Справа № 600/11/23-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/11/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (позивач) до Головного управління ДПС у Чернівецькій області (відповідач) з такими позовними вимогами:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №0-2411 від 26.08.2022, винесене Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що з оскаржуваним рішенням не погоджується, оскільки у відомостях Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна не зазначено, що нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , що належить позивачу на праві власності належить саме до нежитлового приміщення.

Відповідно до детального розрахунку суми податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, зазначеному у податковому повідомленні-рішенні форми "Ф" №0-2411 від 26.08.2022 в колонці 3 зазначено дату державної реєстрації набуття права власності 28.06.2007, а в колонці 4 зазначено дату державної реєстрації припинення права власності 31.12.1999.

Окрім цього, позивач посилався на те, що він є власником господарської будівлі для тимчасового зберігання сільськогосподарської продукції на присадибній ділянці, що віднесена до класу (код 1271): "Будівлі сільського господарського призначення, лісівництва та рибного господарства", а тому у відповідності до абз. ж. пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування.

Поряд із цим, позивач вказував, що на те, що її чоловік є підприємцем і одним із видів його діяльності є вирощування зерняткових та кісточкових фруктів. Вказану діяльність вони здійснюють разом. Згідно довідки виконавчого комітету Хотинської міської ради Чернівецької області вона та її чоловік використовують будівлю на присадибній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , площею 435,18 кв. як господарську будівлю для зберігання сільськогосподарської продукції, а саме для зберігання зерняткових та кісточкових фруктів, зокрема яблук.

Позивач посилався на те, що контролюючим органом не тільки не вказано у оскаржуваному рішенні підставу для нарахування такого податку з відповідним посиланням на рішення місцевої ради, а й самостійно безпідставно визначено ставку податку у розмірі 1% та безпідставно нараховано суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Ухвалою суду від 26.12.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали, з дати отримання копії ухвали.

Ухвалою суду від 05.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач, не погоджуючись із позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки застосувалась відповідно до рішення Каплівської сільської ради Хотинського району №264/30-2019 від 13.06.2019, яке було чинним на 2021 рік, враховуючи те, що сільська рада не приймала в 2020 році зміни про ставки місцевих податків, а приєдналася до Хотинської ТГ з 01.01.2021.

Стосовно посилань позивача на абз. ж. пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України відповідач зазначав, що позивач не є сільськогосподарським товаровиробником, у період за який було нараховано податок, не займалася сільськогосподарською діяльністю передбаченою КВЕД з урахуванням Класифікатора ДК 016-2010, немає у володінні, користуванні та розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, а тому нежитлова будівля позивача за адресою: АДРЕСА_1 , не є об`єктом оподаткування і не відповідає умовам отримання пільги.

Щодо посилань позивача на те, що її чоловік є підприємцем і одним із видів його діяльності є вирощування зерняткових та кісточкових фруктів зазначав, що господарська діяльність чоловіка, який є незалежним підприємцем, здійснює інші (відмінні, ніж у позивачки) види діяльності та веде власний податковий облік. Жодним чином. навіть з урахуванням положень Сімейного кодексу України, не наділяє позивача додатковими правами чи обов`язками та не поширюється на неї. Кожен із них є окремими суб`єктами господарювання, що несуть відповідальність безпосередньо за наслідками діяльності, яку провадять.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 з 15.01.2012 зареєстрована як фізична особа-підприємець. Основним видом економічної діяльності за КВЕД 47.11 є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. Окрім цього, згідно КВЕД 47.89 - роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами. Іншими видами діяльності за КВЕД є 01.24 Вирощування зерняткових і кісточкових фруктів; 46.31 Оптова торгівля фруктами і овочами; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.26 Роздрібна торгівля тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах; 49.41 вантажний автомобільний транспорт; 52.10 Складське господарство.

Згідно договору купівлі-продажу нежитлового приміщення ОВМ серії ВЕК № 966199 від 20.06.2007, позивач придбав нежитлове приміщення ОВМ площею 456 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області 20.06.2007 та зареєстрований в реєстрі за № 1263 (а.с. 45-46).

Відомості про вказаний об`єкт нерухомого майна внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, що підтверджується інформаційною довідкою № 289749757 від 11.12.2021 (а.с. 48).

