Справа № 758/13249/23
Суддя: Ковбасюк О. О.
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Ковбасюк О.О.,

за участю секретаря судового засідання Білоус А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

03 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить :

- визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАТ №8021326 від 26 жовтня 2023 року про притягнення його до відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладенні адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн.;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції на його користь судові витрати у сумі 5 536,80 грн., які складаються з суми судового збору у розмірі 536 грн. 80 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26 жовтня 2023 року о 23 год. 26 хв. інспектор патрульної поліції в м. Києві лейтенант поліції Бердецький Д.А. виніс постанову серії ЕАТ №8021326 про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу на підставі ч.5 ст.121 КУпАП за керування ним автомобілем «Лексус» д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався в м. Києві по Кільцевій дорозі, 6, без використання ременя безпеки. Позивач вважає постанову протиправною та такою, що не ґрунтується на фактичних обставинах, оскільки справу про адміністративне правопорушення розглянуто з порушенням вимог статей 251, 268, 280 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07 листопада 2015 року. Зокрема, у постанові відсутні посилання на докази вчинення правопорушення, серію та номер пристрою, яким здійснювався відеозапис.

Ухвалою суду від 13 листопада 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

19 грудня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від Департаменту патрульної поліції, в якому відповідач зазначив про необґрунтованість позовних вимог та просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки спірна постанова є законною та правомірною, а позивач не довів обставини, на які посилається у позовній заяві. Зокрема, відповідач зазначив, що причиною для зупинки транспортного засобу позивача слугувало недотримання водієм п.2.3.в) Правил дорожнього руху, а саме - керування транспортним засобом з непристебнутим ременем пасивної безпеки, яким автомобіль був обладнаний. При цьому інспектором було дотримано процедуру розгляду справи, а твердження позивача про неправомірні дії з боку інспектора поліції, допущені під час складання спірної постанови, є необґрунтованими. Позивачу було роз`яснено причину зупинки транспортного засобу та підставу перевірки документів. Позивач мав можливість отримати правову допомогу на місці розгляду справи чи в телефонному режимі, тому він не був позбавлений у реалізації прав, передбачених статтею 268 КУпАП. Доказами вини позивача у порушенні ПДР є постанова про адміністративне правопорушення та відеозапис. При цьому невнесення у постанову даних про номер камери, з якої здійснювалась відеофіксація, не спростовує обставин, які нею зафіксовані. Також відповідач зазначив про неспівмірність заявлених позивачем витрат на надану йому правничу допомогу зі складністю цієї справи, тому просить відмовити позивачу у стягненні цих витрат.

02 січня 2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначив, що відеодоказ, на який посилається відповідач, зафіксував початок розгляду постанови, під час якої інспектор поліції повідомив, що згідно з вимогами закону після зупинки транспортного засобу за сигналом працівника поліції позивач не мав права знімати пасок безпеки. При цьому позивач наполягає, що під час руху транспортного засобу він був пристебнутий паском безпеки, який зняв лише після його повної зупинки. Отже, як вважає позивач, факт правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, не доведений відповідачем.

У зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження, у відповідності до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 26 жовтня 2023 року о 23 год. 28 хв. 21 сек. інспектор патрульної поліції в м. Києві лейтенант поліції Бердецький Д.А. виніс постанову серії ЕАТ №8021326 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Відповідно до змісту цієї постанови 26 жовтня 2023 року о 23 год. 26 хв. 39 сек. в м. Києві по Кільцевій дорозі, 6 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Лексус», д.н.з. НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки, був не пристебнутий ременем пасивної безпеки.

Водій ОСОБА_1 заперечує скоєння ним зазначеного правопорушення, у зв`язку з чим звернувся із даним позовом до суду.

Представник відповідача, заперечуючи проти позову, вказує, зокрема, на те, що наявним у справі відеозаписом підтверджується, що після зупинки транспортного засобу на вимогу патрульної поліції та повідомленням водію ОСОБА_1 причин зупинки, останній залишався в автомобілі на місці водія з непристебнутим ременем безпеки, що підтверджує факт невикористання ним засобів безпеки і під час руху транспортного засобу.

