Справа № 400/14899/23
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2024 р. № 400/14899/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагар В. С. в порядку спрощеного позовного провадження розглянув адміністративну справу

за позовом:Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 ,

про:стягнення 336 075,47 грн,

Військова частина НОМЕР_1 (далі-позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі-відповідач) про стягнення шкоди з урахуванням кратності в розмірі 336 075,47 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач перебуваючи на службі завдав шкоду державі на суму 336075,47 грн., що підтверджується проведеним службовим розслідуванням, яка відповідачем в добровільному порядку сплачена не була, а отже підлягає стягненню в судовому порядку.

Ухвалою суду від 12.12.2023 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Про відкриття провадження у справі відповідач повідомлявся належним чином за адресою місцезнаходження, що зазначена в матеріалах справи, однак поштове відправлення повернуто до суду.

Згідно ч. 11 ст. 126 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Від відповідача, відзив на адміністративний позов не надходив, отже, своїм правом на подання відзиву по адміністративній справі відповідач не скористався.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.03.2014 р. №64 лейтенанта ОСОБА_1 призначено на посаду командира роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 . Майно, прийняте ним на підставі актів прийому передачі посади від 25.07.2013 р. рахуються за ОСОБА_1 .

Відповідно до акту інвентаризації озброєння радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , під час прийому передачі посади начальника служби радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , командир роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_1 підтвердив, що спеціальна техніка (позаштатна) та майно роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 по відповідній службі знаходиться на його відповідальному зберіганні.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.03.2018 р. №336 «Про призначення службового розслідування» та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.06.2018 р. №858 «Про перенесення строків проведення службового розслідування» у відповідності до вимог статутів Збройних Сил України, керуючись порядком проведення службових розслідувань в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 р. №608, Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців, затвердженого постановою КМУ «Про затвердження Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості» від 02.11.1995 р. №880, затвердженої постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 р. №243 (243/95-ВР), помічником начальника протиповітряної оборони капітаном ОСОБА_2 , проведено службове розслідування стосовно посадових осіб частини, з вини яких виявлена нестача та несправності військової техніки, переміщеної до військової частини НОМЕР_2 за нарядом №1 19/2/470 від 04.10.2016 р.,

які виявлені під час прийому даних виробів у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується листами командира військової частини НОМЕР_2 від 02.03.2018 №2/349 (вх. №627 від 16.03.2018 р.) та від 03.04.2018 №2/555 (вх. №970 від 11.04.2018 р.).

Під час службового розслідування встановлено: що на виконання наряду військової частини НОМЕР_3 від 04.10.2016 р. №119/2/470 з військової частини НОМЕР_1 (на той час НОМЕР_4 ) переміщено до військової частини НОМЕР_2 одинадцять одиниць позаштатної спеціальної техніки, а саме: 1. спеціальна машина марки УАЗ 3151 РХБ, 1987 року випуску, двигун № НОМЕР_5 , спеціальне обладнання №БР101135; 2. спеціальна машина марки УАЗ 469 РХБ, 1978 року випуску, двигун № НОМЕР_6 , спеціальне обладнання № НОМЕР_7 ; 3. спеціальна машина АРС 14, 1984 року випуску, двигун № НОМЕР_8 , спеціальне обладнання №279; 4. спеціальна машина АРС 14, 1987 року випуску, двигун № НОМЕР_9 , спеціальне обладнання № НОМЕР_10 ; 5. спеціальна машина АРС 14, 1984 року випуску, двигун № НОМЕР_11 , спеціальне обладнання №267; 6. спеціальна машина АРС 14, 1991 року випуску, двигун № НОМЕР_12 , спеціальне обладнання № НОМЕР_13 ; 7. спеціальна машина АРС 14, 1987 року випуску, двигун № НОМЕР_14 , спеціальне обладнання № НОМЕР_15 ; 8. спеціальна машина АДДК, 1987 року випуску, двигун № НОМЕР_16 , спеціальне обладнання № НОМЕР_17 ; 9. спеціальна машина АДДК, 1987 року випуску, двигун № НОМЕР_18 , спеціальне обладнання № НОМЕР_19 ; 10. спеціальна машина АДДК, 1987 року випуску, двигун № НОМЕР_20 , спеціальне обладнання № НОМЕР_21 ; 11. спеціальна машина ПРМХМ, 1981 року випуску, двигун № НОМЕР_22 , спеціальне обладнання №4063.

Довідками розрахунками підтверджується нестача військового майна на загальну суму з урахуванням кратності 340004,07 грн. яка була визначена на підставі «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.11.2018. №1547 встановлено, що завдані державі збитки становлять 159064,90 грн..

Сума збитків нанесених державі складає 159064,90 грн., проте відшкодуванню підлягає сума нестачі у розмірі 340004,07 грн. з урахуванням кратності відповідно до Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними посадовими особами у кратному співвідношенні до його вартості, затвердженого постановою КМУ від 02.11.1995 р. №880.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до статті 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (статті 16 Статуту).

Згідно із статтями 26 та 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України від 03.10.2019 №160-IX «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі - Закон №160).

Дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань, співробітників Служби судової охорони (далі - особи).

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 3 цього Закону №160 підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: наявність шкоди; протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; вина особи в завданні шкоди.

Зазначений закон розрізняє 3 види матеріальної відповідальності, а саме обмежена матеріальна відповідальність, повна та підвищена матеріальна відповідальність.

Особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:

виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Згідно з ст. 7 Закону №160 розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Обчислення розміру шкоди проводиться з урахуванням ступеня зносу військового та іншого майна за встановленими нормами.

Отже, до матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки та наявності взаємозв`язку між діями військовослужбовця та заподіяної шкоди.

Тобто, військовослужбовці несуть відповідальність за нестачу переданого їм під звіт майна.

Результатами службового розслідування підтверджується, що відповідач під час проходження військової служби взяв на себе матеріальну відповідальність за матеріальні цінності, що передані йому з прийняттям посади.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується неналежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовується також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Отже, у зв`язку з невідшкодуванням вказаної заборгованості відповідачем державі заподіяна шкода в розмірі 336 075,47 грн.

Тому позовні вимоги обґрунтові та підлягають задоволенню.

Оскільки позивачем не надано доказів понесення судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 139, 143, 242-246, 255, 295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_23 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_24 ) - задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_24 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_23 ) заподіяну шкоду в розмірі 336 075,47 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. С. Брагар