За завданням позивача, у 2013 році Хотинським РБТІ виготовлено робочий проект реконструкції складу ОВМ під господарську будівлю для тимчасового зберігання сільськогосподарської продукції на присадибній земельній ділянці в АДРЕСА_1 . Загальна площа до реконструкції становила - 456 кв.м., після реконструкції - 435.18 кв.м.

Як зазначав позивач у позові, в 2013 році ним розпочато реконструкцію зазначеної будівлі.

16.09.2013 інспекцією ДАБК у Чернівецькій області зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, а саме: реконструкція складу ОВМ під господарську будівлю для тимчасового зберігання сільськогосподарської продукції на присадибній земельній ділянці в АДРЕСА_1 , загальною площею 435,18 кв.м.

Доказів внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо проведення реконструкції складу ОВМ під господарську будівлю для тимчасового зберігання сільськогосподарської продукції на присадибній земельній ділянці в АДРЕСА_1 , загальною площею 435,18 кв.м., позивач до суду не надала.

Судом досліджено інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 288068247 від 02.12.2021 відповідно до якої встановлено, що в Реєстрі прав власності на нерухоме майно містяться відомості про право власності позивача на об`єкт нерухомого майна, а саме: приміщення ОВМ, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу нежитлового приміщення ОВМ серії ВЕК № 966199 від 20.06.2007, посвідчений приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області 20.06.2007, реєстр №1263.

Отже, у період з 2007 року по час звернення до суду з позовом, позивач була власником нежитлового приміщення ОВМ площею 456 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

26.08.2022 Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області винесено податкове повідомлення-рішення №0-2411, яким нараховано ОСОБА_1 суму грошового зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачуваний фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості" за 2021 рік у сумі 27360,00 грн (а.с. 30).

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивачем подано до Державної податкової служби України скарг, в якій просила скасувати (відкликати) податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №0-2411 від 26.08.2022, винесене Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області (а.с. 31-36).

Рішенням Державної податкової служби України від 09.12.2022 "Про результати розгляду скарги" №16435/99-00-06-01-04-06 податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 26.08.2022№0-2411 залишено без змін, а скаргу з без задоволення (а.с. 40-43).

Вважаючи податкове повідомлення-рішення форми "Ф" від 26.08.2022 №0-2411 протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Частиною 2 статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Наведені норми вказують на те, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно п. 6.1 ст. 6 ПК України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету або на єдиний рахунок, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст.8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Пунктом 10.3 ст. 10 ПК України визначено, що місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.

Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначено ст. 266 ПК України.

Відповідно до п.п 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування у відповідності до п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Підпунктом 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України передбачено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Підпунктом 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України визначено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Предметом спору у даній справі є податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №0-2411 від 26.08.2022, винесене Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області, яким нараховано ОСОБА_1 суму грошового зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачуваний фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості" за 2021 рік у сумі 27360,00 грн.

Обґрунтовуючи протиправність оскаржуваного рішення, позивач посилалась на те, що вона підлягає звільненню від сплати податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на підставі абз. "ж" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

Стосовно указаних тверджень позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.30.1 ст.30 ПК України, податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (п.30.2 ст.30 ПК України).

Відповідно до абзацу "ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України (в редакції чинній на момент спірних правовідносин), не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Системний аналіз вищенаведеної норми, надає суду підстави для висновку, що правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати, відповідно до абз. "ж" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України є призначення такої будівлі для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, а також особа має бути сільськогосподарським товаровиробником і така будівля не здається їх власником в оренду, лізинг, позичку.

Згідно з пп. 14.1.234 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що сільськогосподарська продукція (сільськогосподарські товари) для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - продукція/товари, що підпадають під визначення груп 1-24 УКТ ЗЕД, якщо при цьому такі товари (продукція) вирощуються, відгодовуються, виловлюються, збираються, виготовляються, виробляються, переробляються безпосередньо виробником цих товарів (продукції), а також продукти обробки та переробки цих товарів (продукції), якщо вони були придбані або вироблені на власних або орендованих потужностях (площах) для продажу, переробки або внутрішньогосподарського споживання.

Відповідно до положень п.п.14.1.235 п.14.1 ст.14 ПК України, сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власно виробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки також звільняються споруди, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, незалежно від того, власником таких споруд є фізична чи юридична особа.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної і місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади за надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" (група 127 "Будівлі нежитлові інші" клас 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства").

