудового договору, працівник не має права відкликати свою заяву про звільнення.

Крім того, відповідач зауважив на тому, що чинне законодавство не містить вимоги щодо обов`язкової письмової форми угоди про припинення трудового договору за згодою сторін. Така угода про припинення контракту з позивачем була оформлена шляхом подання останнім рапорту про звільнення за згодою сторін від 15.08.2023 та згоди начальника Головного управління ДСНС у Сумській області на це, висловленої шляхом проставлення візи на рапорті та видання наказу № 325 від 17.08.2023.

На переконання ГУ ДСНС у Сумській області, оскільки ОСОБА_1 15.08.2023 самостійно власноруч склав і подав рапорт про звільнення зі служби за згодою сторін, начальник прийнявши 17.08.2023 відповідний наказ не заперечував проти цього звільнення, і позивач після цього не заявляв про анулювання домовленості щодо припинення контракту за згодою сторін, про що свідчить обхідний лист від 18.08.2023, оскаржуваний наказ є правомірним, а позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 16.01.2024 позивача зобов`язано надати докази на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Ухвалою суду від 29.01.2024 в задоволенні клопотань позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та про виклик свідків відмовлено.

Ухвалою суду від 30.01.2024 провадження у справі № 480/9329/23 в частині позовних вимог про визнання рапорту Якименка Р.М. від 17.08.2023 про звільнення за угодою сторін таким, що підписаний під примусом закрито.

Дослідивши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд зазначає, що на виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу врегульовано Положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 593 від 11.07.2013. (далі Положення)

Служба цивільного захисту є державною службою особливого характеру, яка забезпечує пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, вживає заходів до запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідації їх наслідків у мирний час та в особливий період. (пункт 2 Положення)

Згідно з пунктом 33 Положення, на службу цивільного захисту із зарахуванням до кадрів ДСНС приймаються на конкурсній та контрактній основі громадяни з повною загальною середньою освітою, які досягли 18-річного віку, відповідають кваліфікаційним вимогам і здатні за своїми особистими, діловими і моральними якостями, освітнім і професійним рівнем та станом здоров`я виконувати службовий обов`язок.

На виконання пункту 175 Положення, перед звільненням особи рядового і начальницького складу із служби цивільного захисту (крім осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, призначення (звільнення) яких здійснюється Кабінетом Міністрів України) безпосередні або прямі керівники (начальники) проводять з нею індивідуальну бесіду.

У ході бесіди роз`яснюється порядок звільнення, уточнюються підстави та строк звільнення, соціальний і правовий захист особи, можливість укладення контракту про перебування в резерві служби цивільного захисту, визначається територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого буде направлено особу після звільнення. При цьому враховуються прохання особи, даються необхідні пояснення з питань, пов`язаних із звільненням, та в разі потреби видається направлення до лікарсько-експертної комісії для обстеження.

За наявності кількох підстав для звільнення особа рядового і начальницького складу обирає одну з них.

До участі в бесіді в разі потреби можуть залучатися фахівці кадрової, юридичної, фінансової та інших служб.

Зміст проведеної бесіди відображається в аркуші бесіди, що підписується особою, яка проводила бесіду, особою, яка звільняється, а також особами, які були присутні під час бесіди. У разі відмови особи рядового і начальницького складу підписати аркуш бесіди складається акт про таку відмову, який підписується особою, яка проводила бесіду, та особами, які були присутні під час бесіди. Аркуш бесіди долучається до матеріалів щодо звільнення та зберігається в особовій справі.

У разі коли під час бесіди особа, яка звільняється, порушує питання, що належать до повноважень прямих керівників (начальників), керівник (начальник), який проводив бесіду, доповідає про них старшому прямому керівникові (начальникові).

Підпунктом 9 пункту 176 Положення передбачено, що контракт припиняється (розривається), а особи рядового і начальницького складу звільняються із служби цивільного захисту за згодою сторін.

