Справа № 260/6974/23
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/6974/23 пров. № А/857/16512/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року (головуючий суддя Гаврилко С.Є., м. Ужгород ) у справі № 260/6974/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд першої інстанції з адміністративним позовом до НОМЕР_2 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) в якому просила:

визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), щодо не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у день виключення зі списків особового складу військової частини;

зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у день виключення зі списків особового складу військової частини.

Зобов`язано НОМЕР_2 прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби при звільненні з військової служби.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, НОМЕР_2 прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) оскаржив його в апеляційному порядку, просить рішення суду скасувати і у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом.

Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ.

Згідно з частиною 6 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Статтею 22 Бюджетного кодексу України визначені розпорядники бюджетних коштів, а саме:

для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Пунктом 7 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 № 228 визначено, що за обсягом наданих прав розпорядники поділяються на головних розпорядників коштів бюджету та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Головні розпорядники бюджетних коштів (далі - головні розпорядники) - бюджетні установи в особі їх керівників, які відповідно до статті Бюджетного кодексу України отримують повноваження шляхом встановлення їм бюджетних призначень.

Розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня (далі - розпорядник нижчого рівня) - розпорядник, який у своїй діяльності підпорядкований відповідному головному розпоряднику та (або) діяльність якого координується через нього.

Розпорядники нижчого рівня, до сфери управління яких належать інші розпорядники нижчого рівня, в процесі складання, розгляду, затвердження та виконання кошторисів застосовують до них положення цього Порядку, визначені для головних розпорядників.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 та 4 частини 5 статті 22 Бюджетного кодексу України Головний розпорядник бюджетних коштів:

розробляє план діяльності на середньостроковий період (включаючи заходи щодо реалізації інвестиційних проектів) з урахуванням Бюджетної декларації (прогнозу місцевого бюджету), закону про Державний бюджет України (рішення про місцевий бюджет), прогнозних та програмних документів економічного і соціального розвитку;

організовує та забезпечує на підставі Бюджетної декларації (прогнозу місцевого бюджету) та плану діяльності на середньостроковий період складання бюджетного запиту і подає його Міністерству фінансів України (місцевому фінансовому органу);

отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет); приймає рішення щодо делегування повноважень на виконання бюджетної програми розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та/або одержувачами бюджетних коштів, розподіляє та доводить до них у встановленому порядку обсяги бюджетних асигнувань;

затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством;

Пунктом 1 Положення про Адміністрацію Державної прикордонної служби України, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №533 (далі - Положення АДПСУ) визначено, що Адміністрація Державної прикордонної служби України (Адміністрація Держприкордонслужби) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ.

Пунктом 3 Положення АДПСУ визначено, що одним з основних завдань Адміністрації Держприкордонслужби є здійснення управління територіальними органами - до одного з яких належить орган охорони державного кордону, а саме 94 (Чопський) прикордонний загін (далі - орган Держприкордонслужби).

Пунктом 4 Положення АДПСУ визначено, що Адміністрація Держприкордонслужби відповідно до покладених на неї завдань організовує забезпечення органів Держприкордонслужби матеріальними та іншими ресурсами, забезпечує відповідно до законодавства правовий і соціальний захист військовослужбовців, працівників Держприкордонслужби та членів їх сімей, здійснює інші повноваження, визначені законом.

Пунктом 5 Положення АДПСУ Адміністрація Держприкордонслужби з метою організації своєї діяльності організовує планово-фінансову роботу в органах Держприкордонслужби та здійснює контроль за використанням фінансових і матеріальних ресурсів, забезпечує ефективне і цільове використання бюджетних коштів.

Враховуючи вищевикладене та взявши до уваги додатки 3 до Законів України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», «Про Державний бюджет України на 2021рік» апелянт вважає, що головним розпорядником коштів є Міністерство внутрішніх справ України.

Крім того апелянт зазначає, що з 24.02.2022 року по теперішній час діє воєнний стан в Україні, і як наслідок, в правовідносинах проходження військової служби та звільнення з військової служби застосовуються виключно ті нормативні акти, статті, пункти, абзаци, які діють під час воєнного стану.

Ні в якому разі не підлягають до застосування нормативні акти, статті, пункти, абзаци, дія яких розповсюджується на правовідносини проходження військової служби та звільнення з військової у мирний час.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Як вбачається з частини 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Таким чином, в даному випадку слід звернути увагу на те, що законодавець пов`язав наявність права на отримання одноразової грошової винагороди виключно з підставами звільнення з військової служби, а саме:

1. Право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби мають військовослужбовці у разі:

- звільнення зі служби за станом здоров`я;

- звільнення з військової служби за віком;

- звільнення з військової служби у зв`язку із скороченням штатів;

- звільнення з військової служби у зв`язку з проведенням організаційних заходів;

- звільнення з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту;

- звільнення з військової служби у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі;

- звільнення з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням;

- звільнення з військової служби у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років.