До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", що включає підкласи: 1271.1 "Будівлі для тваринництва"; 1271.2 "Будівлі для птахівництва"; 1271.3 "Будівлі для зберігання зерна"; 1271.4 "Будівлі силосні та сінажні"; 1271.5 "Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства"; 1271.6 "Будівлі тепличного господарства"; 1271.7 "Будівлі рибного господарства"; 1271.8 "Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва"; 1271.9 "Будівлі сільськогосподарського призначення інші".

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 127) "Будівлі нежитлові" належить клас (код 1271) "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо.

Тобто правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є правовий статус будівлі.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2020, справа №820/3706/17.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення ОВМ серії ВЕК № 966199 від 20.06.2007, ОСОБА_1 придбала нежитлове приміщення ОВМ площею 456 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області 20.06.2007 та зареєстрований в реєстрі за №1263.

За завданням ОСОБА_1 , у 2013 році Хотинським РБТІ виготовлено робочий проект реконструкції складу ОВМ під господарську будівлю для тимчасового зберігання сільськогосподарської продукції на присадибній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 .Загальна площа до реконструкції становила - 456 кв.м. після реконструкції - 435.18 кв.м.

16.09.2013 року інспекцією ДАБК Чернівецькій області зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, а саме: реконструкція складу ОВМ під господарську будівлю для тимчасовою зберігання сільськогосподарської продукції на присадибній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 435.18 кв.м.

Відповідно до класу "Будівлі сільськогосподарською призначення, лісівництва та рибною господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018- 2000, цей клас включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад: корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін.

З огляду на вищезазначене слідує, що сільськогосподарська будівля яка використовується Позивачем для вирощування та зберігання зернових культур, в тому числі і для власного споживання, не є об`єктом оподаткування.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, окрім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності.

Статтею 61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно зі ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Положеннями ст.70 СК України регламентовано, що розмір часток майна дружини та чоловіка, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є рівними.

Аналізуючи зазначені норми, суд зазначає, що ФОП ОСОБА_2 (чоловік Позивача) займається підприємницькою діяльністю з 14.05.2002р. Основним видом його діяльності (01.24) є вирощування зерняткових і кісточкових фруктів.

Судом встановлено, що за період від 2013 року по сьогоднішній день ФОП ОСОБА_2 разом із дружиною (Позивачем) займаються сільським господарством, зокрема вирощування та зберіганням зерняткових і кісточкових фруктів, що підтверджується договорами про надання послуг №03-07-20 від 03.07.2020 та актами виконаних робіт №03 від 31.07.2020, №07 від 3.03.2021 щодо обробітку та доглядом за садом (зокрема надавались послуги по кропці саду, внесення гербіцидів); Договорами про надання послуг №02-03-20 від 02.03.2020 та актами №001 від 31.03.2021, №002 від 04.04.2021, №003 від 30.06.2021, №004 від 5.07.2021 щодо догляду за садом (зокрема надавались послуги по кропці саду, фрезеруванні ґрунту); Договорами про надання послуг №2 від 06.07.2020 та актами приймання-передачі наданих послуг №6 від 31.05.2021, №7 від 31.08.2021 щодо обробітку та догляду за садом (зокрема надавались послуги - покіс трави); а також видатковими накладними №Мир-000625 від 25.06.2021, №Мир-000705 від 05.07.2021, №Мир-000811 від 11.08.2021, №Мир-000812 від 12.08.2021 про закупівлю захисту рослин, пестицидів та агрохімікатів в асортименті (зокрема, за період 2021).

Відповідно до поданих ФОП ОСОБА_2 в ГУ ДПС у Чернівецькій області податкових розрахунків сум доходів, нарахованих (сплачених) на користь фізичних осіб, і сум утриманих з них податків за 2021 рік вбачається, що у ФОП ОСОБА_2 працювали наймані працівники, зокрема водії та підсобні працівники, які здійснювали відповідні роботи по догляду за садом, збором урожаю, тощо.

У відповідності до довідки Виконавчого комітету Хотинської міської ради Чернівецької області №153-2022/10 від 20.10.2022 року вбачається, що за період з 2018 по 2022, та станом на сьогоднішній день Позивач та її чоловік ОСОБА_2 використовували та використовують будівлю на присадибній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 435,18 кв.м., як господарську будівлю для зберігання сільськогосподарської продукції, а саме для зберігання зерняткових і кісточкових фруктів, зокрема яблук.

