Справа № 460/23995/23
Суддя: О.Р. Гресько
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2024 року м. Рівне №460/23995/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Греська, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Даліс Аутомотів Груп"

доВолинської митниці
про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Даліс Аутомотів Груп" (далі по тексту ТОВ "Даліс Аутомотів Груп", позивач) до Волинської митниці (далі по тексту відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2023/000176/2 від 10.04.2023.

На обґрунтування позову зазначено, що за наявності усіх необхідних документів позивач звернувся до митного органу для здійснення митного оформлення імпортованих товарів. При визначенні митної вартості товарів декларантом було обрано перший метод - за ціною договору. Сторона позивача стверджує, що відповідачем протиправно, в порушення норм статті 57 Митного кодексу України (далі МК України) та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, здійснено визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом - резервним. Внаслідок цього було прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів. Сторона позивача вважає, що відповідач безпідставно поставив під сумнів весь поданий йому пакет документів і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки митним органом не доведено обставин, які б свідчили про існування у нього достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованих товарів. Застосування резервного методу для визначенні митної вартості товару сторона позивача вважає протиправним та необґрунтованим. За сукупністю наведених обставин, сторона позивача просила позов задовольнити повністю.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву. На обґрунтування заперечення зазначає, що при проведенні у відповідності до положень статті 54 МК України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення, митницею встановлено наявність в документах неточностей. Вищевказане свідчило про наявність ризиків заявлення до митного оформлення недостовірних відомостей стосовно вартості товарів. Оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів є таким, що прийняте митним органом в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України. Просив відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі.

У відповіді на відзив позивач підтримав позицію викладені в позовній заяві та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 16.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

10.04.2018 між ТОВ "Даліс Аутомотів Груп" (Покупець) та компанією Marelli Aftemarket Poland Sp. z o.o. (Продавець), зареєстрованою у Республіці Польщі, укладено контракт №10/04/2018 ММ/PL (надалі - контракт), відповідно до п.1.1 якого продавець продає, а покупець купує автомобільні запчастинита та діагностичне обладнання.

Згідно з пунктом 2.8. контракту товари надаються в розпорядження покупця на умовах FCA Хелм, Польща (Інкотермс 2010), якщо інше не вказано в інвойсі.

На виконання умов контракту продавець Marelli Aftemarket Poland Sp. z o.o поставив Позивачу партію товару за інвойсами: № 234000132 від 10.03.2023 на загальну суму 371,82 Євро на умовах FCA Хелм; № 234000133 від 10.03.2023 на загальну суму 14 650,30 Євро на умовах FCA Хелм; № 234000134 від 10.03.2023 на загальну суму 11 438,43 Євро на умовах FCA Хелм; № 234000135 від 10.03.2023 на загальну суму 6009,45 Євро на умовах FCA Хелм; № 234000136 від 10.03.2023 на загальну суму 4 170,98 Євро на умовах FCA Хелм; № 234000137 від 10.03.2023 на загальну суму 23 263,91 Євро на умовах FCA Хелм; № 234000138 від 10.03.2023 на загальну суму 1 623,18 Євро на умовах FCA Хелм; № 234000139 від 10.03.2023 на загальну суму 26 485,80 Євро на умовах FCA Хелм.

Загальна сума поставки склала 88 013,87 Євро.

На виконання умов поставки FCA Хелм, Продавець поставив товар на митний склад SUKCES SP.Z.O.O. 0 (Хелм).

Експедитор, «ASSA Sp. z.o.o.», на виконання умов договору автомобільного транспортного експедирування №10 від 04.04.2023, здійснив транспортування придбаного Позивачем товару на митну територію України.

07.04.2023 з метою митного оформлення імпортованого товару Позивач подав до Волинської митниці митну декларацію № 23UA72U4.

Відповідно до графи 31 митної декларації заявленим товаром є запасні частини для легкових автомобілів в асортименті, що становлять 80 товарних позицій торгової марки «MAGNETI MARELLI»,виробник: MARELLI Aftermarket Poland Sp. z o.o.