Відповідно до пункту 1774 Положення, особа рядового або начальницького складу звільняється із служби цивільного захисту за згодою сторін за умови попередньої домовленості між нею та відповідним керівником органу та підрозділу цивільного захисту. Звільнення здійснюється у строк, визначений сторонами.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу із служби цивільного захисту здійснюється їх начальниками (керівниками), яким таке право надано відповідно до номенклатури посад, а осіб начальницького складу, які мають спеціальні звання від полковника служби цивільного захисту та вище, - виключно Головою ДСНС. (пункт 185 Положення)

Крім того, трудові відносини всіх працівників, правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці, врегульовані Кодексом законів про працю України.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Підстави припинення трудового договору встановлено статтею 36 КЗпП України, підстави розірвання трудового договору з ініціативи працівника - статтями 38 і 39 цього Кодексу, підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу - статтями 40, 41, 43, 431 і підстави розірвання трудового договору з керівником на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) - статтею 45 цього Кодексу.

Однією з підстав припинення трудового договору, зокрема, є угода сторін (пункт 1 частини першої статті 36 КЗпП України).

У разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП (угода сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами.

Анулювання такої домовленості може відбутися лише тоді, коли власник або уповноважений ним орган і працівник дійшли взаємної згоди.

Припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП застосовується у випадку взаємної згоди сторін трудового договору, але пропозиція (ініціатива) про припинення трудового договору за цією підставою може виходити як від працівника, так і від власника або уповноваженого ним органу. За угодою сторін може бути припинено як трудовий договір, укладений на невизначений строк, так і строковий трудовий договір. Припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП не передбачає попередження про звільнення ні від працівника, ні від власника або уповноваженого ним органу. День закінчення роботи визначається сторонами за взаємною згодою.

Пропозиція (ініціатива) і сама угода сторін про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП можуть бути укладені як в письмовій такі в усній формі. Якщо працівник подає письмову заяву про припинення трудового договору, то в ній мають бути зазначені прохання звільнити його за угодою сторін і дата звільнення. Саме ж оформлення припинення трудового договору за угодою сторін має здійснюватися лише в письмовій формі. У наказі (розпорядженні) і трудовій книжці зазначаються підстава звільнення за угодою сторін з посиланням на пункт 1 частини першої статті 36 КЗпП і раніше домовлена дата звільнення.

Розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП (за угодою сторін), суди повинні з`ясувати: чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою; чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення; чи не заявляв працівник про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін; чи була згода власника або уповноваженого ним органу на анулювання угоди сторін про припинення трудового договору.

Якщо роботодавець і працівник домовилися про певну дату припинення трудового договору, працівник не має права відкликати свою заяву про звільнення. Анулювати таку домовленість можна лише за взаємною згодою про це роботодавця і працівника. Для роботодавця не передбачено обов`язок прийняття відкликання працівником своєї заяви про звільнення у випадку досягнення домовленості про звільнення за угодою сторін.

У цій справі судом встановлено, що 15.08.2023 ОСОБА_1 був поданий рапорт про звільнення з посади за згодою сторін, у якому позивач не вказував конкретну дату звільнення. (а.с. 181 звор.бік)

Після подання рапорту, 17.08.2023 з позивачем була проведена бесіда, під час якої у якості причини звільнення він зазначив зміну місця роботи та вказано про відсутність претензій до керівництва, а також складено подання про звільнення. (а.с. 179-181)

Розглянувши вказані документи, 17.08.2023 начальником ГУ ДСНС у Сумській області прийнято наказ № 325 про звільнення позивача зі служби за підпунктом 9 пункту 176 Положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 593 від 11.07.2013 (а.с. 14), а 18.08.2023 підписаний обхідний лист (а.с. 178)

За таких обставин, суд робить висновок про наявність у ОСОБА_1 волевиявлення на припинення служби, наявність домовленості між позивачем і відповідачем щодо припинення служби та відсутність наміру позивача анулювати цю домовленість.

Доводи ОСОБА_1 щодо написання рапорту про звільнення під психологічним тиском та погрозами, суд не приймає до уваги, оскільки жодного доказу вчинення такого тиску і висловлення погроз позивач суду не надав, в матеріалах справи такі докази відсутні.

Суд акцентує увагу на тому, що ні у позовній заяві, ні в уточненнях до неї, ні у відповіді на відзив ОСОБА_1 не зазначив, у чому саме виражався тиск, яким чином, коли конкретно, в яких умовах і ким він здійснювався.

Суд зазначає, що незважаючи на встановлений частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення, позивач не звільняється від свого обов`язку, передбаченого частиною першої згаданої статті довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про відповідність оскаржуваного наказу критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик