Справа № 200/12995/21
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року справа №200/12995/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Геращенка І.В., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 січня 2023 р. у справі № 200/12995/21 (головуючий І інстанції Ушенко С.В. ) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач), звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просив: визнати протиправним і скасувати рішення №15 від 08.06.2021 про відмову у призначенні пенсії за віком; зобов`язати зарахувати до його трудового (страхового) стажу час роботи в ПАТ Будівельно-монтажна фірма Азовстальбуд в кількості 1 рік 9 місяців 15 днів, з 29.08.2012 по 04.11.2013 в кількості 1 рік 2 місяці 13 днів, з 06.12.2013 по 16.01.2017 в кількості 3 роки 1 місяць 11 днів, з 17.01.2017 по 23.01.2018 в кількості 5 місяців, а також час його роботи в СУ-3 треста Азовстальстрой з 11.07.1972 по 15.07.1974 в кількості 2 роки 4 місяці та призначити пенсію за віком.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 січня 2023 року задоволено позовні вимоги, а саме суд:

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (; юридична адреса: 33028, Рівненська область, місто Рівне, вулиця Короленка, будинок 7) №15 від 08.06.2021 про відмову в призначенні пенсії за віком, яким ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (; юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) від 02 червня 2021 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та прийняти відповідне рішення із зазначенням періодів роботи, які зараховані чи не зараховані до страхового стажу позивача, з посиланням на норми діючого законодавства та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (; юридична адреса: 33028, Рівненська область, місто Рівне, вулиця Короленка, будинок 7) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскаржуване рішення ГУ ПФУ в Рівненській області не містить посилань про незарахування позивачу ОСОБА_1 до страхового стажу періодів його роботи в ПАТ «Будівельно-монтажна фірма «Азовстальбуд» та в «СУ-3 треста Азовстальстрой», проте містить посилання на те, що до страхового стажу позивача не зараховано саме періоди за час відбування ним покарання у виправних установах, оскільки за дані періоди відсутня сплата страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Оскільки оскаржуване Рішення про відмову у призначенні пенсії від 08.06.2021 № 15 не містить інших підстав відмови у призначенні позивачу пенсії за віком, ніж ті підстави, які суд зазначив як такі, що не є предметом спору у даній адміністративній справі, скаржник вважає, що визнання судом оскаржуваного Рішення про відмову у призначенні пенсії протиправним є незаконним, а тому підлягає скасуванню, враховуючи те, що в рішенні суду відсутнє обґрунтування скасування саме оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в Рівненській області.

Також скаржник зазначає, що 02.06.2021 позивач звернувся про призначення пенсії за віком, 07.06.2021 про надання інформації щодо результату розгляду першого звернення.

Звернення позивача від 02.06.2021 було розглянуто ГУ ПФУ в Рівненській області та прийнято оскаржуване рішення № 15 від 08.06.2021 про відмову в призначенні пенсії за віком.

Звернення позивача від 07.06.2021 було розглянуто ГУ ПФУ в Донецькій області та за результатами розгляду цього звернення позивач отримав відповідь від 02.07.2021 № 6360- 5673/4-15/8-0500/21, в якій було зазначено, що рішенням ГУ ПФУ в Рівненській області від 08.06.2021 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю 15 років необхідного страхового стажу, про що його було повідомлено листом від 18.06.2021 № 0500-1520-8/21148. Крім того зазначено, що страховий стаж позивача складає 14 років 06 місяців 12 днів (стаж враховано по 17.10.2019), у зв`язку з чим йому було запропоновано відпрацювати шість місяців необхідного страхового стажу та звернутися з новою заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд не врахував, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не здійснювало розгляд заяви позивача ОСОБА_1 від 02.06.2021 про призначення пенсії .

Так, 02.06.2021 року позивач звернувся до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком, яка враховуючи принцип екстериторіальності, дана заява була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області було відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком та винесено відповідне рішення про відмову № 15 від 08.06.2021, що підписане заступником начальника управління пенсійного забезпечення-начальником відділу призначення пенсій Тарасом Либак. Отже, заява позивача відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненської області.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

02.06.2021 позивач звернувся до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Заява зареєстрована за № 5047.

