Справа № 503/29/24
Суддя: Вороненко Д. В.
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 503/29/24
Провадження № 2-а/503/2/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Вороненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Вдовиченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кодима адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: поліцейський офіцер громади Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області Кривонос Сергій Дмитрович, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач подав до суду вище вказаний позов посилаючись на ті обставини, що 03.01.2024 року поліцейським офіцером громади Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області Кривоносом С.Д. його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП, шляхом винесення постанови серії БАД № 573682 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. В оскаржуваній постанові, копія якої додана до позовної заяви, зазначено, що 03.01.2024 року о 14 год. 10 хв. водій ОСОБА_1 керуючі транспортним засобом RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по автодорозі Т-02-33 під час руху на транспортному засобі з наявними засобами пасивної безпеки (ремені безпеки) не був пристебнутий ременем безпеки та перевозив пасажирів пристебнутих ременем безпеки, чим порушив пункт 2.3(в) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 121 КУпАП. Однак, позивач у змісті своєї позовної заяви зазначає, що пояснив поліцейському, що на момент зупинки він та пасажири були пристебнуті, а ремінь ним був відстебнутий, щоб надати йому документи, а пасажири відстебнули ремені так як думали, що треба буде виходити із автомобіля. Проте поліцейський незважаючи на ці пояснення виніс у відношенні нього оскаржувану постанову, з якою позивач не згоден, оскільки вважає, що жодних правопорушень не вчиняв, а згадану постанову у відношенні нього було винесено з невідомих йому причин без взяття до уваги його пояснень і заперечень, чим було порушено його права. Окрім того, позивач відзначив, що у оскаржуваній постанові поліцейський зазначив, що до неї додається відео із портативного відеореєстратора «Tecsar-53-04», але йому копії зазначеного відео не надавалося. У зв`язку з чим та для захисту своїх прав позивач пред`явив до відповідача Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області відповідний адміністративний позов шляхом подання до суду позовної заяви, в якій просить суд скасувати постанову серії БАД № 573682 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену 03.01.2024 року поліцейським офіцером громади Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області Кривоносом С.Д. про притягнення його до адміністративної відповідальності із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП; закрити відносно нього справу про адміністративне правопорушення; а також стягнути з бюджетних асигнувань Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області на його користь понесені ним судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 605,6 грн.

09.01.2024 року ухвалою суду (а.с.10-12) позовну заяву прийнято до розгляду із відкриттям провадження в адміністративній справі розгляд якої визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, а також вирішено питання про залучення до у часті у справі другого відповідача Головного управління Національної поліції у Вінницькій області і витребування та/або Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області наявні докази, зокрема фото та/або відеофіксацію події, яка мала місце 03.01.2024 року на автодорозі Т-02-33 та стала підставою для притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП. У змісті цієї ухвали судом було роз`яснено відповідачам їх право на подання відзиву на позовну заяву (відзиву), а третій особі право подати письмове пояснення щодо позову, протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше часу на який призначено судове засідання.

Однак, відповідач Тульчинський районний відділ поліції ГУНП у Вінницькій області та третя особа поліцейський Кривонос С.Д. не скористались своїми процесуальними правами, відповідно, відзивів на позовну заяву та письмове пояснення щодо позову до суду не подали.

16.01.2024 року ухвалою суду (а.с.28-29), за клопотанням представника за довіреністю відповідача ГУНП у Вінницькій області Дмитрук Ю.Д., було продовжено відповідачу Головному управлінню Національної поліції у Вінницькій області процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву (відзиву) у даній справі.

19.01.2024 року до суду поштою від ГУНП у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву від 15.01.2024 року № 34/26-2023 (а.с.43) до якого долучено носій з витребуваним судом доказом відеозаписом події, яка мала місце 03.01.2024 року на автодорозі Т-02-33 та стала підставою для притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП, з нагрудної камери (боді-камери) поліцейського. У змісті відзиву представника за довіреністю відповідача ГУНП у Вінницькій області Дмитрук Ю.Д. зазначає, що ГУНП у Вінницькій області не визнає позов ОСОБА_1 , вважає його безпідставним та необґрунтованим, оскільки вчинення останнім відповідного адміністративного правопорушення підтверджується винесеною постановою та наявними матеріалами відеозапису здійсненого на портативну бодікамеру поліцейського. Узв`язку з чим представник просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Водночас до відзиву додано доказ фіскальний чек ВПЗ Вінниця 05 АТ «Укрпошта» про направлення 15.01.2024 року копії цього відзиву на адресу позивача ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням № 995.

