Справа № 240/28529/23
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м. Житомир справа № 240/28529/23

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

судді Романченка Є.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини під час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони, включаючи час переміщення з одного лікарняному закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, а саме: з 09 січня по 09 травня 2023 року, яка призначена відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 288.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану";

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити додаткову винагороду, збільшеної до 100000,00 грн у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини під час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони, включаючи час переміщення з одного лікарняному закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, а саме: з 09 січня по 09 травня 2023 року, яка призначена відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 288.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану". з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що в період з 09 січня по 09 травня 2023 року у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, додаткова щомісячна винагорода у збільшеному до 100000 грн розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, не виплачувалась. Таку бездіяльність відповідача, вважає протиправною та такою, що суперечить встановленим чинним законодавством України нормам.

Ухвалою відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Представником відповідача до суду було подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вказує, що на підставі рапорту позивачу виплачено додаткову винагороду з розрахунку 100000,00 за період стаціонарного лікування, а саме: 11.01.2023 по 17.02.2023 та з 30.03.2023 по 19.04.2023, а в період з 18.02.2023 по 19.03.2023 позивач перебував у відпустці за станом здоров`я, травма легкого ступеня, а тому підстави для виплати додаткової винагороди відсутні.

Позивач подав відповідь на відзив, в якому просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, вказував, що фактично грошова допомога виплачена з 06.02.2023 по 17.02.2023, а не з 09.01.2023.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1ст.263 КАС України.

У відповідності до частини 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

09.01.2023 позивач, приймаючи безпосередню участь у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань в районі населеного пункту Соледар Бахмутського району Донецької області у результаті ворожого стрілецького обстрілу отримав множинні вогнепальні осколкові сліпі поранення шиї зліва, правого плеча, правого стегна, правої гомілки, лівої сідниці, стегна, гомілки, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, викривлення переділки носа, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №1/908 від 22.02.2023.

У період з 11.01.2023 по 13.01.2023 позивач перебував у лікарні МКЛ-16 м. Дніпро, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №679.

Відповідно до перевідного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №602 у вч НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 14.01.2023 по 16.01.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у ВМКЦ ЗР м. Львів.

З 16.01.202023 по 01.02.2023 позивача переведено на стаціонарне лікування до вч НОМЕР_3 м. Трускавець.

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1555 ОСОБА_1 з 06.02.2023 до 17.02.2023 перебував на лікуванні в Комунальному підприємстві "Лікарня №2 ім. В. П. Павлусенка".

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії Комунального підприємства "Лікарня №2 ім. В. П. Павлусенка" від 17.02.2023 №128 встановлено, що травма ОСОБА_1 пов`язана із проходженням служби, травма легкого ступеня (довідка про обставини травми не надана).

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.02.2023 №49 позивач перебував у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою з 18.02.2023 строком на 30 діб до 19.03.2023.

У період з 30.03.2023 по 19.04.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в Державній установі "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Житомирській області", що епікризом із медичної картки стаціонарного хворого №23/0593 від 19.04.2023.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії Військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь" Міністерства оборони України від 09.05.2023 №8536, після проведення медичного огляду у гарнізоні військово-лікарської комісії НВМКЦ "ГВКГ" позивачу встановлено, тяжка травма, так пов`язана із захистом Батьківщини.

17.05.2023 представник позивача звернувся з адвокатським запитом до військової частини НОМЕР_4 , в якому адвокат просив, зокрема, надати обґрунтовану відповідь щодо підстав і причин не нарахування та не виплати, в повному розмірі щомісячної доплати у вигляді додаткової грошової винагороди, передбаченою постановою КМУ №168 від 28.02.2022 за грудень 2022, січень - квітень 2023 року.

Листом від 28.05.2023 №8358 військова частина НОМЕР_1 надано відповідь на запит, в якій зазначено, що додаткова винагорода за період з січня 2023 року по травень 2023 буде донарахована на картковий рахунок солдата ОСОБА_1 з урахуванням наданих документів.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон України №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно п. 1 ст. 9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2 - 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

Відповідно до пункту 17 Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану" від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого продовжено Указами Президента України: №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022 та №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, від 01.05.2023 № 254/2023.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168, пунктом 1 якої (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України № 217 від 07.03.2022; № 350 від 22.03.2022; № 754 від 01.07.2022; № 793 від 07.07.2022; № 1146 від 08.10.2022 - застосовується з 1 вересня 2022 року) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.

Пункт 1 доповнено абзацом згідно з Постановою КМ № 793 від 07.07.2022 визначено, що у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування на стаціонарному лікуванні.

Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.