Право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, при наявності вислуги 10 років і більше мають військовослужбовці у разі:

- звільнення зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України.

При цьому апелянт вважає, що Позивач не має права на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст.15 Закону України «Про

соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі

по тексту - Закон України № 2011-ХІІ) за кожен календарний рік служби у

зв`язку з наступним:

Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 01 серпня 2023 року №593- ОС, виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення штаб- сержанта ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 2 категорії - контролера групи тримання відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », звільнено з військової служби у запас наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 27.07.2023 року №583-ОС за підпунктом «г» ( через такі сімейні обставини або інші поважні причини) (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми дружини( чоловіка ), що підтверджується відповідним медичним висновком медико- соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії заклад охорони здоров`я п.3 ч.5 ст 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Проте звільнення з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми дружини( чоловіка ), не зазначено як підставу для отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Аналізуючи пункту 3 частини 5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», апелянт зазначає, що даний пункт визначає підстави для звільнення з військової служби під час дії воєнного стану тих військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом.

У даному пункті немає жодного посилання на перелік сімейних обставин або інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які є підставою звільнення з військової служби під час дії воєнного стану.

Підстави для звільнення з військової служби під час дії воєнного стану визначені виключно Законом, а саме - підпунктом г) пункту 3 частини 5 ст.26 Закону України № 2232-ХІІ, але аж ніяк не Кабінетом Міністрів України загалом, і постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 р. № 413 зокрема.

Перелік сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу визначається постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 р. № 413 (далі по тексту - Перелік, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 р. № 413) - не підлягає до застосування під час визначення підстав для звільнення з військової служби за сімейними обставинами під час дії воєнного стану.

Під час дії воєнного стану підлягає до застосування виключно пункт 3 частини 5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»

Аналізуючи пункту 1 частини 5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», апелянт зазначає, що частина 5 визначає, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: пункт 11) у мирний час: підпункт ґ) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, застосування даного пункту здійснюється виключно у мирний час, а не у воєнний.

Сімейні обставини або інші поважні причини, які є підставою для звільнення з військової служби у мирний час, визначені Переліком сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 р. № 413.

Перелік сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 р. № 413 не підлягає застосуванню у воєнний час.

Не дивлячись на те, що Перелік, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 р. № 413 не підлягає до застосування у воєнний час, у ньому не міститься така підстава для звільнення з військової служби як - звільнення з військової служби у зв`язку з самостійним вихованням дитини віком до 18 років під час дії воєнного стану.

Звільнення з військової служби у зв`язку з самостійним вихованням дитини віком до 18 років під час дії воєнного стану - не зазначено як підставу для отримання одноразової грошової допомоги.

Абзац 2 частини 2 ст.15 Закону України № 2011-ХІІ - яким визначено, що військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби не підлягає застосуванню у період дії воєнного стану, адже бланкетна норма права, на яку посилається даний пункт - Перелік сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 р. № 413 застосовується виключно у нерозривному зв`язку із п.1 (підстави звільнення з військової служби у мирний час) ч.5 ст.26 Закону України № 2232-ХІІ, який у свою чергу не є підставою для звільнення у воєнний час.

У абзаці 1 частини 2 ст.15 Закону України № 2011-ХІІ - відсутня така підстава для здійснення виплати одноразової грошової допомоги як звільнення з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми дружини( чоловіка ).

Згідно підпункту 2 пункту 9 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 23 липня 2018 р. за № 854/32306 одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини та інші поважні причини, визначені Переліком сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413, які мають вислугу 10 років і більше.

Перелік сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу (далі - Перелік), які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 р. № 413 містить сімейні обставини або інші поважні причини, які є підставою для звільнення з військової служби у мирний але аж ніяк не у воєнний час, коли звільнився зі служби позивач - відтак Даний перелік не підлягає до застосування, і як наслідок - не підлягає до застосування підпункт 2 пункту 9 розділу V Інструкції від 25.06.2018 р. №558.

Не дивлячись на те, що Перелік, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 р. № 413 не підлягає до застосування у воєнний час, у ньому іншого, не міститься така підстава для звільнення з військової служби як - звільнення з військової служби у зв`язку з самостійним вихованням дитини віком до 18 років під час дії воєнного стану.

Підпункт 1 пункту 2 розділу V Інструкції містить виключний перелік обставин при звільненні, за наявності яких виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а саме при звільненні зі служби: за станом здоров`я;

підпункт 1 пункту 2 розділу V Інструкції містить перелік обставин при звільненні, за наявності яких виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше (у цьому та інших пунктах цієї глави мається на увазі наявність календарної вислуги років), а саме при звільненні зі служби: за віком; у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; закінченням строку контракту; безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; систематичним невиконанням умов контракту командуванням; настанням особливого періоду; небажанням продовжувати військову службу жінкою-військовослужбовцем, яка має дитину (дітей) віком до 18 років.

