Справа № 400/917/24
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2024-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

01 лютого 2024 р. № 400/917/24
м. Миколаїв

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Ярощук В.Г., ознайомившись з

адміністративним позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, вул. Мала Морська, 19, м. Миколаїв, 54001,

про:визнання бездіяльності протиправною; стягнення 16017,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2024 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради (далі відповідач) про:

визнання бездіяльності відповідача протиправною щодо відмови в виконанні постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.06.2013 у справі № 489/3078/13-а за виданим виконавчим документом ВЛ № 1 від 13.03.2018, за яким було зобов`язано відповідача вчинити дії щодо здійснення перерахунку відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» належної позивачу до виплати разової грошової допомоги щорічно до 05 травня, як інваліду війни 3 групи за 2011 рік з розрахунку 7 мінімальних пенсій за віком;

стягнення з відповідача несплачену інваліду війни 3 групи позивачу щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2011 рік у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги, а саме стягнення 7 мінімальних пенсій за віком (яка становила 2361,00 грн) з відрахуванням сплаченої суми 510,00 грн, загальна сума стягнення становить 16017,00 гривень.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд встановив, що постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.06.2013 у справі № 2-а/489/231/2013, яке набрало законної сили 28.05.2015, задоволено частково позов позивача до відповідача, яким зокрема, зобов`язано відповідача вчинити дії щодо перерахунку відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» належної позивачу до виплати разової грошової допомоги щорічно до 5 травня як інваліду війни за 2011 рік з розрахунку 7 мінімальних пенсій за віком виходячи виключно із законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за віком та провести відповідно зазначеного перерахунку виплату вказаної грошової допомоги з урахуванням фактично сплаченої суми.

Таким чином, щодо позовних вимог позивача щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2011 рік у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги є таке, що набрало законної сили рішення суду.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (частина третя стаття 14 КАС України).

Згідно з частиною першою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Виконання судового рішення може відбуватися у добровільному та примусовому порядку, а судовий контроль за виконанням рішення суду здійснює суд, що його ухвалив.

Як слідує зі змісту позовної заяви, за результатами виконання постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.06.2013 у справі № 2-а/489/231/2013 головним державним виконавцем відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 27.09.2019 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, з чим позивач категорично не згідний.

Отже, з вищенаведеного слідує, що спірні правовідносини виникли у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.06.2013 у справі № 2-а/489/231/2013, яке набрало законної сили.

Однак позивач, не погоджуючись з повнотою виконання постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.06.2013 у справі № 2-а/489/231/2013, звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з новим позовом, підставою якого є його незгода із закриттям відповідного виконавчого провадження.

Частиною другою та четвертої статті 372 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Згідно з частиною першою статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною першою статті 383 КАС України встановлено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Таким чином, КАС України встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Вищезазначені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Тому наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отож судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на викладене суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а.

Даний позов позивача фактично спрямований на виконання іншого рішення суду, а саме: постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.06.2013 у справі № 2-а/489/231/2013.

Разом із тим, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження та КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 11.12.2020 у справі № 826/13146/18, вирішуючи подібний спір пов`язаний із виконанням судового рішення, поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити як поняття, що стосується спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а також спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

За вказаних обставин ініційований позивачем спір не може бути вирішеним як адміністративним судом, так і в інших судових юрисдикціях, оскільки стосується вимог про зобов`язання відповідача виконати у бажаний для позивача спосіб чинне рішення Миколаївського окружного адміністративного суду.

Поряд з цим, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача та / або державного виконавця при виконанні постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.06.2013 у справі № 2-а/489/231/2013 порушено його права, свободи чи інтереси, то він повинен звертатися до суду в порядку статей 382, 383 КАС України (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), чи ініціювати питання про встановлення способу і порядку виконання судового рішення згідно зі статтю 378 КАС України, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Відповідно до пункту 2 частини першої статі 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

З огляду на те, що обраний позивачем спосіб захисту у межах даного позову є способом виконання постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.06.2013 у справі № 2-а/489/231/2013, яке набрало законної сили, та яким вирішено питання щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

Керуючись статтями 19, 170, 171, 243, 248, 256, 293-295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про визнання бездіяльності відповідача протиправною щодо відмови в виконанні постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.06.2013 у справі № 489/3078/13-а за виданим виконавчим документом ВЛ № 1 від 13.03.2018, за яким було зобов`язано відповідача вчинити дії щодо здійснення перерахунку відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» належної позивачу до виплати разової грошової допомоги щорічно до 05 травня, як інваліду війни 3 групи за 2011 рік з розрахунку 7 мінімальних пенсій за віком; про стягнення з відповідача несплачену інваліду війни 3 групи позивачу щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2011 рік у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги, а саме стягнення 7 мінімальних пенсій за віком (яка становила 2361,00 грн) з відрахуванням сплаченої суми 510,00 грн, загальна сума стягнення становить 16017,00 гривень.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами. Копію позовної заяви залишити в Миколаївському окружному адміністративному суді.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

4. Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на цю ухвалу подається безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.Г.Ярощук