Спірним питання в межах розгляду даної справи є наявні у позивача права на нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168 за час перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці, у зв`язку з отриманим 09.01.2023 поранення.

Щодо періоду перебування на лікарняному з 09.01.2023 по 01.02.2023, суд, зазначає, наступне.

Документально підтверджено, що 09.01.2023 ОСОБА_1 , приймаючи безпосередню участь у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань в складі військової частини НОМЕР_1 , отримав бойове поранення у вигляді: МВОСП, м`яких тканин, правого стегна, лівого стегна, праве плече, шия.

Внаслідок отриманого поранення, був евакуйований до ПХГ Покровськ, що підтверджується формою 100.

В подальшому, позивач був госпіталізований до МКЛ-16 м. Дніпро, де перебував на стаціонарному лікуванні з 11.01.2023 з 13.01.2023.

У період з 14.01.2023 по 16.01.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у ВМКЦ ЗР м. Львів через операційне втручання щодо видалення м/о з правого плеча, обох нижніх кінцівок.

Після операційного втручання ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування у військовій частині НОМЕР_2 м. Трускавець у період з 16.01.2023 по 01.02.2023.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджено перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікування з моменту отримання травми 09.01.2023 по 01.02.2023.

Тобто, за вказаний період позивач має право на отримання додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000,00 грн.

В матеріалах справи також міститься довідка про нараховане та виплачене солдату ОСОБА_1 грошове забезпечення та додаткову винагороду надану представником відповідача, в якій зазначено, що у лютому 2023, позивачу нараховано додаткову грошову винагороду у розмірі 100 000,00 грн за січень 2023 року.

Позивач у позовній заяві, теж зазначає, що 20.02.2023 йому виплачено суму у розмірі 98 500,00 грн (100 000,00 грн - 1500,00 військового збору).

Отже, враховуючи вказане, ОСОБА_1 за вказаний період нараховано суму додаткової грошової допомоги за час перебування на стаціонарному лікуванні у повному обсязі, а томі позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо періоду з 01.02.2023 по 06.02.2023, суд, зазначає, що це період переміщення позивача з одного закладу охорони здоров`я військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 до іншого-Комунального підприємства "Лікарня №2 ім. В. П. Павлусенка", враховуючи, що, додаткова винагорода виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, які, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого).

Отже відповідачем протиправно відмовлено у нарахуванні та виплаті додаткової винагороди за вказаний період.

Щодо періоду з 06.02.2023 по 17.02.2023 відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.08.20223 №1582 внесено зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.03.2023 №508 "Про виплату додаткової винагороди за лютий 2023 року", а саме: додаток 5 до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.03.2023 №508 доповнено наступними пунктами: солдату ОСОБА_1 з 06.02.2023 по 17.02.2023. Вказана допомога за лютий (за лютий, березень, квітень 2023 у загальній сумі нараховано - 116 213,51 грн, виплачена - 114 470,30 грн) виплачена позивачу у серпні 2023 року, що підтверджується довідкою про нараховане та виплачене грошове забезпечення.

Отже, враховуючи вказане, за вказаний період нараховано та виплачено додаткову грошову допомогу, а томі позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо періоду перебування у відпустці за станом здоров`я з 18.02.2023 по 19.03.2023, суд, зазначає, наступне.

Згідно з абз.4 п.1 Постанови №168 умовою для виплати додаткової винагороди є перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.02.2023 №49 солдата ОСОБА_1 , вважати таким, що вибув у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою з 18.02.2023 по 19.03.2023. Підстава: рапорт, довідка військово-лікарської комісії №128 від 17.02.2023.

У довідці військово-лікарської комісії Комунального підприємства "Лікарня №2 ім. В. П. Павлусенка" Житомирської міської ради №128 від 17.02.2023, зазначено, що на підставі проведеного медичного огляду ВЛК, встановлено, що травма пов`язана із проходженням військової служби-ТАК, травма легкого ступеня. На підставі статті 81 графи ІІ Розладу хвороби, потребує відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів.

Відповідач, зазначив, що за вказаний період, ОСОБА_1 не виплачено додаткову винагороду з розрахунку 100 000,00 грн, оскільки Постановою №168 визначено, що така допомога виплачується лише внаслідок отримання тяжкого поранення під час захисту Батьківщини. Отже, враховуючи, що в довідці ВЛК зазначена, що травма позивача легкого ступеня, виплата такої допомоги не передбачена.

Суд, критично ставить до таких доводів військової частини НОМЕР_1 , з наступних підстав.

Нормативно-правовим актом, який визначає порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи у Збройних силах України є Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністерства оборони України від14.08.2022 №402 (Положення №402).