30.01.2024 року до суду поштою від ГУНП у Вінницькій області додатково надійшов ще один носій з відеозаписом події з нагрудної камери (боді-камери) поліцейського, як додаток до супровідного листа від 17.01.2024 року № 43/26-2023.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений, з врахуванням спеціального (скороченого) строку розгляду справ даної категорії, передбаченого ч.1 ст. 286 КАС України, в порядку, передбаченому ч.1 і 3 ст. 126, ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 268 КАС України та наказом Державної судової адміністрації України від 20 вересня 2013 року № 119 «Про реалізацію проекту надсилання судами SMS-повідомлень учасникам судового процесу (кримінального провадження) у місцевих та апеляційних загальних судах», шляхом надіслання повістки в електронній формі у вигляді повідомлення на номер телефону зазначений позивачем у змісті позовної заяви на виконання положень пункту 2 ч.5 ст. 160 КАС України, про що свідчить довідка про доставку 17.01.2024 року повідомлення у додаток «Viber» (а.с.37). При цьому, 31.01.2024 року позивач подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив про підтримання заявлених позовних вимог в повному обсязі. Згідно ч.3 ст. 194 КАС України, учасники справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового засідання даний відповідач був своєчасно повідомлений в порядку, передбаченому ч.1 і 3 ст. 126 КАС України, шляхом надіслання судової повістки на його електронну адресу, про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного листа із судовою повісткою від 17.01.2024 року (а.с.39).

Представник відповідача ГУНП у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового засідання даний відповідач був своєчасно повідомлений в порядку, передбаченому пунктом 1 ч.3 ст. 124 і пункту 2 ч.1 ст. 127 КАС України, шляхом надіслання повістки до її електронного кабінету судової повістки на його електронну адресу, про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного листа із судовою повісткою від 17.01.2024 року (а.с.39).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, поліцейський офіцер громади Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області Кривонос С.Д. в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений в порядку, передбаченому ч.1 і 3 ст. 126 КАС України, шляхом надіслання судової повістки для нього на електронну адресу Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, тобто за місцем його служби, про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного листа із судовою повісткою від 17.01.2024 року (а.с.40).

Неявка сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду справи, оскільки їх явка не була визнана судом обов`язковою. Відповідно до ч.3 ст. 268 КАС України передбачено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. У зв`язку з чим та враховуючи положення ч.1 і пунктів 1 і 2 ч.3 ст. 205, а також ч.1 ст. 286 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

Оскільки всі учасники справи у судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

Згідно пункту 2.3(в) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (надалі за текстом Правила), для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Диспозиція частини п`ятої статті 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

03.01.2024 року поліцейським офіцером громади Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області Кривоносом С.Д. було винесено постанову серії БАД № 573682 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с.7), якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення пункту 2.3(в) Правил та тим самим вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

В оскаржуваній постанові зазначено, що 03.01.2024 року о 14 год. 10 хв. водій ОСОБА_1 керуючі транспортним засобом RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по автодорозі Т-02-33 під час руху на транспортному засобі з наявними засобами пасивної безпеки (ремені безпеки) не був пристебнутий ременем безпеки та перевозив пасажирів пристебнутих ременем безпеки.

На наданих суду представником відповідача ГУНП у Вінницькій області DVD-R дисках наявний відеозапис «VID51F-00-0045.MOV» з нагрудної камери (боді-камери) поліцейського на якому (проміжок запису з 00:00:00 хвилини до 00:01:42 хвилини), який був досліджений судом в судовому засіданні під час судового розгляду шляхом його демонстрації, зафіксовано обставини руху і зупинки працівником поліції транспортного засобу RENAULT DUSTER, який перебував під керуванням водія ОСОБА_1 ; а також представлення працівником поліції та повідомлення ним як про причину здійснення зупинки порушення пункту 2.3(в) Правил, оскільки водій та його пасажир, який сидів на передньому пасажирському сидінні з права та особу якого встановлено при проведенні подальшої перевірки документів ОСОБА_2 , не були пристебнуті ременем безпеки, так і про здійснення відеофіксації у відповідності до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII.

При цьому, суд відзначає ту обставину, що на відеозаписі чітко видно, що на момент наближення працівника поліції до передніх лівих (водійських) дверей зазначеного транспортного засобу одразу після його зупинки водій ОСОБА_1 та його пасажир ОСОБА_2 , який сидів на передньому пасажирському сидінні з права, дійсно не були пристебнуті ременями безпеки та не було навіть жодних характерних ознак їх попереднього використання у вигляді відстебнутості їх від запірного замка, але не вставлення у посадочне місце на стойці між передніми і задніми дверцятами, або не завершення їх збирання відстебнутості їх від запірного замка, але завершення збираності, за умов обладнання даного транспортного саме інерційними ременями безпеки.

Між повною зупинкою транспортного засобу, яка відбулась 03.01.2024 року о 14:09:57 годині (час запису 00:00:05 секунда), а вже наступної секунди о 14:09:58 годині (час запису 00:00:06 секунда) в об`єктив нагрудної працівник поліції камери (боді-камери) поліцейського потрапив внутрішній простір передньої частини салону зупиненого транспортного засобу RENAULT DUSTER, зокрема та обставина, що обидві руки пасажира ОСОБА_2 перебувають у нього в складеному стані на ногах. За таких обставин у водія й його переднього пасажиру об`єктивно не було часу для виконання відстебнення себе ременями безпеки і щоб при цьому самі ремні встигли заправитись навіть за умов спрацювання їх інерційного механізму.