У поданій митній декларації позивачем була заявлена митна вартість товару в сумі 3547352,21 грн., що складається з вартості товару 88 013,87 Євро (3513038,42 грн. по курсу 39,9146), складських витрат у розмірі 382,08 Євро (15250,57 грн. по курсу 39,9146) та витрат на транспортування товару у розмірі 477,60 Євро (19063,22 грн. по курсу 39,9146) відповідно до основного (першого) методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) у відповідності до статей 57, 58 Митного кодексу України.

При поданні митної декларації №23UA72U4 було надано відповідачу наступні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів: інвойс № 234000132 від 10.03.2023; інвойс №234000133 від 10.03.2023; інвойс №234000134 від 10.03.2023; інвойс №234000135 від 10.03.2023; інвойс №234000136 від 10.03.2023; інвойс №234000137 від 10.03.2023; інвойс №234000138 від 10.03.2023; інвойс №234000139 від 10.03.2023; зовнішньоекономічний договір-контракт №10/04/2018 ММ/PL від 10.04.2018; додаткова угода №1 від 05.10.2018 до контракту №10/04/2018 ММ/PL від 10.04.2018; додаткова угода №2 від 16.12.2019 до контракту №10/04/2018 ММ/PL від 10.04.2018; додаткова угода №3 від 16.03.2021 до контракту №10/04/2018 ММ/PL від 10.04.2018; автотранспортна накладна (CMR) - №0504/2023/MARELL від 05.04.2023; декларація про походження товару - інвойс №234000133 від 10.03.2023; декларація про походження товару - інвойс №234000134 від 10.03.2023; декларація про походження товару - інвойс № 234000135 від 10.03.2023; декларація про походження товару - інвойс №234000138 від 10.03.2023; декларація про походження товару - інвойс № 234000139 від 10.03.2023; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 -№PL/MF/AS 0041668 від 30.03.2023; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 - №PL/MF/AS 0041669 від 30.03.2023; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 - №PL/MF/AS 0041670 від 30.03.2023; договір автомобільного транспортного експедирування №10 від 04.04.2023; рахунок-фактура №0005/04/23/FVW від 06.04.2023 про вартість перевезення; довідка ASS A Sp. z.o.o. про транспортні витрати Б/Н від 04.04.2023; рахунок-фактура №0007/04/23/FVW/A від 06.04.2023 про вартість складських витрат; договір доручення на декларування та митне оформлення товарів №557 від 25.04.2018.

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення, митницею в електронному повідомленні від 05.04.2023 декларанту згідно з статтями 53 та 54 МК України у 10-ти денний термін запропоновано подати такі документи: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваних товарів; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезених товарів; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з контрактом про поставку товарів, митна вартість яких визначається; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товарів; копію митної декларації країни відправлення.

Декларантом на вимогу митниці надано: договір перевезення вантажів в міжнародному сполученні №19/06/20 від 19.06.2020 між «ASSA Sp. z.o.o.» та ТОВ "Даліс Аутомотів Груп"; SWIFT від 27.03.2023; кредит нота № від 13.03.2023; митна декларація країни відправлення №23PL331020E0305479 від 29.03.2023; митна декларація країни відправлення №23PL331020E0305487 від 29.03.2023; митна декларація країни відправлення №23PL331020E0305495 від 29.03.2023; додаткова угода №4 від 20.12.2021 до контракту № 10/04/2018 MM/PL від 10.04.2018; видаткова накладна №385687 від 23.02.2023; видаткова накладна №140766 від 23.01.2023; видаткова накладна №300810 від 13.02.2023; видаткова накладна №599099 від 21.03.2023; видаткова накладна №634613 від 25.03.2023; видаткова накладна №590914 від 21.03.2023; видаткова накладна №276403 від 09.02.2023; видаткова накладна №2238930 від 24.12.2023; видаткова накладна №312542 від 14.02.2023; видаткова накладна №2192139 від 19.12.2023; видаткова накладна №2126064 від 07.12.2022; лист-відповідь ТОВ «ДАТ» на повідомлення від митниці вих. № 245 від 06.04.2023.

10.04.2023 митним брокером позивача було надано заяву №1/1 до митного органу про прийняття рішення щодо визнання поданої митної декларації на підставі поданих документів.

