Справа № 593/1726/23
Суддя: Данилів О. М.
Дата ухвалення: 2024-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 593/1726/23
Провадження №2-а/593/1/2024
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" січня 2024 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

за участі позивача ОСОБА_1

в режимі відеоконференції захисника Юзьвак І.Я. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду міста Бережани адміністративну справу за позовом, поданим представником позивача адвокатом Юзьвак Ігорем Ярославовичем в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Юзьвак Ігор Ярославович в інтересах ОСОБА_1 звернувся в Бережанський районний суд Тернопільської області із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

У заявлених вимогах представник позивача вказує на те, що 2 вересня 2023 року поліцейським РПП сектору поліцейської діяльності №1 (смт. Козова) сержантом поліції Виклюком Павлом Володимировичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БАД № 821223, якою на позивача ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 02 вересня 2023 року, об 11 год. 47 хв., в м. Бережани по вул. Академічна, 4А, керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz 190Е 2.0, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено" та відмовився на вимогу поліцейського пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування, чим порушив п.п.8.4 "б", 2.4 "а" ПДР України і скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст.126 КУпАП. Із зазначеною постановою позивач не згідний, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, бо вона постановлена без належних доказів його вини, оскільки притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У поданому позові представник позивача адвокат Юзьвак Ігор Ярославович також просив поновити позивачу строк на оскарження вказаної постанови, так як він був пропущений ним із поважних причин, оскільки в день винесення, а саме: 2 вересня 2023 року, постанова позивачу вручена не була, а текст самої постанови позивач отримав із Державної виконавчої служби поштовим зв`язком лише 24 жовтня 2023 року та зразу ж звернувся до регіонального центру безоплатної вторинної допомоги, яким 25 жовтня 2023року було надано доручення для його представництва.

15 листопада 2023 року ухвалою Бережанського районного суду за вказаними позовними вимогами було відкрито провадження у справі та вирішено розглядати зазначені позовні вимоги в порядку спрощеного позовного провадження із викликом учасників.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Юзьвак І.Я. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задоволити, поновити строк на оскарження вказаної постанови, скасувати її як незаконну, а провадження по справі закрити.

Відповідач Головне управління Національної поліції в Тернопільській області із позовними вимогами позивача не погодився, надіслав суду відзив на позов, у якому зазначив, що 02 вересня 2023року інспектором з РПП СПД № 1 смт. Козова сержантом поліції Виклюком Павлом Володимировичем винесено постанову серії БАД № 821223 від 02 вересня 2023року на позивача у зв`язку з тим, що він, керуючи транспортним засобом MERCEDES- BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 Проїзд без зупинки заборонено та відмовився на вимогу поліцейського пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування, чим порушив п. 8.4б, 2.4.а ПДР України та норми ч.1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Вважає, що постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню. Зупинивши транспортний засіб, поліцейський підійшов до автомобіля, представився водію, проінформував його про порушення ним ПДР та попросив пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, поліцейським було роз`яснено позивачеві його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268, 278, 279 КУпАП.

До відзиву додано відеозаписи події, які безпосередньо стосуються вчиненого правопорушення.

Як вбачається з відео, позивач не пред`явив на вимогу поліцейського посвідчення водія, чинний страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, хоч відповідно до п. 2.4.а ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Далі у поданому суду відзиві на позов відповідач зазначив, що відповідно до п. 8.4б ПДР України 8.4. дорожні знаки поділяються на групи знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

Згідно з п.21.2 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко вказано: контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. Інших причин складення протоколу про відсутність полісу автоцивілки у поліції немає.

Отже, є лише два випадки, коли поліцейський може перевірити поліс автоцивілки та виписати протокол за його відсутність:

-при складанні протоколу щодо порушень правил дорожнього руху;

-при оформленні дорожньо-транспортної пригоди.

Аналіз наведених вище положень нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що поліцейський діяв відповідно до закону та мав право вимагати у позивача пред`явлення документів, що посвідчують особу та поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності.

Далі у поданому відзиві на позов сторона відповідача зазначила, що згідно із ч. 5 ст. 14 Закону Про дорожній рух, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 11 ч. 1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02.07.2015 p. N 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон N 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України ''Про дорожній рух'' від 30.06.93 p. N 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 p. N 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про дорожній рух» юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Пунктами 2.1.ґ ПДР України встановлено: водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтверджуючі документи (посвідчення).