До заяви позивачем були додані наступні документи: копії трудових книжок (три трудові книжки - б/н від 20.07.1972, сер. НОМЕР_2 від 02.08.2010, сер. АЕ №947611 від 17.08.2011); архівні довідки про стаж та заробітну плату за період роботи в ПАТ Богучанська ГЕС за № 9-933 від 22.08.2019 та №124 від 16.11.2017; довідки про стаж та доходи №8/2126 від 03.06.2019 та №8/2126 від 03.06.2019, видані Черкаською виправною колонією № 62; довідка про доходи №42 від 05.07.2018, видана Старобабанівською виправною колонією №92; довідки про відбуття покарання в Харківській виправній колонії №43 за №5112/1-1397/ол від 15.09.2017, за №5/9/2505ол від 09.07.2018 та за №5/12/1-384 від 15.02.2019; довідка про доходи №5/9/1/258ол від 11.07.2018, видана Харківською виправною колонією №43; довідка про відбуття покарання №4-20 від 09.07.2018 та довідка про доходи № 191 від 09.07.2018, видані Замковою виправною колонією № 58; довідка про відбуття покарання №297 від 06.07.2018 та довідка про доходи №8/240 від 19.07.2018, видані Полтавським виправним центром №136; довідка № 68 від 01.07.2019 про навчання в ПТУ №2 м. Жданова з 01.09.1971 по 16.07.1972, видана Маріупольським професійним ліцеєм будівництва; лист Публічного Акціонерного товариства Будівельно-монтажна фірма Азовстальбуд № 07/07 від 22.01.2021; відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків; лист Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 9347-9487/4-02/8-0500/20 від 24.12.2020; заява про виплату пенсії через АТ Ощадбанк; лист Міністерства юстиції центрально західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 10.07.2018 № 4 -365-18/4-20; копія рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 22.09.2020 №02-0/263/126/2020 №263/1224/20, яким встановлено факт належності довідки Маріупольського професійного ліцею будівництва №68 від 01.07.2019 про період навчання, довідки про роботу в ПАО Богучанська ГЕС № 9-933 від 22.08.2019, довідки про заробітну плату в ПАО Богучанська ГЕС № 124 від 16.11.2017, довідки Замкова виправна колонія №4-20 від 09.07.2018.

За результатами розгляду зазначеної заяви за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області 08 червня 2021 року прийняте рішення №15 про відмову в призначенні пенсії, яке обґрунтоване відсутністю у позивача необхідного стажу роботи. Зазначено, що до страхового стажу не зараховано час відбування ним показання у Виправно-трудових колоніях з березня 1975 року по липень 1979 року, з 26.12.1981 по 26.07.1984, з 14.11.1986 по 27.02.1989, з 06.06.1991 по 17.08.1991, з 25.04.1999 по 04.02.2006, з 26.03.2008 по 10.03.2009, що зазначені у довідках, оскільки за дані періоди відсутня сплата страхових внесків до Пенсійного фонду України.

ГУ ПФУ в Донецькій області листом № 6360-5673/Ч-15/8-0500/21 від 02.07.2021 позивачу повідомлено, що за результатами розгляду документів його трудовий стаж складає 14 років 06 місяців 12 днів (стаж враховано по 17.10.2019). Рішенням по управлінню від 08.06.2021 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України № 1058 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з відсутністю 15 років необхідного страхового стажу, про що повідомлено листом від 18.06.2021 № 0500-1520-8/21148. Рекомендовано відпрацювати 6 місяців необхідного страхового стажу та звернутись із новою заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до записів у трудовій книжці позивач у спірні періоди, які не зараховані до його страхового стажу згідно відомостей з його електронної пенсійної справи, працював: в СУ-3 треста Азовстальстрой з 11.07.1972 по 15.07.1974 за професією тесляр 2, 3 розрядів; в ПАТ Будівельно-монтажна фірма Азовстальбуд: з 29.08.2012 по 04.11.2013, з 06.12.2013 по 16.01.2017, з 17.01.2017 по 23.01.2018 за професією бетонник 3 розряду.

Згідно довідки ПАТ Будівельно-монтажна фірма Азовстальбуд від 14.05.2019 №07/43 позивач працював у Будівельному управлінні №3 Треста Азовстальбуд з 11.07.1972 по 15.07.1974 за професією тесляр.