10.04.2023 Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2023/000176/2, у графі 33, цього рішення заявлена декларантом митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, а саме: в рахунку на оплату транспортних послуг вказано договір міжнародного перевезення вантажів від 19.06.2020 №19/06/20, який фактично не надано. Натомість, декларантом в графі 44 МД за кодом 4301 (договір про перевезення) вказано документ від 04.04.2023 №10. Пунктом 2.2 Контракту 10/04/2018 ММ/PI визначено, що оплата вартості товарів здійснюється покупцем відповідно до заявки на кожну партію. Прошу Вас надати заявку на дату партію товарів. На вимогу митного органу надано: видаткові накладні, копії митних декларацій країни відправлення, прайс-лист, лист від отримувача товарів від 10.04.2023 №245,платіжний документ, кредит нота, додаткові угоди, договір перевезення вантажів. Інші витребувані документи декларант відмовився надати, про що зазначено в заяві №1/1 від 10.04.2023. В гр.44 вказано, але не надано CMR №0504/2023/MARELL. Декларантом вказаний відправник SUKCES SP.Z.O.O, проте продавець згідно контракту №10/04/2018 MM/PL-MARELLI Aftermarket Poland. В платіжному документі відсутні інвойси №234000132, №234000138 які надано до митного оформлення. Також платіжний документ не завірений банком.

У зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, МК України, також, вимогами ч.6 ст.54 МК України передбачено, що у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 МК України митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 26 (ст.60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта.

Митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС, та з урахуванням вимог наказу Держмитслужби від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Рівень митної вартості товарів становить: Товар №3- 5,72 євро/ кг (МД від 31.03.2023 №UA400040/2023/011574).

Коригування митної вартості слугувало підставою для видачі картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2023/000740.

Декларантом вказаний товар оформлено у вільний обіг згідно декларантом вказаний товар оформлено у вільний обіг згідно МД №23UA26U0 від 11.04.2023 з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України.

Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягає оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

За приписами частини третьої статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Таким чином, законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визнається правильність визначення митної вартості декларантом, якщо не доведено інше.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару.

Факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як встановлено із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару «запасні частини для легкових автомобілів, нові Амортизатор, в асортименті, за ціною 488948,14 грн» за основним методом за ціною договору (контракту).

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У розглядуваному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) ТОВ "Даліс Аутомотів Груп" подало разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України (зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактуру (інвойс); документи, що підтверджують надання послуг з транспортування).

Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

На переконання суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи є вичерпними та підтверджують усі складові митної вартості товару за першим (основним) методом.

Так, зовнішньоекономічний контракт містить усі необхідні відомості щодо сторін договору, комерційних умов поставки; інвойси визначають вартість товару, автотранспортна накладна, договір автомобільного транспортного експедирування, рахунок про вартість перевезення, довідку ASSA Sp. z.o.o. про транспортні витрати, що підтверджує факт здійснення транспортування товару та вартість транспортування, сертифікати про походження товару, додаткові угоди до контракту, договір доручення на декларування та митне оформлення товарів.

Разом з тим, суд наголошує, що ціна продажу імпортованих товарів це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах. Лише рахунок-фактура (інвойс), згідно з частиною 2 статті 53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість товару. Вказана в МД № 23UA72U4 від 07.04.2023 ціна оцінюваного товару відповідає тій, що зазначена в інвойсах від 10.03.2023 № 234000132, №234000133, №234000134, №234000135, №234000136, №234000137, №234000138, №234000139 та становить 88 013,87 Євро.

Крім того, згідно з рахунком ASSA Sp. z.o.o. №0005/04/23/РVW від 06.04.2023 транспортні витрати транспортного засобу НОМЕР_1 / НОМЕР_2 по товарах Marelli (рядок 1 рахунку) за маршрутом Хелм - Дорогуськ (пункт митного пропуску) (до місця ввезення на митну територію України) становить 477,60 євро, що належним чином підтверджує послуги з перевезення імпортованого товару. Відповідно до довідки ASSA Sp. z.o.o. про транспортні витрати б/н від 04.04.2023 до рахунку вантаж не був застрахований.