Таким чином, із матеріалів справи, слідує, що з 16.09.2013 ОСОБА_1 є власником господарської будівлі для тимчасового зберігання сільськогосподарської продукції на присадибній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 435,18 кв.м. За вимогами ДК 018-2000 дана будівля віднесена до класу (код 1271) "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", та використовуються Позивачем та її чоловіком безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником для зберігання зернових культур (зерняткових і кісточкових фруктів), а відтак у даному випадку дана будівля не є об`єктом оподаткування відповідно до пп."ж" п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.

Згідно із п.п.266.1.1 п.266.1. ст.266 ПК України платниками податку є фізичні чи юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до п.п.266.2.1 п.266.2. ст.266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової га нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно із п.п.266.3.1 та 266.3.2 п.266.3. ст.266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до п.п.266.4.1 п.266.4 ст.266 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Відповідно до п.п.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно із п.п266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку; б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів зменшеної відповідно до підпунктів "а" або б підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї етапі та відповідної ставки податку; в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку; г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості; г) за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а" - "г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку). Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості га відповідної ставки податку.

Оскаржуване податкове зобов`язання по податковому повідомленні-рішенні визначено ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 нібито є власником нежитлового приміщення площею 456,00 кв.м.

Відповідно до п.п.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з п.п.266.6.1 п.266.6 ст.266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Таким чином, база оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки визначається на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або оригіналів документів платника податків, які підтверджують право власності на об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до інформаційної довідки №289749757 від 11.12.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 11.12.2021 встановлено, що ОСОБА_1 є власником: Тип майна - ОВМ, адреса нерухомого майна - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна - 10852947.

Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомою майна - не зазначено, що це нежитлове приміщення. А відтак віднесення майна ОСОБА_1 , яка є власником ОВМ, ГУ ДПС у Чернівецькій області до нежитлового приміщення є протиправним та незаконним, оскільки такі відомості не зазначені в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, звідки ГУ ДПС у Чернівецькій області у відповідності до п.п.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України повинно було розраховувати базу оподаткування.

Окрім цього, суд бере до уваги, той факт, що 26.12.2012 ОСОБА_1 подано до Хотинського РБТІ заяву про виготовлення проекту реконструкції ОВМ під господарську будівлю, для тимчасового зберігання сільськогосподарської продукції. Загальна площа до реконструкції становила - 456 м2, після реконструкції - 435,18 м2. В 2013 році ОСОБА_1 розпочато реконструкцію ОВМ, виготовлено робочий проект реконструкції під господарську будівлю для зберігання сільськогосподарської продукції. 16.09.2013 року інспекцією ДАБК у Чернівецькій області зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації - господарська будівля для зберігання сільськогосподарської продукції.

Відповідно до п.п. ж" п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України закріплено, зокрема, що не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018- 2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що нежитлове приміщення ОВМ площею 456 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності позивачу не є об`єктом оподаткування.

Відтак, в детальних розрахунках сум податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, у колонці №11 повинна була бути зазначена пільга, а саме п.п."ж" п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.

Аналогічні висновки висловлено Сьомим апеляційним адміністративним судом у постанові від 07.12.2022 у справі № 600/7088/21, яка набрала законної сили, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, яким було визначено суму грошового зобов`язання позивача за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачуваний фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості" за 2018, 2019, 2020 роки, тобто у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет, однак за інший період (2021 рік).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Отже, встановлені судом обставини справи та системний аналіз наведених законодавчих норм свідчать про не обґрунтоване нарахування відповідачем позивачу податкових зобов`язань за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2021 рік у розмірі 27360,00 грн.

Таким чином, з огляду на зазначене вище, суд приходить до висновку, що у контролюючого органу не було правових підстав для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Решта доводів та заперечень учасників справи не спростовують наведених вище висновків суду.

Згідно частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частин першої третьої статі 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Враховуючи зазначене, суд стягує з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 992,40 грн.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №0-2411 від 26.08.2022, винесене Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в сумі 992,40 грн.

Згідно статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головного управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А, м. Чернівці, Чернівецька область, 58013, ).

Суддя В.О. Григораш