Справа № 140/518/24
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року ЛуцькСправа № 140/518/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Смокович В. І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі -ГУ ПФУ у Волинській області, позивач, боржник) звернулось до суду із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (далі УЗПВР у Волинській області, відповідач) про скасування постанови державного виконавця від 05.01.2024 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн (п`ять тисяч сто гривень) в рамках виконавчого провадженні №72074057.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що спірною постановою від 01.01.2024 у виконавчому провадженні №72074057 за невиконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 травня 2023 року у справі №140/5971/23 на боржника ГУ ПФУ у Волинській області накладено штраф в розмірі 5100,00 грн.

Позивач вказану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню з підстав її невідповідності Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII). Так рішення суду після набрання ним законної сили ГУ ПФУ у Волинській області виконало в добровільному порядку та нарахувало ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон №796-ХІІ); сума нарахувань на виконання рішення суду за період з 06.10.2022 по 30.06.2023 становить 40765,03 грн. На вимогу державного виконавця щодо надання інформації про стан виконання рішення суду у справі №140/5971/23 листом від 14.07.2023 №0300-0306-5/40373 повідомлено про фактичне його виконання. Проте державний виконавець виніс постанову про накладення штрафу без доведення факту невиконання рішення суду без поважних причин.

Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII встановлена відповідальність боржника за невиконання рішення суду без поважних причин.

Позивач зазначає, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. З огляду на що просить скасувати постанову відповідача про накладення на ГУ ПФУ штрафу у розмірі 5100 грн..

31.01.2024 від державного виконавця на електронну адресу суду надійшли копії матеріалів виконавчого провадження та відзив.

У поданому до суду відзиві на позовну заяву вих. №3190 (одержаному судом 31.01.2024, вхідний номер 7280/24) представник відповідача Новосад О.Ю. позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваної постанови. Зазначає, що боржником не надано доказів вжиття дієвих заходів для отримання в установленому порядку коштів для погашення заборгованості по виплаті пенсії, так як і не надано доказів відсутності бюджетного фінансування на виконання рішення суду у виконавчому провадженні. Головне управління Пенсійного фонду України не вчинило необхідних дій для фактичного виконання в повному обсязі рішення суду протягом тривалого часу, що свідчить про умисне невиконання рішення суду службовими особами даної установи, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України.

Відтак, оскільки на даний час рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05.05.2023 року у справі №140/5971/23 не є повністю виконано, чим порушені вимоги статті 129-1 Конституції України, статей 14, 370 КАС України, тому у головного державного виконавця Відділу ПВР УЗПВР у Волинській області Новосада О.Ю. були підстави для винесення постанови про накладення штрафу.

Накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного па нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

З урахуванням викладеного державний виконавець просить у задоволенні адміністративного позову про скасування постанови старшого державного виконавця від 05.01.2024 у виконавчому провадженні №72074057 про накладення штрафу відмовити повністю та проводити розгляд цієї справи без участі представника відділу.

Інших заяв по суті справи, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України) до суду не надходило.

Ухвалою суду від 22.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом, та ухвалено розгляд справи проводити за правилами розділу 2 Глави 11 Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ Кодексу адміністративного судочинства України, призначено у даній справі судове засідання на 10:00 31 січня 2024 року (арк.спр. 20).

У судове засідання представник позивача не прибув хоча про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений (арк.спр.25).

Відповідач свого представника до суду ненаправив, однак у відзиві зазначив про розгляд справи без їх участі(арк.спр.27-29).