Водночас суд відзначає, що із зазначеного відеозапису не вбачається тих обставин були чи не були пристебнуті пасажири ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які були на задніх пасажирських місцях, оскільки це не потрапило в об`єктив нагрудної камери та неповного опущення скла у дверці (проміжок запису з 00:01:50 хвилини до 00:02:22 хвилини).

Про те суд вважає, що доказова фіксація обставин непристебнутості ременями безпеки водія і його переднього пасажира є достатніми для пред`явлення поліцейським адміністративного обвинувачення за порушення пункту 2.3(в) Правил та як наслідку вчинення адміністративного правопорушення викладеного ним пізніше у змісті оскаржуваної постанови.

Зміст відеозапису «VID51F-00-0045.MOV» у проміжок запису з 00:04:46 хвилини о 00:08:30 хвилини не стосується обставин подій правопорушення пред`явленого водію ОСОБА_1 і предмету розгляду у даній адміністративній справі.

Подальший згаданий відеозапис «VID51F-00-0045.MOV» (проміжок запису з 00:08:30 хвилини до 00:29:35 хвилини) та відеозапис «VID28F-00-0046.MOV», який також був досліджений судом в судовому засіданні під час судового розгляду шляхом його демонстрації, містять фіксацію оформлення поліцейським зафіксованого правопорушення вчиненого ОСОБА_1 , а саме:

- роз`яснення поліцейським ОСОБА_1 його прав, зокрема передбачених ст. 63 Конституцією України та ст. 268 КУпАП (відеозапис «VID51F-00-0045.MOV» (проміжок запису з 00:12:27 хвилини до 00:13:36 хвилини));

- а після цього всю процедуру складення оскаржуваної постанови шляхом заповнення її бланку;

- подальше оголошення ОСОБА_1 її змісту;

- роз`яснення строку оскарження та набрання нею законної сили;

- вручення копії цієї постанови під підпис її водію.

Суд відзначає, що відеозаписи «VID51F-00-0045.MOV» і «VID28F-00-0046.MOV» разом утворюють один безперервний відеозапис фіксації події порушення та його оформлення з його розділенням на два окремі фрагменти обмежені записом до 30 хвилин.

Висновки суду

щодо належності Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області як відповідача:

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

Відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222-244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Таки висновки викладенні в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в своїх постановах від 26 грудня 2019 року у справі № 724/716/16-а (провадження № К/9901/12750/18), від 17 червня 2020 року у справі № 127/6881/17 (провадження № К/9901/18761/18) та 17 вересня 2020 року у справі № 300/1006/16-а (провадження № К/9901/16348/18).

Позов пред`явлено до Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, відомості про який як про юридичну особу відсутні у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно ч.4 ст. 46 КАС України, відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При цьому, згідно відомостей наявних у публічному доступі в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридичною особою є Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, .

У зв`язку з чим суд вважає, що Тульчинський районний відділ поліції ГУНП у Вінницькій області є неналежним відповідачем за позовними вимогами заявленими позивачем ОСОБА_1 у своєму адміністративному позові, а тому у задоволенні позовних вимог до цього відповідача необхідно відмовити.

щодо позовних вимог до другого відповідача ГУНП у Вінницькій області:

Суд вважає, що поліцейським було дотримано вимог ст. 279 КУпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, сама оскаржувана постанова відповідає вимогам щодо свого змісту, передбаченим ст. 283 КУпАП, а сам її зміст був оголошений працівником поліції, згідно вимог ст. 285 КУпАП.

В свою чергу заперечення висловлені позивачем ОСОБА_1 у змісті своєї позовної заяви щодо притягнення його до адміністративної відповідальності суд оцінює критично, як обраний спосіб відстоювання своєї позиції та побудови захисту з метою ухилення від адміністративної відповідальності, оскільки дані заперечення суперечать вище наведеним доказам відеоматеріалам та спростовуються останніми.

В свою чергу сам характер наведених доказів забезпечує неупереджену та однозначну фіксацію події, яка стала підставою для притягнення до відповідальності, що не дає суду підстав сумніватися у їх належності, допустимості, достовірності і достатності.

Внаслідок зазначеного вимога позивача про скасування оскаржуваної постанови є безпідставними, оскільки вона є законною, а за умов відсутності підстав для скасування оскаржуваної постанови, то відсутні самі підстави і для закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з чим суд вважає необхідним відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог за їх необґрунтованістю, а тому рішення суб`єкта владних повноважень залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» («Рrоnіnа V. Ukrаіnе») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. 3, 9, 10, 11, 242, 246 КАС України, суд

ухвалив:

Відмовити повністю в позові ОСОБА_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 до Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, місцезнаходження: Вінницька область, м. Тульчин, вул. Успенська, 3; Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, місцезнаходження: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Театральна, буд. 10, код ЄДРПОУ 40108672, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: поліцейський офіцер громади Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області Кривонос Сергій Дмитрович, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Д. В. Вороненко