Такого висновку інспектор патрульної поліції дійшов в силу вимог закону, які зобов`язують водіїв транспортних засобів у випадку подання поліцейським сигналу про зупинку транспортного засобу зупинити транспортний засіб з дотриманням вимог ПДР тримати руки в полі зору поліцейського і не виходити з транспортного засобу без дозволу (пункти «а» та «б» частини другої статті 16 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353- XII «Про дорожній рух», в редакції Закону № 1231-IX від 16 лютого 2021 року, далі - Закон № 3353- XII).

Вирішуючи обґрунтованість таких доводів сторін та надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, зокрема перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо: з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Відповідно до п.2.3 (в) ПДР водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

У відповідності до ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною першою статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена ч.5 ст.121 КУпАП.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимоги статей 283 і 284 КУпАП встановлюють, зокрема, обов`язок навести опис обставин, установлених під час розгляду справи, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, а по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, постанова повинна містити, зокрема, відомості про: транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Як убачається зі спірної постанови, її зміст не містить посилань на будь-які установлені у справі обставини або докази фіксації правопорушення, хоча такі вимоги закону є імперативними.

Таким чином, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності згідно зі спірною постановою, визначити неможливо.

Статтею 258 КУпАП передбачені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч.5 ст. 121 КУпАП, до таких випадків не відноситься, за виключенням, якщо здійснена відеофіксація такого правопорушення.

Під час складання спірної постанови позивач оспорив допущене правопорушення і накладене на нього адміністративне стягнення, що в силу норм ч. 5 статті 285 КУпАП було окремою підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення інспектором патрульної поліції. Це забезпечило б позивачу право надати письмові пояснення та залучити правозахисника для розгляду адміністративної справи.

Проте інспектор не взяв ці обставини до уваги та виніс постанову про адміністративне стягнення, яка не ґрунтується на жодній встановлений обставині.

Докази у розумінні статті 251 КУпАП на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення в спірній постанові наведені не були.

Суд зазначає, що долучений представником відповідача до поданого відзиву на позовну заяву диск із відеозаписом не може вважатися належним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення у зв`язку з тим, що постанова не містить жодних посилань на технічний засіб (із зазначенням його серії та номеру), за допомогою якого його здійснено.

Інших доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, внаслідок чого його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, матеріали справи не містять.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що посилання відповідача на недотримання позивачем обов`язків, визначених Законом України «Про дорожній рух» щодо зупинки транспортного засобу за сигналом поліцейського не вказує на об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, за яке позивача було притягнуто до відповідальності згідно зі спірною постановою.

Таким чином, відповідачем не доведено правомірність накладення на позивача ОСОБА_1 адміністративного стягнення, а також вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи наведене вище, враховуючи відсутність належних доказів правомірності винесеної постанови серії ЕАТ №8021326 від 26 жовтня 2023 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Ураховуючи наведене, у відповідності до ст.139 КАС України, наявні підстави для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 536 грн. 80 коп., що був сплачений позивачем при зверненні з даним позовом до суду.

Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 3 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч.5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання наведених вимог цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У відповідності до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 30 Закону передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення, тощо, визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Ураховуючи клопотання відповідача у відзиві на позов, беручи до уваги, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу підтверджений договором про надання правової допомоги від 27 жовтня 2023 року, додатком до нього та актами наданих послуг, а також виходячи з критеріїв їх співмірності зі складністю справи, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь позивача ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 6, 7, 9, 77, 241-247, 268, 271, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАТ №8021326 від 26 жовтня 2023 року, винесену інспектором патрульної поліції в м. Києві лейтенантом поліції Бердецьким Денисом Анатолійовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 510 (п`ятсот десять гривень).

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складання судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін по справі:

позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач - Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, .

Суддя Олена КОВБАСЮК