Відповідно до частини першої статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до частини третьої статті 268 КАС України у справах, визначених, зокрема, статтею 287 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Частиною четвертою статті 229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи зазначені норми законодавства та скорочені строки розгляду такої категорії справ, визначені статтею 287 КАС України, судовий розгляд справи проведено в порядку письмового провадження на підставі письмових доказів, наявних в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, вивчивши доводи учасників справи у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05.05.2023 у справі №140/5971/23, яке набрало законної сили 06.06.2023, позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено повністю: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 №796-ХІІ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести ОСОБА_1 з 06 жовтня 2022 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік, до зміни законодавчого регулювання відповідних правовідносин без обмеження в часовому проміжку (до моменту припинення права на даний вид пенсії (до зміни законодавства або зміни правового статусу); стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Як встановлено судом, вищевказане рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05.05.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області в добровільному порядку виконано не було, в зв`язку з чим 15.06.2023 для виконання вказаного судового рішення в зобов`язальній частині Волинський окружний адміністративний суд видав стягувачу ОСОБА_1 виконавчий лист №7778/2023р.

За заявою стягувача державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Новосадом О. 21.06.2023 відкрито виконавче провадження №72074057 з виконання виконавчого листа №7778/2023р. Одночасно боржнику встановлено строк для виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

Листом від 14 липня 2023 року №0300-0306-5/40373 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило, що з 06.10.2022 ОСОБА_1 проведено нарахування підвищення до пенсії у розмірі, визначеному статтею 39 Закону №796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік). Нарахування проведено з 06.10.2022 по 30.06.2023 в сумі 40765,03 грн. Виплата нарахованих коштів буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. З 01.07.2023 виплата доплати до пенсії ОСОБА_1 здійснюється щомісячно разом з основною пенсією. ГУ ПФУ у Волинській області у зв`язку із фактичним виконанням рішення суду у повному обсязі просило закінчити виконавче провадження (арк.спр.10).

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Новосада О.Ю. від 05.01.2024 у виконавчому провадженні №72074057 за невиконання рішення суду на боржника ГУ ПФУ у Волинській області накладено штраф в розмірі 5100,00 грн. Як зазначено у постанові, з матеріалів виконавчого провадження, а також проведеною перевіркою державним виконавцем встановлено, що рішення суду залишається невиконаним. Згідно із заявою стягувача перерахунок та виплату пенсії ГУ ПФУ у Волинській області згідно рішення суду не проведено.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За правилами частин першої третьої статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із частинами першою, другою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як установлено пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За правилами частини першої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За приписами пунктів 1, 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно із частиною шостою статті 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

Частиною четвертою статті 19 зазначеного Закону на сторону виконавчого провадження покладено обов`язок невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Згідно із частинами п`ятою, шостою статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частин першої, другої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною першою статті 75 Закону №1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Згідно із частиною другою статті 75 Закону №1404-VIII у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу наведених норм слідує, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано і таке невиконання сталося без поважних на те причин, тобто коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Отже, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлено факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

За обставин цієї справи виконавче провадження з примусового виконання рішення суду від 05 травня 2023 року у справі №140/5971/23 відкрито 21.06.2023. Боржник, отримавши постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, мав обов`язок повідомити про виконання рішення суду та надати докази такого виконання протягом 10 робочих днів. ГУ ПФУ у Волинській області інформувало державного виконавця про виконання рішення суду листом від 14.07.2023 №0300-0306-5/40373, а саме: про те, що нарахування підвищення до пенсії ОСОБА_1 проведено з 06.10.2022 по 30.06.2023 в сумі 40765,03 грн. Виплата нарахованих коштів буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. З 01.07.2023 виплата доплати до пенсії ОСОБА_1 здійснюється щомісячно разом з основною пенсією.

ГУ ПФУ у Волинській області не заперечує, що має заборгованість перед стягувачем ОСОБА_1 згідно рішення суду від 05 травня 2023 року у справі №140/5971/23, невиплату якої пояснює недостатністю бюджетних призначень з Державного бюджету на цю мету.

Поряд з тим доказів про застосування боржником зміни розрахункової величини відповідно до Закону про Державний бюджет при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 підвищення до пенсії до моменту винесення оскаржуваної постанови не надано.