Вказана інформація щодо маршруту перевезення, транспортних засобів здійсненого відповідно до договору перевезення вантажів в міжнародному сполученні №19/06/20 від 19.06.2020 міститься також у автотранспортній накладній (CMR) №0504/2023/MARELL від 05.04.2023.

Отже, вказаним вище документами підтверджується, що вартість оцінюваного товару становить 88 013,87 Євро. Жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни товару подані позивачем документи не містили.

У поданій митній декларації №23UA72U4 від 07.04.2023 була заявлена митна вартість товарів (графа 12) в сумі 3547352,21 грн., що складається з вартості товару 88013,87 Євро (3513 038,42 грн. по курсу 39,9146), складських витрат у розмірі 382,08 Євро (15250,57 грн. по курсу 39,9146) та витрат на транспортування товару у розмірі 477,60 Євро (19063,22 грн. по курсу 39,9146), що підтверджується відомостями граф 12, 45 митної декларації.

Відтак, відповідно до частини десятої статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни оцінюваних товарів позивачем було додано витрати понесені на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України.

Крім того, на підтвердження митної вартості товарів в частині складових витрат на транспортування позивачем при декларуванні товарів було надано митному органу наступні документи: договір автомобільного транспортного експедирування №10 від 04.04.2023; автотранспортна накладна (СМR) - № 0504/2023/ MARELL від 05.04.2023; рахунок-фактура №0005/04/23/FVW від 06.04.2023 про вартість перевезення; довідка ASSA Sp. z.o.o. про транспортні витрати від 04.04.2023;.

Зазначені документи містять повні та достовірні відомості щодо витрат на транспортування в розумінні вимог пункту 6 частини другої статті 53 МК України.

Оскільки за договором перевезення вантажів в міжнародному сполученні №19/06/20 від 19.06.2020 між ТОВ "Даліс Аутомотів Груп" та ASSA Sp. z.o.o. останній надає позивачу транспортно-експедиційні послуги. Заявку на перевезення вантажу у т.ч. товарів Marelli сторонами було складено у формі договору автомобільного транспортного експедирування №10 від 04.04.2023, який містить необхідні відомості про перевезення, у тому числі вартість перевезення, а також транспортний засіб, яким здійснюватиметься перевезення (р.н. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ), а тому цей договір було надано при подані митної декларації відповідно до вимог пункту 6 частини другої статті 53 МК України, про що вказано декларантом в графі 44 МД за кодом 4301 (договір про перевезення). Відповідні пояснення були надані митному органу також у листі № 245 від 10.04.2023.

Щодо покликань відповідача у спірному рішення про неподання до митного оформлення СМR № 0504/2023/ MARELL від 05.04.2023, то судом встановлено, що при поданні митної декларації № 23UA72U4 позивачем було подано СМR № 0504/2023/ MARELL від 05.04.2023 про що зазначено в графі 44 декларації.

Крім того, у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2023/000740 по МД № 23UA72U4 від 07.04.2023 відповідач вказав, що за результатами перевірки митної декларації, а також інших документів, наданих відповідно до Митного кодексу України, у т.ч.: Автотранспортна накладна (Road consignment nоte) 0504/2023/ MARELL від 05.04.2023, що спростовує твердження відповідачем у спірному рішенні про ненадання такого документа.

Судом встановлено, що відповідно до пункту 2.8 контракту №10/04/2018 ММ/PL від 10.04.2018 та згідно інвойсів умовами поставки товару є РСА Хелм (Польща).

Відповідно до правил Інкотермс умови поставки РСА «франко-пєревізник» (назва місця) означає, що продавець здійснює поставку (доставку) товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Якщо покупець призначає іншу особу, ніж перевізник, прийняти товар для перевезення, то продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки щодо поставки товару з моменту його передання такій особі. Поставка вважається здійсненою, якщо назване місце перебуває за межами площ продавця: коли товар наданий у розпорядження перевізника чи іншої особи, призначеної покупцем. Покупець зобов`язаний прийняти поставку товару, як тільки її здійснено у відповідності до зазначених умов.