Частиною 1 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У відповідності до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменному одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення,

охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

До матеріалів справи долучаються відео матеріали на диску DVD-R .

Відповідно до ч. 1 ст.99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Долучений відповідачем в якості доказу диск з відеозаписом обставин події був виготовлений у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення

для розгляду справи, та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається на комп`ютері в електронному вигляді у виді файлів.

Відтак твердження позивача викладені у позові є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необгрунтованими та такими, що не відповідають вимогам та не підлягають до задоволення.

Далі у поданому суду відзиві сторона відповідача зазначила, що ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, передбачених, зокрема, статтею 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 2 розділу III «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі»,затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (надалі-Інструкція), постанова у справах про адміністративні правопорушення, передбачена статтею 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі по тексту - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах

транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені.... частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126,.... , виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 5 Розділу IV «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» визначено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, складається у письмовій або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Враховуючи викладене, відповідач Головне управління Національної поліції в Тернопільській області у поданому суду відзиві просило відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 через його безпідставність.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, у поданому суду відзиві на позов просив справу розглядати у його відсутності та для розгляду справи просив залучити та допитати в якості свідка інспектора з РПП СПД № 1 смт. Козова сержанта поліції ОСОБА_2 .

Суд, заслухавши пояснення позивача та його захисника, вивчивши матеріали справи та взявши до уваги наданий стороною відповідача відзив на позов із посиланням на докази, які були використані ним при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення, прийшов до висновку, що позовні вимоги, подані представником позивача адвокатом Юзьвак Ігорем Ярославовичем в інтересах ОСОБА_1 слід задоволити, виходячи із наступного.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб"єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 122 КАСУ позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною другою ст. 286 КАСУ передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень ( постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такого рішення ( постанови).

Судом встановлено, що 2 вересня 2023 року поліцейським РПП сектору поліцейської діяльності №1 (смт. Козова) сержантом поліції Виклюком Павлом Володимировичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 821223, якою на позивача ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Із оглянутої в судовому засіданні оскаржуваної постанови видно, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало порушення ним п.п.8.4 "б", 2.4 "а" ПДР України, а саме, що ОСОБА_1 02 вересня 2023 року, об 11 год. 47 хв., в м. Бережани по вул. Академічна, 4А, керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz 190Е 2.0, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено" та відмовився на вимогу поліцейського пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування, і цими своїми діями скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст.126 КУпАП.

Позивач не згідний із вказаною постановою, вважає її необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона постановлена без належних доказів його вини, а тому захисник інтересів позивача адвокат Юзьвак І.Я. звернувся до суду із заявою, у якій просив визнати незаконною зазначену постанову та скасувати її. Крім вказаного, останній у поданому позові зазначив, що позивач у визначений законодавцем десятиденний строк не мав можливості звернутися до суду із адміністративним позовом, оскільки у день винесення постанова інспектором поліції йому вручена не була, тому строк звернення ним був пропущений із поважних причин, оскільки оскаржувану постанову позивач отримав із Державної виконавчої служби лише 24 жовтня 2023 року та зразу ж звернувся до регіонального центру безоплатної вторинної допомоги, яким 25 жовтня 2023року було надано доручення для його представництва та, як видно із долученого до матеріалів справи конверта, 3 листопада 2023 року, тобто у десятиденний строк з дня отримання зазначеної постанови, звернувся до суду із вказаним позовом.

Також у своїх усних поясненнях в судовому засіданні позивач просив суд врахувати, що із представленого відеозапису не видно, що вказану постанову працівник поліції йому оголошував та вручав. Оскаржувану постанову він отримав із державної виконавчої служби 24 жовтня 2023 року разом із постановою про відкриття виконавчого провадження та, ознайомившись із нею, виявив, що штраф йому потрібно сплачувати вже у подвійному розмірі - 850грн. замість 425грн.. Із відмітки у тексті постанови дізнався, що працівниками поліції вказана постанова йому рекомендованим листом надсилалася ще 4 вересня 2023 року. А поскільки із невідомих причин вказану постанову він не отримав, тому він вже після звернення до суду із вказаним позовом з`ясовував це питання у відділенні зв`язку та письмово, а саме 23 листопада 2023 року звертався до відділу поліції, однак до сьогоднішнього дня офіційної відповіді так і не отримав, а так як він з поважних причин пропустив строк на оскарження вказаної постанови, тому просив пропущений ним строк поновити.