Підстава звільнення позивача зі служби, а саме - звільнення з військової служби у зв`язку з самостійним вихованням дитини віком до 18 років під час дії воєнного стану (за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу - у зв`язку з самостійним вихованням дитини віком до 18 років) пункту 3 (З моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації: ) частини 5 (Контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: ...) статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (Далі по тексту - Закон України № 2232-ХІІ), не передбачена переліком підстав для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, визначених підпунктом 1 пункту 2 розділу V Інструкції №558.

Відтак, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебувала на військовій службі за контрактом у НОМЕР_2 прикордонному загоні Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) (далі - НОМЕР_2 прикордонний загін).

Позивача було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення НОМЕР_2 прикордонного загону, звільнена з військової служби в запас наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 01 серпня 2023 року № 593-ОС, за статтею 26 частиною 5 пунктом 3 підпунктом «г» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Відповідно до витягу із наказу від 01 серпня 2023 року № 593-ОС вислуга років ОСОБА_2 на 01 серпня 2023 року становить: календарна: 25 років 10 місяців 04 дні; пільгова: 06 років 02 місяці 25 днів; загальна: 32 роки 00 місяців 29 днів.

Постановляючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до статті 15 частини 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України «Про розвідку», а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

З огляду на це суд вірно вказав, що обов`язковими умовами для набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, яка передбачена статтею 15 частиною 2 пунктом2 абзацом 2 Закону України № 2011-XII, є дві обставини:

-звільнення з військової служби за власним бажанням, через наявність сімейних обставин або інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України;

- наявність вислуги 10 років і більше.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 року №413 затверджено Перелік сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу.

Вказаним переліком визначено, що військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини:

виховання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, особою рядового чи начальницького складу, яка (який) не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей, що з нею (з ним) проживають, без батька (матері);

утримання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, особою рядового чи начальницького складу, яка (який) не перебуває у шлюбі, повнолітньої дочки, сина віком до 23 років, якщо вона (він) є інвалідом I чи II групи або продовжує навчання (студенти, курсанти, слухачі (крім курсантів і слухачів військових навчальних закладів), стажисти вищого навчального закладу) і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги матері (батька);

укладення шлюбу військовослужбовцем, особою рядового чи начальницького складу із громадянкою (громадянином) України, іноземцем або особою без громадянства, що постійно проживає за межами України;

хвороба військовослужбовця, особи рядового чи начальницького складу або члена його сім`ї, якщо така хвороба згідно з висновком лікарської або лікарсько-експертної комісії перешкоджає військовослужбовцю або особі рядового чи начальницького складу проходити службу в даній місцевості чи проживати в ній членові його сім`ї, у разі відсутності можливості переміщення (переведення) до іншої місцевості;

необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років;

наявність у військовослужбовця, особи рядового чи начальницького складу трьох і більше дітей;

неможливість призначення одного з військовослужбовців, осіб рядового чи начальницького складу, які перебувають у шлюбі, в межах одного населеного пункту (гарнізону) в разі переміщення (переведення) дружини (чоловіка) на нове місце служби до іншого населеного пункту (гарнізону);

довгострокове відрядження за кордон дружини (чоловіка) військовослужбовця, особи рядового і начальницького складу.

Вказаним переліком визначаються обставини та причини, що можуть бути підставою для звільнення військовослужбовця зі служби, а не підставою для виплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні.

Як уже зазначалось вище, позивача звільнено з військової служби за статтею 26 частиною 5 пунктом 3 підпунктом «г» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка).

Відповідно до витягу із наказу від 01 серпня 2023 року № 593-ОС вислуга років ОСОБА_2 на 01 серпня 2023 року становить: календарна: 25 років 10 місяців 04 дні; пільгова: 06 років 02 місяці 25 днів; загальна: 32 роки 00 місяців 29 днів.

Враховуючи вищевикладене, суд підставно вказав, що позивач, як військовослужбовець, що звільнений з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини (у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка) за наявності календарної вислуги років 25 років (умова про наявність 10 і більше років вислуги у даному випадку дотримана), має право на одноразову грошову допомогу, передбачену статтею 15 пунктом 2 абзацом 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Питання щодо наявності обставин, визначених Переліком № 413, є визначальним лише при визначенні підстави для звільнення військовослужбовця, яка в подальшому враховується при визначенні розміру одноразової допомоги.

Натомість умовами виплати вищевказаної допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби є саме звільнення з військової служби за власним бажанням, через наявність сімейних обставин або інших поважних причин та наявності вислуги 10 років і більше.

Відтак суд правильно вважав, що наявна і друга умова для виплати позивачеві одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, згідно з статтею 15 частиною 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

З огляду на зазначене, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, відтак рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року у справі № 260/6974/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула