Справа № 320/35201/23
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2024-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2024 року м.Київ № 320/35201/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державного спеціалізованого підприємства "Об`єднання "Радон" до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування рішень, -

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось ДСП "Об`єднання "Радон" з позовом до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 01.05.2023 про стягнення виконавчого збору ВП №71693720;

- визнати протиправною та скасувати постанову Головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 01.05.2023 про розмір мінімальних витрат від 01.05.2023 ВП № 71693720.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у порядку негайного виконання рішення Франківського районного суду м.Львова від 30.03.2023 у справі №436/11321/20, ДСП «Об`єднання «Радон» видало наказ №191-к/тр від 06.04.2023 «Про виконання рішення суду та поновлення на роботі ОСОБА_1 » та перерахувало ОСОБА_1 13 936,82 грн середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць. Про добровільне виконання судового рішення позивач повідомив ОСОБА_1 листом від 02.05.2023. Однак, 01.05.2023 відповідачем було відкрито виконавче провадження №71693720 з примусового виконання виконавчого листа №463/11321/20, виданого Франківським районним судом м. Львова 25.04.2023, про стягнення з Державного спеціалізованого підприємства «Об`єднання «Радон» на користь ОСОБА_1 середньомісячного заробітку за весь час вимушеного прогулу з 27.10.2020 по 30.03.2023 (день ухвалення судового рішення) у розмірі 500 422 (п`ятсот тисяч чотириста двадцять дві тисячі) гривень 94 копійок. Одночасно, з відкриттям виконавчого провадження відповідачем було прийнято спірні постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 50 042,29 грн та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 401,85 грн. Позивач вважає вказані постанови протиправними, оскільки у межах виконавчого провадження №71693720 перебував виконавчий лист про стягнення середнього заробітку лише у порядку негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць, а тому розрахунок відповідачем виконавчого збору з урахуванням всієї суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу є протиправним. Крім того, відповідачем не враховано, що позивачем добровільно виконано рішення до відкриття виконавчого провадження та те, що рішення суду не набрало законної сили на час вчинення відповідачем виконавчих дій.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами позивача, подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив про те, що 01.05.2023 державним виконавцем, у зв`язку з відповідністю виконавчого документа вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якого направлено боржнику до виконання за штрих кодом №947 рекомендованим листом та стягувачу до відома. Одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, керуючись статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про стягнення виконавчого збору та керуючись статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про стягнення витрат виконавчого провадження. Того ж дня, державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, копію якої скеровано автоматичним накладення електронно-цифрового підпису, зокрема, до АТ «КБ «Приватбанк» для належного виконання. 02.05.2023 державним виконавцем направлено на адресу АТ «КБ «Приватбанк» платіжні інструкції на примусове списання коштів з рахунків боржника. 11.05.2023 на депозитний рахунок відділу надійшли кошти, достатні для погашення боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. 12.05.2023 державним виконавцем, зокрема, стягувачу перераховано кошти у розмірі 483110,12 грн (згідно платіжної інструкції №1932 від 08.05.2023 боржник самостійно перерахував кошти у розмірі 17312,82 грн. за один місяць в частині негайного виконання); 50042,29 грн перераховано виконавчого збору та 401,85 грн. перераховано витрат виконавчого провадження. Кошти у розмірі 17312,82 грн. перераховано боржнику на відповідний банківський рахунок, як надмірно стягнуті. Того ж дня, державним виконавцем, керуючись п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Також, відповідач наголосив, що на момент відкриття виконавчого провадження та на момент закінчення виконавчого провадження інформація щодо наявності апеляційного оскарження за вище вказаним рішенням суду згідно даних, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, відсутня. Вважаючи спірні постанови правомірними, відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі, призначено судове засідання.

Протокольною ухвалою відповідно до частини третьої статті 194 та частини дев`ятої статті 205 КАС України, суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 24.01.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви.

30.01.2024 на виконання ухвали суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви з копією платіжного доручення про сплату судового збору.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, суд встановив таке.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 30 березня 2023 року у справі № 463/11321/20 позовні вимоги ОСОБА_1 до державного спеціалізованого підприємства «Об`єднання «Радон», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: профспілковий комітет первинної профспілкової організації працівників Державного спеціалізованого підприємства «Львівський державний міжобласний спеціальний комбінат Професійної спілки атомної енергетики та промисловості України» про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, задоволено: скасовано наказ державного спеціалізованого підприємства «Львівський державний міжобласний спеціальний комбінат» № 20 від 26 жовтня 2020 року «Про звільнення з роботи ОСОБА_2 »; визнано незаконним наказ голови комісії з реорганізації державного спеціалізованого підприємства «Львівський державний міжобласний спеціальний комбінат» від 09 жовтня 2020 року № 18 «Про перенесення дати запланованого звільнення ОСОБА_1 »; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника служби фізичного захисту в державному спеціалізованому підприємстві «Львівський державний міжобласний спеціальний комбінат» з 26 жовтня 2020 року; стягнуто з державного спеціалізованого підприємства «Об`єднання «Радон» на користь ОСОБА_1 середньомісячну заробітну плату за весь час вимушеного прогулу з 27 жовтня 2020 року по 30 березня 2023 року (день ухвалення судового рішення) у розмірі 500 422 (п`ятсот тисяч чотириста двадцять дві тисячі) грн 94 коп. Також, допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць.