На підставі умов контракту та інвойсів Продавець (Marelli Aftemarket Poland Sp. z o.o.) виконав свої зобов`язання з поставки товарів, поставивши їх на митний склад SUKCES SP.Z.O.O. (Хелм, Польща), який надає позивачу послуги з приймання, зберігання та видачі товарів з митного складу за договором складського зберігання №01/08 від 01.08.2022. Таким чином передача прав за контрактом №10/04/2018 ММ/PL від 10.04.2018 іншій особі не відбувалася.

В подальшому товари було видано з митного складу SUKCES SP.Z.O.O. перевізнику позивача, який доставив їх на митну територію відповідно укладеного договору автомобільного транспортного експедирування №10 від 04.04.2023 за СМR № 0504/2023/ MARELL від 05.04.2023.

Таким чином, оскільки видача (відправлення) товару з митного складу здійснювалась SUKCES SP.Z.O.O., тому, відповідно, відправником товару зазначено SUKCES SP.Z.O.O. (Хелм).

Таким чином SUKCES SP.Z.O.O. була відправником товарів за договором складського зберігання №01/08 від 01.08.2022, а не за контрактом №10/04/2018 ММ/PL від 10.04.2018.

На підтвердження зазначених обставин декларантом було надано митному органу договір складського зберігання №01/08 від 01.08.2022 та рахунок-фактуру №0007/04/23/FVW/А від 06.04.2023 про вартість складських витрат по товару Marelli (рядок 1 рахунку).

Необхідні пояснення позивачем було надано митному органу також у листі № 245 від 10.04.2023.

Відповідно до відомостей граф 12, 45 митної декларації № 23UA72U4 від 07.04.2023 понесені позивачем складські витрати у розмірі 382,08 Євро (15250,57 грн. по курсу 39,9146) включені до заявленої митної вартості товарів.

Відповідно до наведеного у поданій митній декларації № 23UA72U4 від 07.04.2023 у графі 2 декларації зазначено відомості про відправника товарів - SUKCES SP.Z.O.O., а в доповненні №1 до митної декларації наведено відомості про продавця товарів за контрактом - Marelli Aftemarket Poland Sp. z o.o., що підтверджується відомостями митної декларації.

Також судом встановлено, що загальна сума поставки за інвойсами від 10.03.2023 №№ 234000132, 234000133, 234000134, 234000135, 234000136, 234000137, 234000138, 234000139 становить 88 013,87 Євро.

Відповідач у відзиві зазначає, що позивачем була здійснена оплата за товар в сумі 85873,87 Євро згідно з платіжним документом (Swift) від 27.03.2023, де в призначені платежу вказувалась оплата за всіма вищевказаними інвойсами, за винятком інвойсів №234000132 від 10.03.2023 на суму 371,82 євро та №234000138 від 10.03.2023 на суму 1 623,18 євро.

Разом з тим, судом встановлено, що позивачем було отримано від продавця товару Marelli Aftemarket Poland Sp. z o.o. кредит ноту № від 13.03.2023 на знижку по контракту №10/04/2018 ММ/PL від 10.04.2018 на суму 2 140,00 євро, що зарахована в рахунок оплати за товар.

Оскільки загальна вартість поставки товарів за інвойсами №234000132, №234000138 від 10.03.2023 становить 1 995,00 Євро, що менше суми кредит ноти № від 13.03.2023 на знижку на суму 2 140,00 Євро, що зарахована в рахунок оплати за товар, то відповідна вартість товарів за цими інвойсами була погашена (сплачена кредит нотою).

Відтак, при оплаті за поставлений товар, позивачем в платіжному документі вказувалась оплата за всіма інвойсами, за винятком №234000132, №234000138 від 10.03.2023.

Загальна сума оплати (з урахуванням кредит ноти) становить 88 013,87 Євро.

В підтвердження оплати за поставлені товари позивачем було надано митному органу платіжний документ (Swift) від 27.03.2023 та кредит ноту № від 13.03.2023.

Таким чином, вказані митним органом зауваження носять формальний характер, що у їх сукупності та окремо кожне не вказує на наявність підстав для коригування заявленої декларантом вартості товару.

Суд повторює, що вимога про надання додаткових документів, перелік яких визначено у частині третій статті 53 МК України та про надання яких вказано у повідомленні декларанту, може мати місце лише тоді, коли подані згідно з частиною другою цієї статті документи містять такі розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.