Крім вказаного представник позивача адвокат Юзьвак І.Я. просив суд при вирішенні заявлених ними позовних вимог звернути увагу на те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Із оскаржуваної ними постанови серії БАД № 821223 від 02 вересня 2023 року видно, що до неї у якості доказу додаються відеоматеріали з автомобільного відеореєстратора 70 MAI 800S та нагрудної камери поліцейського EEYELOG В5. При перегляді відео з автомобільного відеореєстратора видно, що позивач 2 вересня 2023 року, керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz 190Е 2.0, здійснив зупинку перед знаком 2.2 STOP, оскільки стопи на його траспортному засобі засвітилися, тому вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Крім цього, просив суд врахувати, що хоч відповідно до п.2.4 "а" Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1., однак згідно ст.32 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, зокрема, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення, тобто, вважає, що для застосування такого превентивного заходу як перевірка документів поліцейському необхідні були відповідні підстави, визначені законом і у поданому позові посилається на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 15.03.2019 року у справі № 686/11314/17.

У своїх усних поясненнях представник позивача зазначив, що в діях позивача також відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, та вимога поліцейського пpo перевірку документів була незаконною, оскільки позивач не вчиняв адміністративного правопорушення та крім цього він не був зупинений працівником поліції, який у відповідності до п. 2.4 ПДР України мав би повноваження вимагати у нього документи, визначені п. 2.1 ПДР України. Із відеозапису видно, що поліцейський автомобіль лише рухається позаду позивача, однак не зупиняє його. Документи поліцейський вимагає у позивача уже на парковці. Якщо припустити, що поліцейським було виявлено порушення ПДР, то чому він не зупинив водія, який вчинив правопорушення, із відеозапису видно, що вимога про зупинку відсутня, а тому поліцейський не мав права вимагати у позивача документи на автомобіль, який вже стояв припаркований. Представник позивача вважає, що поліцейський, в порушення норм КУпАП, Закону України "Про Національну поліцію", не оцінивши належним чином наявні докази, виніс постанову про накладення штрафу за відсутності складу адміністративного правопорушення, а тому просив скасувати вказану постанову та провадження по справі закрити.

Суд вирішуючи заявлені вимоги керується наступним.

Згідно вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності за наявності правопорушення, яке підтверджене належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. Обов"язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Із оглянутої в судовому засіданні оскаржуваної постанови видно, що позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності через порушення ним п.п.8.4 "б" та 2.4 "а" ПДР України, а саме, що ОСОБА_1 02 вересня 2023 року, об 11 год. 47 хв., в м. Бережани по вул. Академічна, 4А, керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz 190Е 2.0, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено" та відмовився на вимогу поліцейського пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування, і цими своїми діями скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст.126 КУпАП.

Хоч у відзиві на позов відповідач вказує, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення є законною та в якості доказу зазначеного до поданого відзиву подав відеозапис подій, що мали місце 2 вересня 2023 року, однак із долученого до відзиву відеозапису, здійсненого за допомогою автомобільного відеореєстратора працівників поліції, видно, що позивач 2 вересня 2023 року, об 11год. 47 хв., керуючи транспортним засобом, не допустив порушень ПДР, оскільки він виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 ''Проїзд без зупинки заборонено'', так як і належиться зупинився перед вказаним дорожнім знаком. Із видеозапису видно, що позивач, керуючи транспортним засобом, рухається за іншим транспортним засобом ділянкою дороги по вул. Академічній, яка йде на підйом. Виїхавши на гору, він сповільнює рух та здійснює зупинку транспортного засобу перед знаком, а потім вдруге сповільнює рух та призупиняється перед виїздом на перехрестя. Із відеозапису видно, що службове авто працівників поліції рухається слідом за транспортним засобом позивача, однак автомобіль позивача вони не зупиняють. Позивач проїздить ще два перехрестя та заїздить на стоянку біля магазину, паркується та виходить із автомобіля, однак працівники поліції вимогу про його зупинку не здійснюють. Лише коли позивач вийшов із свого автомобіля, до нього підійшов поліцейський та, вказуючи йому на допущені ним порушення ПДР, вимагає у нього документи на автомобіль. Позивач не погоджується із висунутим звинувачення, оскільки стверджує, що він не допустив порушення ПДР та мотивуючи тим, що поліцейський не зупинив його автомобіль, а він зупинився сам, так як йде за покупками, тому не вважає, що має пред`являти йому документи на автомобіль, оскільки в даний час він не водій, а пішохід. Доводячи свою правоту працівнику поліції, позивач стверджує, що він виконав знак ''STOP'', та вказує на те, що поліцейські його не зупиняли, а тому вони не можуть вимагати у нього документи, однак як видно із відеозапису самі поліцейські цього факту і не заперечують.