Відповідно до довідки ПАТ Будівельно-монтажна фірма Азовстальбуд від 14.05.2019 № 07/39 позивач працював у Будівельному управлінні №2 ПАТ БМФ Азовстальбуд з 29.08.2012 по 04.11.2013, з 06.12.2013 по 16.01.2017 за професією бетонник 3 розряду.

Згідно довідки ПАТ Будівельно-монтажна фірма Азовстальбуд від 13.05.2019 №03/55 позивач працював у Будівельному управлінні №2 ТОВ БК Азовстальбуд з 17.01.2017 по 23.01.2018 за професією бетонник 3 розряду.

З довідок про середній заробіток, виданих ПАТ Будівельно-монтажна фірма Азовстальбуд, від 04.11.2019 № 07/220; №07/221; № 07/222; № 07/223; № 07/224; № 07/31 вбачається, що за період з серпня 2012 року по грудень 2012 року включно, з січня 2013 року по грудень 2013 року включно, з січня 2014 року по грудень 2014 року включно, з січня 2015 року по грудень 2015 року включно, з січня 2016 року по грудень 2016 року включно, у січні 2017 року, лютому 2017 року, квітні 2017 року, липні 2017 року, грудні 2017 року позивачу нараховувалась заробітна плата, проте страхові внески за ці періоди роботодавцем не сплачено.

Відповідно до пенсійної справи період роботи з 11.07.1972 по 15.07.1974 зараховано до страхового стажу позивача.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частина 3 статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положенням ч.1 ст. 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 26 Закону № 1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

За частиною 2 вказаної статті, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058, застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Для осіб, стосовно яких згідно із Законом України "Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членів їхніх сімей" встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, період позбавлення особистої свободи зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати на дату здійснення доплати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

За частиною 2 статті 27 Закону № 1058-IV, за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Закон №1058-IV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII).

Відповідно до п. «а» ст. 56 Закону №1788-ХІІ, до стажу роботи зараховується будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).

Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 23, 24 Порядку № 637, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Довідки, видані колгоспами при залишенні членом колгоспу роботи, а також довідки, видані в більш пізній період колгоспами, які згодом припинили свою діяльність, можуть братися до уваги й тоді, коли вони не містять підстав видачі.

Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи (служби) є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17, від 18 листопада 2022 року у справі № 560/3734/22.

Адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення.

Аналогічна правова позиція міститься у п. 75 постанови Верховного Суду від 17.12.2018 по справі №509/4156/15-а (адміністративне провадження №К/9901/7504/18).

З розрахунку стажу зарахованого під час вирішення питання про призначення пенсії та з відзиву відповідача вбачається, що під час опрацювання трудової книжки позивача за період роботи в ПАТ Будівельно-монтажна фірма Азовстальбуд встановлено:

-за період роботи з 29.08.2012 по 04.11.2013 згідно Індивідуальних відомостей застрахованої особи страхові внески за повний місяць сплачено по жовтень 2013 року, у зв`язку з чим до страхового стажу зараховано період роботи з 29.08.2013 по 31.10.2013 (в листопаді місяці 2013 року сплачено за 5 днів та зараховано до страхового стажу з 27.11.2013 по 30.11.2013);

-за період роботи з 06.12.2013 по 31.12.2016 згідно Індивідуальних відомостей застрахованої особи страхові внески сплачено з 01.12.2013 по 30.11.2015 (за 2016 рік страхові внески не сплачено), у зв`язку з чим до страхового стажу зараховано період роботи з 01.12.2015 по 30.12.2015;

-за період роботи з 17.01.2017 по 23.01.2018 згідно Індивідуальних відомостей застрахованої особи страхові внески сплачено за січень 2017 року за 6 днів, за лютий 2017 за 28 днів, за березень 2017 року не сплачено, за квітень 2017 за 30 днів, за травень - червень 2017 не сплачено, за липень 2017 року за 31 день, з серпня по листопад 2017 року не сплачено, за грудень 2017 за 31 день, за січень 2018 року не сплачено.