Згідно з п.2.1. Положення №402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови.

Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Згідно з п.6.11. Положення №402, постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів.

Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).

При цьому, форма та зміст згаданої довідки ВЛК встановлені додатком 4 до Положення №402.

У довідці Комунального підприємства "Лікарня №2 ім. В. П. Павлусенка" Житомирської міської ради від 17.02.2023 №128 травму ОСОБА_1 визначено, як легкого ступеня, але такий висновок, здійснений через відсутність довідки про обставини травми.

Водночас, позивачу проведено медичний огляд у гарнізонній військово-лікарській комісії НВМКЦ "ГВКГ" на підставі якого складено довідку від 09.05.2023 №8536, в якій зазначено, що травма ОСОБА_1 , так, пов`язана із захистом Батьківщини, травма тяжка.

Оскільки, постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною (гарнізонною) ВЛК, а довідкою гарнізонної ВЛК визначено травму ОСОБА_1 визначено, як важку, період з 18.02.2023 по 19.03.2023 є перебуванням у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

А отже, відповідач повинен нарахувати та виплатити винагороду у розмірі 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу цієї відпустки.

Щодо періоду з 21.03.2023 по 30.03.2023.

Позивач, зазначає, що цей період є переміщення з одного лікувального закладу в інший. В матеріалах справи міститься направлення військової частини НОМЕР_1 від 21.03.2023 №2097/к на консультацію та додаткове обстеження ОСОБА_1 до травматолога, невропатолога, хірурга та направлення від 23.03.2023 №2270/к на консультацію та додаткове обстеження до невролога, ЄНМГ, хірурга.

Проходження позивачем додаткових обстежень після перебування у відпустці за станом здоров`я, не є переміщення з одного закладу охорони здоров`я до іншого. Тому грошова допомога за вказаний період не виплачена правомірно.

Щодо періоду перебування на лікарняному з 30.03.2023 по 19.04.2023, суд, зазначає, наступне.

Випискою Державної установи "ТМО МВС України по Житомирській області" із медичної картки стаціонарного хворого підтверджується перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікування 30.03.2023 по 19.04.2023.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.08.20223 №1582 внесено зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.04.2023 №698 "Про виплату додаткової винагороди за березень 2023 року", а саме: додаток 5 до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.04.2023 №698 доповнено наступними пунктами: солдату ОСОБА_1 з 30.03.2023 по 31.03.2023, також внесено зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.05.2023 №893 "Про виплату додаткової винагороди за квітень 2023 року", а саме: додаток 5 до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.05.2023 №893 доповнено наступними пунктами: солдату ОСОБА_1 з 01.04.2023 по 19.04.2023.

Вказана допомога за березень, квітень (за лютий, березень, квітень 2023 у загальній сумі нараховано - 116 213,51 грн, виплачена - 114 470,30 грн) виплачена позивачу у серпні 2023 року, що підтверджується довідкою про нараховане та виплачене грошове забезпечення.

Отже, за вказаний період нараховано та виплачено додаткову грошову допомогу, а томі позовні вимоги в цій частині є такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо періоду з 19.04.2023 по 09.05.2023, до суду не надано жодних доказів перебування позивача на стаціонарному лікуванні чи переміщення з одного закладу охорони до іншого; перебування у відпустці за станом здоров`я. Проходження медичного огляду у гарнізонній військово-лікарській комісії НВМКЦ "ГВКГ" не є перебуванням на стаціонарному лікуванні, а отже не виплата грошової допомоги за цей період є протиправною.

При прийнятті рішення суд враховує, що бездіяльність - це не вчинення у встановлений законом строк дії, яку суб`єкт владних повноважень повинен вчинити, та в даному випадку вказана бездіяльність стосується саме не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в збільшеному розмірі, право на яку передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 01.02.2023 по 06.02.2023, 18.02.2023 по 19.03.2023.

Виходячи з встановлених фактичних обставин справи, приймаючи до уваги повноваження суду при вирішенні справи, передбачені ст.245 КАС України, суд вважає що належним способом захисту порушених прав позивача в спірних правовідносинах буде зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 01.02.2023 по 06.02.2023, 18.02.2023 по 19.03.2023, з урахуванням раніше виплачених сум додаткової винагороди.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За приписами статті 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи відсутність судових витрат у даній адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ), про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в збільшеному розмірі, право на яку передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 01.02.2023 по 06.02.2023, 18.02.2023 по 19.03.2023.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 01.02.2023 по 06.02.2023, 18.02.2023 по 19.03.2023, з урахуванням раніше виплачених сум додаткової винагороди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Ю. Романченко