В матеріалах справи відсутні докази інформування державного виконавця з підтвердженням відповідними доказами тієї обставини, що рішення суду у справі №140/5971/23 у період з 21.06.2023 (з дня відкриття виконавчого провадження) до 05.01.2024 (до дня прийняття спірної постанови про накладення штрафу) ГУ ПФУ у Волинській області виконане у спосіб, встановлений судом, адже за змістом резолютивної частини рішення суду обчислення підвищення до пенсії має здійснюватися згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік.

Разом з тим, суд звертає увагу, що рішенням Камінь-Каширського об`єднаного управління ПФУ від 22.11.2023 №51, боржник ГУ ПФУ у Волинській області здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_1 , згідно з яким нараховано підвищення до пенсії за статтею 39 Закону №796-ХІІ за період з 06.10.2022 по 30.11.2022 у розмірі 4962,00 грн (тобто, з урахуванням розрахункової величини: 2481,00 грн - станом на 01.01.2022), з 01.12.2022 по 31.12.2022 у розмірі 4962,00 грн щомісячно (тобто, з урахуванням розрахункової величини: 2481,00 грн - станом на 01.01.2022) , з 01.01.2023 по 12.04.2023 у розмірі 5368,00 грн щомісячно (тобто, з урахуванням розрахункової величини: 2684,00 грн - станом на 01.01.2023), з 13.04.2023 довічно, у розмірі 5368,00 грн щомісячно (тобто, з урахуванням розрахункової величини: 2684,00 грн прожитковий мінімум станом на 01.01.2023) (арк.спр.15).

Таким чином, суд приходить до переконання, що позивачем неправомірно нараховано ОСОБА_1 підвищення до пенсії за статтею 39 Закону №796-ХІІ, без урахування зміни розрахункової величини підвищення до пенсії розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом про Державний бюджет України на календарний рік виплати пенсії.

Отже, з наданих доказів слідує, що на момент прийняття постанови про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. (05.01.2024) ГУ ПФУ у Волинській області неналежно виконало судове рішення. При цьому позивач не надав доказів, які б підтверджували відсутність у нього фактичної можливості (у тому числі фінансової) виконати рішення суду у встановлений у постанові про відкриття виконавчого провадження строк у належному розмірі.

Суд також зауважує, що матеріали справи не містять доказів, за якими можливо було б встановити обсяги фінансування, плани їх надходження та графік погашення заборгованості щодо вказаних виплат, вжиття ГУ ПФУ у Волинській області заходів, спрямованих на погашення заборгованості перед ОСОБА_1 . Поряд з тим саме боржник зобов`язаний довести належними доказами поважність причин невиконання рішення суду.

Оскільки органу державної виконавчої служби не надано доказів вжиття заходів зі сторони боржника для повного і своєчасного виконання рішення суду, тому доводи позивача про повне фактичне виконання рішення суду, зокрема, до прийняття постанови від 05.01.2024 у виконавчому провадженні №72074057 про накладення штрафу, не знаходять підтвердження.

Суд наголошує, що невиконання рішення суду без поважних причин у встановлений виконавцем строк є підставою відповідно до частини першої статті 75 Закону №1404-VIII для накладення на боржника штрафу (на юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання).

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про те, що постановою про накладення штрафу від 21.06.2023 ВП №72074057 боржника ГУ ПФУ у Волинській області правомірно притягнуто до відповідальності за невиконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05.05. 2023 року у справі №140/5971/23 без поважних причин, вказану постанову винесено за наявності фактичних та правових підстав (станом на 05.01.2024), у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог про скасування такої постанови належить відмовити.

Керуючись статтями 229, 243 - 246, 268, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (43001, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Володимирська, будинок 1, ) про скасування постанови державного виконавця від 05 січня 2024 року про накладення штрафу в розмірі 5100 грн (п`ять тисяч сто гривень) в рамках виконавчого провадженні №72074057 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня підписання.

Головуючий, суддя В.І. Смокович

Повний текст рішення складено та підписано 31 січня 2024 року.