Зазначене спростовує посилання скаржника на те, що підставою для відмови у призначенні пенсії відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 08 червня 2021 року №15 є виключно не зарахування до страхового стажу періодів роботи позивача під час відбування покарання з березня 1975 року по липень 1979 року, з 26.12.1981 по 26.07.1984, з 14.11.1985 по 27.02.1989, з 06.06.1991 по 17.08.1991 з 25.04.1999 по 04.02.2006 та з 26.03.2008 по 10.03.2009, у зв`язку з несплатою страхових внесків.

Матеріали справи свідчать, що у періоди з 29.08.2012 по 04.11.2013, з 06.12.2013 по 16.01.2017, з 17.01.2017 по 23.01.2018 позивач працював у ПАТ Будівельно-монтажна фірма Азовстальбуд та отримував заробітну плату, що підтверджується записами у його трудовій книжці НОМЕР_3 ; розрахунковими листами за 2012-2016 роки та довідками ТОВ Будівельно-монтажна фірма Азовстальбуд № 07/39 від 14.05.2019, №3/55 від 13.05.2019; довідками про середній заробіток за 2012-2017 № 07/220 від 04.11.2019, №07/221 від 04.11.2019, № 07/222 від 04.11.2019, № 07/223 від 04.11.2019, № 07/224 від 04.11.2019, № 07/31 від 17.03.2020; відповіддю № 07/07 від 22.10.2021; № довідкою про заробіток і розрахунковим листом за грудень 2015 року; розрахунковими листами за 2012-2015 роки.

Щодо посилання відповідача на не зарахування до стажу спірного період роботи, оскільки за відсутня сплата страхових внесків, колегія суддів зазначає, що несвоєчасна сплата підприємством загальнообов`язкових страхових внесків не повинна порушувати права особи на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у виді заробітної плати покладені на роботодавця, який виплачує такі доходи на користь платника податку внаслідок чого несвоєчасна сплата єдиного внеску роботодавцем не може позбавляти працівників підприємства права на зарахування періоду роботи працівника до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Колегією суддів враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 17 липня 2019 року (справа № 144/669/17) та від 20 березня 2019 року (справа № 688/947/17), згідно якої несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на такому підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.

У справах № 490/12392/16-а, № 638/5795/17, № 683/1814/16-а Верховним Судом зроблено висновки, що внаслідок невиконання страхувальником обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві. При цьому, Верховний Суд не досліджував питання чи нараховувались позивачам у цих справах, але не сплачувались страхувальниками страхові внески. Сплата страхувальником страхових внесків до Пенсійного фонду України є кінцевим етапом, якому передує нарахування страхового внеску. Зважаючи на те, що обов`язок щодо сплати страхового внеску так і обов`язок по його нарахуванню покладено саме страхувальника (роботодавця), а отже і відповідальність за ненарахування страхового внеску покладено також на страхувальника. Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання страхувальником свого обов`язку щодо належного нарахування та сплати страхових внесків, а отже, ненарахування та несплата страхувальником страхових внесків за позивача у спірні періоди, не може бути підставою для неврахування при призначенні застрахованій особі пенсії, заробітної плати з якої не нараховані страхові внески.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була висловлена Верховним Судом у постановах від 02 серпня 2022 року у справі № 560/4616/20, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 242/4793/16-а, від 11 липня 2019 року у справі №242/1484/17, від 04 червня 2019 року у справі №235/900/17, від 27 лютого 2019 року у справі № 242/1871/17 та № 423/3544/16-а, від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16), від 04.09.2018 року у справі № 482/434/17, від 30 вересня 2019 року у справі №316/1392/16-а.

Таким чином, матеріали справи містять належні усі передбачені законодавством документи щодо підтвердження стажу, зокрема Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постанова правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1 (далі Порядок № 22-1) та Порядком № 637, які підтверджують стаж позивача.

Суд зазначає, що у справах, де суб`єкт владних повноважень доводить правомірність своїх рішень щодо відмови фізичній особі у реалізації її права на соціальний захист, гарантованого, зокрема, статтею 46 Конституції України, за загальним правилом, повинні відповідати критерію «поза розумним сумнівом».

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2019 року у справі № 822/863/16, від 21 листопада 2019 року у справі № 826/5857/16, 16 червня 2020 року у справі № 756/6984/16-а та 11 лютого 2020 року у справі № 816/502/16, від 18 листопада 2022 року у справі № 560/3734/22

З огляду на встановлені судом обставини та докази, суд дійшов до висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено у зарахуванні періодів роботи позивача до стажу.

Щодо посилання скаржника на розгляд заяви позивача за принципом екстериторіальності, суд зазначає наступне.

За ст. 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (ч.5 ст.45 Закону №1058-IV).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій урегульовано «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року (зі змінами внесеними Постановою Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України») (далі - Порядок №22-1).

Згідно п. 4.1 Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

За п. 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно п. 4.3 Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Враховуючи вказані вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області.

Згідно з пояснювальною запискою Фонду до проекту Постанови № 25-1 Указом Президента України від 04.09.2019 року №647/2019 «Про деякі заходи із забезпечення надання якісних публічних послуг» для забезпечення належної реалізації прав осіб y сфері надання адміністративних послуг передбачено забезпечення Кабінетом Міністрів України, зокрема, спрощення процедури надання та отримання послуг. Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2019 року № 681 «Про оптимізацію надання адміністративних послуг у сфері пенсійного забезпечення» визначено перелік державних реєстрів, відомості з яких враховуються органами Пенсійного фонду при зверненні осіб за призначенням, перерахунком, поновленням, припиненням, продовженням виплати пенсій, надбавок, допомог, доплат та компенсацій або переведенням з одного виду пенсії на інший. У зв`язку з цим постала необхідність у приведенні актів Пенсійного фонду України у відповідність до вимог чинного законодавства Єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства, централізована прозора система контролю за процесами призначення та перерахунків пенсій, мінімізація корупційних ризиків, зумовлених особистими контактами з громадянами, попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, оптимізація навантаження на працівників, розширення способів звернень до територіальних органів Пенсійного фонду України стало результатом запровадження принципу екстериторіальності щодо призначення пенсії.

Колегія суддів зауважує, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання (статті 113, 116 та 117 Конституції України).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 9 лютого 2023 року яку залишено без змін Верховним Судом у постанові від 25 липня 2023 року у справі № 640/1873/22, відмовлено у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Пенсійного фонду України про визнання протиправними (такими, що не відповідають правовому акту вищої юридичної сили) та нечинними положення абзацу 13 пункту 4.2 та абзацу 2 пункту 4.3 Розділу IV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України № 13-1 від 7 липня 2014 року) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846.

Також, Верховний Суд за результатами аналізу положень статей 5, 44 Закону № 1058-IV, підпункту 2 пункту 10 Положення №280, абзацу 13 пункту 4.2 та абзацу 2, 3 пункту 4.3 Розділу IV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку №22-1 вважав за необхідне сформулювати такі правові висновки:

- відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, регулюються Законом № 1058-IV. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону;

- правлінню Пенсійного фонду України надано право приймати у межах повноважень, передбачених законом, постанови, затверджувати положення, інструкції та інші нормативно-правові акти Пенсійного фонду України, зокрема, і щодо порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії;

- з моменту набрання чинності змін до абзацу 13 пункту 4.2 Розділу IV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку №22-1, а саме з 1 квітня 2021 року, після реєстрації заяви, зокрема і щодо перерахунку пенсії, та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу;

- рішення за результатами розгляду заяви, розподіленої за принципом екстериторіальності, у тому числі про перерахунок пенсії, приймається не пізніше 10 днів після її надходження та підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків) та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Таким чином, впровадження принципу екстериторіальності передбачає опрацювання заяв про призначення пенсій будь-яким з територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає заявник.

У даному випадку відповідно до матеріалів справи, спірне рішення про відмову в призначення пенсії прийнято саме Головним управління Пенсійного фонду України у Рівненській області.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про зобов`язання саме Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та прийняти відповідне рішення, оскільки подана позивачем заява з документами по суті розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області і рішення про відмову приймалось саме ним.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 січня 2023 р. у справі № 200/12995/21 задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 січня 2023 р. у справі № 200/12995/21 - змінити.

Змінити в абзаці третьому резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 січня 2023 р. у справі № 200/12995/21 слова «Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (; юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3)», словами «Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області ()»

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 січня 2023 р. у справі № 200/12995/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 31 січня 2024 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді І.В. Геращенко

А.А. Блохін