Справа № 214/8129/23
Суддя: Сіденко С. І.
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/8129/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 січня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Сіденка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Чаплиги О.О.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону 4 роти УПП в Дніпропетровській області, лейтенанта поліції Павленко Анни Миколаївни, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом, у якому просить постанову серії ЕАТ 7862470 від 03.10.2023 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. визнати протиправною та скасувати; визнати дії інспектора, лейтенанта поліції Павленко А. М. протиправними та такими, що порушують його права та вимоги чинного законодавства.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 03.10.2023 року він керував автомобілем та рухався з міста Кривого Рогу до міста Дніпра, на Трасі м30 916 км 817м та був зупинений на блокпосту. Зупинивши його, поліцейський попрохав пред`явити документи для перевірки. Причину зупинки не повідомив та пояснив, що у автомобіля, яким керував позивач, сильно затемнене скло. Зазначає, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинки транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у ЗУ «Про Поліцію», чого поліцейським зроблено не було.

Після того, як позивач надав поліцейському для перевірки посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, поліцейський почав вимагати пред`явити поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів. Позивач не виконав дану вимогу, так як побачив в діях поліцейського перевищення наданих йому повноважень а саме: вимагання пред`явити документ, який він на той момент не мав права вимагати. Таку свою позицію позивач аргументує наступним.

Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

На момент зупинки такий випадок вказаний в даному законі не настав, тому підстав для пред`явлення даного документу не було, що було позивачем доведено до відома поліцейських.

Крім того позивачу не було зрозуміло і не роз`яснено чим саме керується поліцейський. Звертає увагу, що ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов`язаний: мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством; Закон який регулює випадки пред`явлення полісу зазначений у законі України Про страхування власників наземних транспортних засобів. Інших законів які регулюють випадків пред`явлення полісу не існує.

Позивач поліцейським повідомив про вказані обставини, але його зауваження були проігнорувані . Інспектор лейтенант поліції Павленко А. М. винесла постанову про начебто порушення позивачем вимог п.2.1.г ПДР та притягла його до відповідальності за ст. 126 ч.1 КУпАП наклавши стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Крім того, при винесенні постанови інспектор не провела належним чином розгляд даної справи, не ознайомила позивача з правами, як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не ознайомила зі змістом оскаржуваної постанови, чим позбавила позивача права на захист. Також у оскаржуваній постанові не вказано на який технічний прилад зафіксовано порушення, і чи дійсно це було порушення.

Позивач у позовній заяві вказує, що ним не було допущено порушень Правил дорожнього руху, при яких він мав пред`явити поліс страхування.

Не погодившись з діями інспектора щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, останній 05.10.2023 р. подав скаргу на ім`я Начальника УПП Дніпропетровській області ДПП.

17.10.2023 р. на електронну адресу позивач отримав відповідь про те, що порушень норм чинного законодавства в діях поліцейського при винесенні постанови не встановлено.

Враховуючи вищевикладене позивач вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушеннями його прав та чинного законодавства, є необґрунтованою, протиправною, незаконною та підлягає скасуванню, що стало підставою для звернення до суду з зазначеним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовну заяву, посилаючись на доводи, викладені у позові та просив його задовольнити в повному обсязі. Додадково повідомив, що під час зупинки у нього був страховий поліс, однак він не зобов`язаний його пред`являти працівникам поліції, ПДР він не порушував. Також вказав, що оскаржувана постанова йому була вручена з порушенням та не роз`яснено її зміст.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, від представника Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник просить розгляд справи здійснювати за його відсутності. Поряд з тим заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні. Зазначає, що оскаржувана постанова за формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до пп. ґ п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі в тому числі чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 (п. 2.4 ПДР).

З посиланням на ст. 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», ч. 1 ст. 126 КУпАП зазначає, що посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; водій зобовязаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`явити для перевірки посвідчення в тому числі страховий поліс (сертифікат). Вказаними положеннями законодавства закріплений безумовний обов`язок при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особою, яка керує ним, мати при собі страховий поліс.

