Справа № 600/8089/23-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

31 січня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/8089/23-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів.

Позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення з ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 09.10.2021 по 21.10.2023 включно;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 09.10.2021 по 21.10.2023 включно у сумі 593114,61 грн.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали шляхом подання: 1) документа про сплату судового збору; 2) заяви (клопотання) про поновлення строку звернення до суду й доказів поважності причин його пропуску.

У встановлений судом строк позивачем подано до суду заяву, в якій він просив поновити строк звернення до суду, а також додано квитанцію про сплату судового збору.

Так, вВ обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду позивач вказує, що 21 жовтня 2023 року відповідач зробив зарахування коштів на його особистий картковий рахунок на виконання рішень суду. Тому позивач 07 листопада 2023 року звернувся до відповідача з заявою, в якій просив на виконання рішень суду виплатити йому в добровільному порядку середній заробіток за несвоєчасне нарахування та невиплату його проведеного перерахунку розміру грошового забезпечення та індексації грошового забезпечення. Водночас відповідач відмовив йому у здійсненні такої виплати листом від 16.12.2023 №924Б. У зв`язку з цим позивач просить суд поновити строк звернення до суду.

Розглянувши подану позивачем заяву, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 08 жовтня 2021 року звільнено з військової служби.

Судом встановлено, що рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 07 березня 2023 року №600/3843/22-а адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати ОСОБА_1 проведеного перерахунку розміру грошового забезпечення з 01.02.2020 по 21.04.2021 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 та 01.01.2021, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» станом на 29.01.2020. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на корить ОСОБА_1 перерахований розмір його грошового забезпечення з 01.02.2020 по 21.04.2021 у сумі 54343,32 грн. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 розмір грошового забезпечення з 21.04.2021 по 08.10.2021 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом 01.01.2021, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» станом на 29.01.2020.

На виконання вказаного рішення суду відповідачем 21 жовтня 2023 року виплачено позивачеві перераховане грошове забезпечення в сумі 130288,04 грн.

07 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому середній заробіток за несвоєчасне ненарахування та невиплату йому проведеного перерахунку розміру грошового забезпечення та індексації грошового забезпечення.

Листом №924Б від 16 грудня 2023 року відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для виплати йому середнього заробітку.

Зважаючи на відмову у виплаті середнього заробітку, позивач звернувся до суду з даним позовом 26 грудня 2023 року.

Згідно частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи наведені позивачем доводи, оскільки зверненню позивача до суду з цією позовною заявою в межах місячного строку, встановленого для звернення до суду у справах щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, передувало його звернення до відповідача із заявою щодо нарахування та виплати середнього заробітку, а після отримання відмови у такому нарахуванні та виплаті, позивач без зволікань звернувся до суду з даним позовом, то суд вважає, що позивачем з поважних причин пропущено строк звернення до суду з цим позовом. Тому його заява про поновлення строку підлягає задоволенню.

Крім цього, вирішуючи подану заяву, суд враховує, що відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

Стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права.

Так, у справі Bellet v. France рішення від 04 грудня 1995 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, як свідчить позиція Європейського Суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Право на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

Водночас суд звертає увагу на те, що на усунення інших недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі суду від 11 січня 2024 року, позивач надає квитанцію про плату судового збору.

Враховуючи викладене, розглянувши позовну заяву, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відкриття провадження у даній справі.

Беручи до уваги склад учасників справи, характер спірних правовідносин, враховуючи інші критерії, визначені частиною третьою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути вказану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Керуючись статтями 121, 122, 171, 248, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1.Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду задовольнити.

2.Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів.

3.Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів.

4.Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів.

5.Справа буде розглядатись за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

6.У разі заперечення проти позову встановити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам, встановленим частиною другою та частиною четвертою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України. Копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

7.У разі подання відповідачем відзиву на позовну заяву, встановити позивачу дводенний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання відповіді на відзив, яка повинна відповідати вимогам, встановленим частиною другою-четвертою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

8.У разі подання позивачем відповіді на відзив, встановити відповідачу дводенний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, яке повинно відповідати вимогам, встановленим частиною другою-четвертою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

9. Повідомити учасникам справи про можливість отримати інформацію по справі на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: adm.cv.court.gov.ua/sud2470/.

10. Повідомити військову частину НОМЕР_1 (суб`єкта владних повноважень) про можливість отримання копії позовної заяви з додатками, які підлягають врученню йому, лише безпосередньо у суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лелюк