На виконання рішення суду 25 квітня 2023 року Франківським районним судом м. Львова видано виконавчий лист про стягнення з державного спеціалізованого підприємства «Об`єднання «Радон» на користь ОСОБА_1 середньомісячної заробітної плати за весь час вимушеного прогулу з 27 жовтня 2020 року по 30 березня 2023 року (день ухвалення судового рішення) у розмірі 500 422 (п`ятсот тисяч чотириста двадцять дві тисячі) грн 94 коп.

У виконавчому листі зазначено, що допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць.

01 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою на ім`я начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про прийняття до виконання виконавчого документу, виданого Франківським районним судом м. Львова 25 квітня 2023 року у справі № 463/11321/20.

01 травня 2023 року головним державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яковенко Т.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 71693720.

Постановою головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яковенко Т.І. від 01.05.2023 стягнуто з позивача мінімальні витрати виконавчого провадження №71693720 у розмірі 401,85 грн.

Постановою головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яковенко Т.І. від 01.05.2023 стягнуто з позивача виконавчий збір у розмірі 50 042,29 грн.

Також, 01 травня 2023 року головним державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яковенко Т.І. винесено постанову про арешт коштів боржника в рамках виконавчого провадження № 71693720.

11 травня 2023 року на депозитний рахунок відділу надійшли кошти, які 12 травня 2023 року державним виконавцем перераховано на користь стягувача в повному обсязі у розмірі 483 110 грн 12 коп., оскільки згідно платіжної інструкції № 1932 від 08 травня 2023 року боржник самостійно перерахував кошти у розмірі 17 312 грн 82 коп. за один місяць в частині негайного виконання; 50 042 грн 29 коп. перераховано на користь держави як виконавчий збір; витрат 401 грн 85 коп.; повернуто боржнику кошти у розмірі 17 312 грн 82 коп., як надмірно стягнуті.

Не погоджуючись з постановами про стягнення з позивача мінімальних витрат виконавчого провадження та виконавчого збору, позивач оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ від 02 червня 2016 року.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII).

Статтею 26 Закону № 1404-VIII визначено початок примусового виконання рішення, зокрема:

- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої);

- виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону (частина п`ята);

- за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).

Статтею 27 Закону № 1404-VIII визначено засади справляння виконавчого збору, зокрема:

- виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України (частина перша);

- за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (частина третя);

- державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (частина четверта);

- виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом (частина п`ята);

- виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (частина дев`ята).

Відповідно до пунктів 9 та 17 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України в повному обсязі сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа.

Аналізуючи наведені вище положення, суд зазначає, що стягнення виконавчого збору, крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується, пов`язується з початком примусового виконання. Останнє державний виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, відтак одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору та винести постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 13.02.2019 у справі № 295/13991/16-а (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 79846128), від 20.02.2019 у справі № 712/5014/17 (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 79997704), від 28 січня 2021 року у справі №640/24233/19 (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 79997704).

Виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.

Отже, стягнення виконавчого збору одночасно з відкриттям виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця. Саме тому на час відкриття виконавчого провадження у державного виконавця відсутні законні підстави для того, щоб не вирішувати питання про стягнення виконавчого збору за виконавчим документом.

Частинами п`ятою та дев`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII визначений вичерпний перелік підстав для звільнення боржника від сплати виконавчого збору.

Слід зазначити, що вказані виконавчий лист у даній справі не підпадає під перелік виконавчих документів, за якими виконавчий збір не стягується відповідно до частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VІІІ.

Оскаржувана постанови винесена державним виконавцем одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження від 01 травня 2023 року ВП №71693720 та визначена державним виконавцем сума виконавчого збору у розмірі 50 042,29 грн як 10 % від суми, що підлягає примусовому стягненню у розмірі 500 422,94 грн.

Приписами пунктів 1 та 2 розділу VI «Фінансування виконавчого провадження» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, передбачено, що фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження». Витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу). Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)). До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, авансового внеску стягувача та стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Державний виконавець одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, яку надсилає сторонам виконавчого провадження.

У відповідності до видів та розмірів витрат виконавчого провадження, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2830/5, до видів витрат виконавчого провадження відносяться, зокрема, послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій: експертів, зберігачів, перекладачів, суб`єктів оціночної діяльності суб`єктів господарювання, суб`єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій; послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці; банківські послуги при операціях з іноземною валютою; сплата судового збору; інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

У разі, якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, державний виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум повинен винести постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження.

При завершені або закінченні виконавчого провадження з підстав, передбачених статтями 37 та 39 Закону України «Про виконавче провадження», якщо витрати виконавчого провадження не були стягнуті з боржника, державний виконавець повинен винести постанову про стягнення витрат виконавчого провадження, в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

Якщо витрати виконавчого провадження було здійснено за рахунок авансового внеску стягувача, ці кошти перераховуються стягувачу як повернення авансового внеску за рахунок стягнутих з боржника витрат виконавчого провадження.

У разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа невикористаний авансовий внесок також повертається стягувачу.

Однак, ключовим моментом для визнання правомірності спірних постанов є визначення правомірності відкриття виконавчого провадження №71693720.

При цьому, судом встановлено, що постановою Львівського апеляційного суду від 16.11.2023 у справі №463/11321/20 визнано неправомірною (незаконною) та скасовано постанову головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 01 травня 2023 року про відкриття виконавчого провадження № 71693720.

Під час розгляду вказаної справи, Львівським апеляційним судом було встановлено таке:

"У справі, що переглядається у виконавчому листі, виданому 25 квітня 2023 року Франківським районним судом м. Львова, зазначено, що допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць. Також вказано, що рішення набрало законної сили: 30.03.2023.

У заяві про прийняття виконавчого листа до виконання від 27 квітня 2023 року ОСОБА_3 зазначив, що просить стягнути з ДСП «Об`єднання «Радон» на свою користь середньомісячну заробітну плату. В додаткових відомостях заяви стягував вказав, що рішення набрало законної сили 30.03.2023 року: негайне виконання рішення суду.

Враховуючи дату ухвалення судового рішення (30 березня 2023 року), дату видачі виконавчого листа (25 квітня 2023 року), дату подання заяви про прийняття його до виконання (01 травня 2023 року), а також зміст цієї заяви та виконавчого листа, з огляду на положення статей 273, 354 та 430 ЦПК України, статей 4 та 26 Закону № 1404-VIII, проявивши розумну обачність, державний виконавець мав відкрити виконавче провадження лише в частині, допущеній до негайного виконання, а в іншій частині повернути виконавчий лист без прийняття до виконання, оскільки рішення суду, на виконання якого його видано, не набрало законної сили. Помилкове зазначення місцевим судом у виданому виконавчому листі про те, що рішення набрало законної сили станом на дату його видачі, при цьому, коли на цю дату не закінчився строк апеляційного оскарження, не є вирішальним для державного виконавця при з`ясуванні підстав для відкриття виконавчого провадження, адже останній зобов`язаний самостійно вживати усіх заходів щодо перевірки достатності підстав для відкриття виконавчого провадження, чого у даній справі, ним не було зроблено.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що виносячи 01 травня 2023 року постанову про відкриття виконавчого провадження №71693720 державний виконавець діяв в межах своїх повноважень, є невірним.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (частина друга статті 451 ЦПК України).

Оскільки доводи апеляційної скарги в цій частині знайшли своє підтвердження, оскаржувана ухвалу в цій частині підлягає скасуванню, із постановленням нового судового рішення про задоволення цих вимог скарги та визнання неправомірною (незаконною) і скасування постанови головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 01 травня 2023 року про відкриття виконавчого провадження № 71693720.".

Згідно з ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд наголошує, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) та мінімальних витрат виконавчого провадження безпосередньо пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

Оскільки у даному випадку постанову державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) Яковенко Т.І. про відкриття виконавчого провадження №71693720 у судовому порядку визнано протиправною та скасовано, то відповідно й постанови про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 01.05.2023 також підлягають скасуванню як такі, що нерозривно пов`язані із початком примусового виконання.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, відповідач при винесенні оскаржуваних постанов про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження діяв не у спосіб, встановлений законодавством, без дотримання встановленої законом процедури вчинення дій, що в свою чергу призвело до порушення прав позивача.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. Водночас, відповідно до частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Тобто, законодавець в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, покладає саме на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності, спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів та довести його недобросовісність.

На виконання цих вимог відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які спростовували б твердження позивача та не довів правомірності своїх дій та рішень.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Виходячи з викладеного, оцінюючи фактичні дані, матеріали справи, а також встановлені судом факти порушення відповідачем порядку проведення виконавчих дій, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до платіжної інструкції №2482 від 26.01.2024 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 5368,00 грн, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Доказів понесення позивачкою інших витрат, пов`язаних із розглядом справи, матеріали справи не містять.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення виконавчого збору ВП № 71693720 від 01.05.2023.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про розмір мінімальних витрат ВП № 71693720 від 01.05.2023.

Стягнути на користь Державного спеціалізованого підприємства "Об`єднання "Радон" (код ЄДРПОУ - 43068161, вул.Пирогівський шлях, 50, м.Київ, 03083) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 5368 (п`ять тисяч триста шістдесят вісім) грн 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Голосіївського відділу Державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (ідентифікаційний код 34999976, місцезнаходження: 01601, місто Київ, вул. Юлії Здановської, буд.22/15).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Суддя Лисенко В.І.