Вказує, що поліцейський розглянув справу про адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, з дотриманням усіх вимог чинного законодавства. Звертає увагу, що після встановлення факту порушення вимог ПДР та зупинки транспортного засобу поліцейським було встановлено особу порушника, ступінь його вини, позивачу були роз`яснені його права. При розгляді справи поліцейським позивача було ознайомлено з матеріалами справи, а саме з відеозаписом з автомобільного реєстратора, встановленого на службовому автомобілі. Жодних переконливих доводів своєї невинуватості позивачем на місці розгляду справи не надано. Факт подачі даного позову є наміром позивача уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Зазначає, що згідно бази МТСБУ водій не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Також позивач не надав полісу страхування до позовної заяви в якості доказів невинуватості, з огляду на що можна дійти висновку, що в позивача не було діючого страхового полісу станом на 03.10.2023.

Щодо позовних вимог в частині визнати дії інспектора, лейтенанта поліції Павленко А. М. протиправними та такими, що порушують права позивача та вимоги чинного законодавства вказує, що такий спосіб захисту є неналежним, оскільки під час вирішення спорів у справах даної категорії такий спосіб захисту не передбачено.

У відповіді на відзив позивач ОСОБА_1 вказує, що на сьогодні в Україні існує дві законні підстави для зупинки транспортного засобу: - на підставі статті 35 Закону «Про національну поліцію» при наявності порушень ПДР; - на блокпосту відповідно до постанов КМУ від 29.12.2021 N 1455 та 29.12.2021 N 1456 - без наявності порушень ПДР. Позивач був зупинений на блокпосту.

Зупинка транспортного засобу на блокпосту є правомірною. Однак така зупинка передбачає пред`явлення лише документів, що посвідчують особу та про реєстрацію транспортного засобу, а також огляд особи чи автомобіля. Така зупинка не передбачає пред`явлення інших документів, окрім документів, що посвідчують особу та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. А також не передбачає виявлення та оформлення порушень ПДР.

Вказує, що у працівників поліції відсутні повноваження виявляти на блокпосту порушення ПДР та оформляти постанови за порушення ПДР. Такі дії інспекторів є такими, що не відповідають закону.

У іншій частині відповіді на відзив позивач посилається на підстави задоволення позову, викладені у позовній заяві.

Заслухавши позивача, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7862470 від 03.10.2023 о 13 год. 32 хв. позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

З вказаної постанови вбачається, що позивач ОСОБА_1 03.10.2023 о 12 год. 45 хв., керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, НОМЕР_1 , був зупинений згідно п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» та постанови КМУ № 1456, під час перевірки документів не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1.ґ. ПДР.

З матеріалів відео фіксації, доданих до відзиву вбачається, що позивач не пред`явив поліс страхування цивільно-правової відповідальності на вимогу інспектору патрульної поліції, спочатку повідомив, що поліс він має у електронному вигляді, доказів цього не надав. Потім телефонував, як він повідомив, власнику автомобіля, який сказав, що поліс останній зробить, коли саме не повідомив.

Статтею 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно достатті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відео-запис;розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Відповідно до п. 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху, водій транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Адміністративна відповідальність за ст. 126 ч.1 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цьогоЗакону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306(далі -ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Як встановлено судом 03.10.2023 о 12 год. 45 хв. позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, днз. НОМЕР_1 не маючи при собі полісу обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху. За вказане правопорушення відносно позивача 03.10.2023 року інспектором 3 батальйону 4 роти УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Павленко А. М. складено постанову серії ЕАТ №7862470 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 1 КУпАП з накладенням штрафу 425 грн.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушеньправил дорожнього рухута оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Згідно з статтею 31 Закону № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

До того ж, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише в тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду у складі Колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 338/1/17 від 26.04.2018 року.

Отже, враховуючи вимоги ЗУ «Про національну поліцію», працівники поліції мали підстави для зупинення транспортного засобу, яким керував позивач, оскільки згідно згідно бази МТСБУ, доступ до якої був здійснений із службового планшетного пристрою, станом на момент зупинки 03.10.2023 діючий страховий поліс на автомобіль з номерним знаком НОМЕР_1 , яким керував позивач не знайдено, що підтверджує законність зупинки транспортного засобу під керуванням позивача. Відповідний витяг додано до відзиву на позовну заяву.

При розгляді даного спору судом самостійно перевірено наявність чинного страхового полісу станом на 03.10.2023 на сайті ТМСБУ за параметрами пошуку «Державний номер ТЗ» - НОМЕР_1 . Діючий страховий поліс на автомобіль з номерним знаком НОМЕР_1 не знайдено. Ця інформація є загальнодоступною.