Однак за обставин цієї справи відповідач не встановив розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем).

Суд вважає, що відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом за першим методом митну вартість спірного товару, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару чи ознаки підробки, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

Відповідач не навів жодних доказів того, що надані декларантом документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливості здійснити митне оформлене імпортованого товару за ціною договору, а його сумніви ґрунтуються виключно на припущеннях.

З вищенаведеного слідує, що визначена у митній декларації №23UA72U4 від 07.04.2023 митна вартість товару у розмірі 3547352,21 грн., що складається з вартості товару 88 013,87 Євро (3513038,42 грн. по курсу 39,9146), складських витрат у розмірі 382,08 Євро (15250,57 грн. по курсу 39,9146) та витрат на транспортування товару у розмірі 477,60 Євро (19063,22 грн. по курсу 39,9146), підтверджена всіма необхідними документами, наданими декларантом, а тому у відповідача була можливість для перевірки складових митної вартості товару, вказаної декларантом у митній декларації.

Таким чином, доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не знаходять свого підтвердження. Суд погоджується із позивачем, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованих товарів та їх числові значення.

Суд також не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.

Суд наголошує, що вимога про надання банківських платіжні документи, що стосуються оцінюваних товарів; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезених товарів; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з контрактом про поставку товарів, митна вартість яких визначається; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товарів; копії митної декларації країни відправлення відповідно до частини третьої статті 53 МК України є обґрунтованою тільки тоді, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є зовнішньоекономічний контракт (додаткові угоди до нього) та рахунок-фактура (інвойс).

За обставин цієї справи відповідач не встановив розбіжностей саме у документах, зазначених у частині другій статті 53 МК України, відтак витребування митним органом додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 МК України, є безпідставним.

З урахуванням наведеного висновки у спірному рішенні про неможливість визнання митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. Відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Крім того, враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 13.06.2019 у справі №820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частин третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

При вирішенні спору суд враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За змістом пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 08.02.2019 у справі №825/648/17, від 20.07.2023 у справі №640/22572/20.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

Наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Обставина про наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за резервним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Ціна є грошовим вираженням лише у разі коли існує рівновага між попитом та пропозицією. В інших випадках коливання цін спричиняються не вартістю, а іншими причинами.

Факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався ним раніше чи іншими особами за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29.01.2019 справа №815/6827/17, від 22.04.2019 справа № 815/6242/17, від 07.08.2018 справа №815/3400/17, від 08.02.2019 у справі № 825/648/17, від 20.07.2023 у справі №640/22572/20.

Разом з тим, у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації, на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим. На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Графа 33 оскаржуваного рішення не містить інформації який саме товар було використано в якості джерела інформації, які числові значення митної вартості такого товару, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товару, відсутнє її коригування, не зазначено фактів, які вплинули або повинні вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості, тощо.

Крім того, суд зазначає, що можливість поставки товару іншим покупцям за меншою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зв`язків та не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства. При прийнятті рішення про коригування митної вартості товару відповідач використав виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто керувався не документами, поданими декларантом до митного оформлення, а вже наявною у митного органу ціновою інформацією. Однак, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Таким чином, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів 10.04.2023 №UA205050/2023/000176/2 є необґрунтованим та безпідставним, не ґрунтується на нормах чинного законодавства, відтак, виходячи з наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позов про визнання протиправним та скасування вказаного рішення підлягає до задоволення.

Як визначено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2684,00 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Даліс Аутомотів Груп" до Волинської митниці задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 10.04.2023 №UA205050/2023/000176/2.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Даліс Аутомотів Груп" за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Даліс Аутомотів Груп" (вул. Івана Франка, 29 Б,м. Радивилів,Рівненська обл., Дубенський р-н,35500. ЄДРПОУ/РНОКПП 41160309)

Відповідач - Волинська митниця (вул. Призалізнична, 13,с. Римачі,Волинська обл., Ковельський р-н,44350. ЄДРПОУ/РНОКПП 43958385)

Повний текст рішення складений 31.01.2024.

Суддя Олег ГРЕСЬКО