Тобто переглянувши відеозапис подій, що мав місце 2 вересня 2023 року, суд дійшов висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, оскільки, проїжджаючи по вул. Академічній, позивач виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 ''STOP'', а тому позовні вимоги у цій частині є підставними та підлягають до задоволення.

Вирішуючи заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги в частині скасування постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП, то суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторони позивача та взявши до уваги викладені стороною відповідача заперечення, переглянувши долучений до відзиву стороною відповідача відеозапис, здійснений як за допомогою відеореєстратора, так і за допомогою нагрудної камери поліцейського, вважає, що в діях позивача також відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого і ч. 1 ст.126 КУпАП, виходячи із наступного.

Хоч відповідно до п.2.4 "а" Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, однак як видно із відеозапису транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 поліцейськими зупинений не був та вимога про зупинку відсутня, а тому враховуючи зазначене, поліцейський не мав права вимагати у позивача посвідчення водія та страхівку.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному судочинстві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За наведених вище обставин у їх сукупності факт вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП, є недоведеним.

Враховуючи те, що за змістом ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, суд вважає, що стороною відповідача не доведено належними й допустимими доказами, достатніми у їх взаємозв`язку, правомірності оскаржуваної постанови та наявності в діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП, а тому позовні вимоги, подані представником позивача адвокатом Юзьвак Ігорем Ярославовичем в інтересах ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Вирішуючи заявлені позивачем вимоги суд також вважає, що клопотання відповідача про залучення для допиту у якості свідка інспектора з РПП СПД № 1 смт. Козова сержанта поліції ОСОБА_2 є таким, що не підлягає до задоволення і вказане суд обгрунтовує наступним.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 15 квітня 2020 року по справі № 489/4827/16-а в адміністративному провадженні № К/9901/33507/18 висловив свою правову позицію, що свідчення інспектора патрульної поліції як особи, яка під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення діяла як службова особа, не може вважатися об`єктивним доказом у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху.

У Постанові Верховного Суду 29 квітня 2020 року у справі № 161/5372/17 в адміністративному провадженні № К/9901/34016/18 складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вказано, що відповідно до ч. 1 ст.65 КАС України як свідок в адміністративній справі може бути викликана судом кожна особа, якій можуть бути відомі обставини, що належить з`ясувати у справі.

При цьому колегія суддів вказує, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Натомість на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів".

З огляду на вищенаведені роз`яснення Верховного Суду суд вважає, що показання інспектора поліції, що виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі, не є достовірним та достатнім доказом підтвердження наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, оскільки такий свідок не є безстороннім та юридично зацікавлений у вирішенні справи на користь Відповідача.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи той факт, що належними та допустимими доказами стороною відповідача у відповідності до ч.2 ст. 77 КАС України, не доведена правомірність прийнятого ними рішення, тому оскаржувану стороною позивача постанову серії БАД № 821223 від 2 вересня 2023 року слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч.1 ст. 122 та ч.1 ст.126 КУпАП закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу вищевказаних адміністративних правопорушень.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 9, 122, 126, 222, 251, 280, 283, 292, 293КУпАП, ст.ст. 2, 5, 6, 8-10, 20, 77, 241-246, 250, 251, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш ИВ:

Адміністративний позов, поданий представником позивача адвокатом Юзьвак Ігорем Ярославовичем в інтересах ОСОБА_1 задоволити.

Поновити позивачу строк на звернення до суду із адміністративним позовом для оскарження постанови серії БАД № 821223 від 2 вересня 2023 року.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 821223, винесену 2 вересня 2023 року поліцейським з РПП сектору поліцейської діяльності №1 (смт. Козова) сержантом поліції Виклюком Павлом Володимировичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 та ч.1 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу вищевказаних адміністративних правопорушень.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Данилів О.М.