Суд зауважує, що позивачем по даній справі під час звернення до суду з даним позовом та під час розгляду справи в судовому засіданні ним так і не надано суду страхового полісу, що б підтвердило його доводи про наявність у нього на момент зупинки чинного страхового полісу.

Суд звертає увагу на те, що позивачем при зупинці автомобіля було повідомлено інспекторів поліції про наявність страхового полісу в електронному вигляді, що зафіксовано нагрудною камерою поліцейського, однак такі доводи спростовуються вище вказаними доказами. Поряд з тим, у позовній заяві та відповіді на відзив позивач вказує на інші підстави незаконності оспорюваної постанови - про безпідставність перевірки наявності страхового полісу працівниками поліції, що суд у сукупності розцінює як спробу позивача уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Відеозаписом, доданим до відзиву на позовну заяву зафіксовано факт вчиненого правопорушення позивачем, а саме не пред`явлення полісу страхування цивільно-правової відповідальності. Також з відеозапису вбачається, що інспектором патрульної поліції після зупинки транспортного засобу під керуванням позивача, роз`яснено права та надана можливість скористатись процесуальними правами, що спростовує доводи позивача про нероз`яснена йому процесуальних прав, як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Також вказаним відеозаписом зафіксовано: спілкування працівників поліції з позивачем, зокрема пропозиція працівників поліції водієві надати на огляд договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; пояснення позивача, що він при собі не має вказаного договору, поліс наявний у електронному вигляді, доказів цього не надає, потім телефонує, як повідомив позивач, власнику автомобіля, який повідомив, що поліс зробить, позивач робив спроби дати свій телефон інспектору поліції, щоб інспектор поспілкувався з приводу зупинки позивача з іншою особою; перевірка інспекторами на сайті МТСБУ чинного страхового полісу на зупинений автомобіль; подальше оформлення матеріалів справи відносно позивача за ч.1 ст.126 КУпАП тощо.

Тому, доводи позивача, що працівники поліції не мали права перевіряти наявність у нього страхового полісу, оскільки він не порушив правила дорожнього руху та вимагати документи для перевірки є такими, що не заслуговують на увагу з урахуванням вищенаведеного.

У постанові по справі №357/10134/17 від 23.10.2019 Верховний Суд звернув увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Відсутність в матеріалах справи будь-якого доказу, як-то наприклад відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що порушення ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, невичерпний перелік яких наведений у статті 251 Кодексу.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП на думку суду, є доведеним, оскільки позивач дійсно керував транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT з реєстраційним номером НОМЕР_1 без страхового полісу, що підтверджено відповідними доказами.

Враховуючи встановлене, суд приходить до висновку, що позивача правомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що поліцейській, при відсутності інформації на офіційному сайті МТСБУ про чинність полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, мав право, на підставі ст. 35 ч. 1 Закону України «Про національну поліцію» зупинити транспортний засіб, а тому доводи позивача не спростовують факту вчинення ним адміністративного правопорушення, яке підтверджується належними доказами, а саме наданим відповідачем відеозаписом.

Суд звертає увагу, що позивач у позовній заяві та у поясненнях, наданих у судовому засіданні посилається на різні обставини, якими він обґрунтовує позов: спочтку на невиконання поліцейськими вимог щодо поінформувати водія про конкретну причину зупинки транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, потім на відсутність обов`язку у позивача пред`являти працівникам поліції страхового полісу.

При цьому у кожному випадку посилання позивача, якими він обґрунтовує позов, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На переконання суду, питання, які можуть вплинути на результат розгляду справи, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду докази, які спростовують твердження позивача, та навів обґрунтовані мотиви прийняття спірної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені, оскільки факт порушення Правил дорожнього руху підтверджено наявними матеріалами справи, в діях працівників поліції відсутні порушення чинного законодавства щодо спірних правовідносин, а доводи позивача є неспроможними та відхиляються судом.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю.

Керуючись ст. ст. 2,5,77,255,295,297 КАС України, ст. ст. 251, 283 КпАП України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону 4 роти УПП в Дніпропетровській області, лейтенанта поліції Павленко Анни Миколаївни, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до до Третього адміністративного апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 01 лютого 2024 лютого.

Суддя С.І. Сіденко