Справа № 420/14940/22
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Юхтенко Л.Р., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області (, місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Софіївська, 19) та Державної судової адміністрації України (, місце знаходження: 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 18 жовтня 2022 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області (, місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Софіївська, 19) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просить, з урахуванням уточненої позовної заяви:

- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області, яка виразилася у невиданні наказів про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 30000 грн. за кожен місяць служби;

- зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Одеській області видати накази про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 30000 грн. за кожен місяць служби та направити такі накази Голові Служби судової охорони;

- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області, яка виразилася у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 30000 грн. за кожен місяць служби;

- зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Одеській області нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у розмірі 30000 грн в період з 24.02.2022 року по 30.06.2022 року.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу.

Ухвалою від 08 листопада 2022 року після усунення виявлених недоліків, позивачу поновлено строк звернення до суду із цим позовом та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в період з 18.03.2020 рік по 30 червня 2022 року перебував на службі в Територіальному управлінні Служби судової охорони у Одеській області (далі - ТУ ССО, Управління, Відповідач). З 01.01.2022 року призначений на посаду заступника командира взводу швидкого реагування Управління.

Відповідно до витягу з наказу начальника Управління від 27.06.2022 року №292о/с, звільнений зі служби співробітників Служби судової охорони за п.п. 7 п. 2 розділу ХІІ Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони (за власним бажанням) у запас Збройних Сил органів з 30.06.2022.

01.07.2022 року на підставі Указу Президента України №69/2022 року від 24.02.2022 року Про загальну мобілізацію Позивач призваний у Збройні Сили України по мобілізації.

08.07.2022 року ОСОБА_1 звернувся до територіального управління Служби судової охорони у Одеській області із заявою (вх. Б-37, 93, 93/1) щодо невиплати при звільненні зі служби додаткової грошової винагороди, відповідно до Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року, проте територіальне управління Служби судової охорони у Одеській області 20.07.2022 року надало позивачу відповідь за вих. №46.06-329, з якої вбачається, що для видання наказу про виплату співробітникам Служби додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, необхідна наявність у затвердженому кошторисі Служби або територіального управління Служби за фондом оплати праці співробітників відповідних коштів на її виплату. Разом з тим, накази територіальним управлінням Служби судової охорони у Одеській області про виплату співробітникам додаткової винагороди, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, не видавались і не можуть бути видані. Такі накази можуть видаватись виключно після надходження відповідних бюджетних асигнувань.

Позивач зазначає, що відповідно до Указів Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64 та «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 69, згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168 (далі - Постанова № 168) установлено, що на період дії воєнного стану, зокрема, співробітникам Служби судової охорони виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Проте, позивачу нарахування такої додаткової винагороди не було здійснено, що підтверджується довідкою № 15 від 30.06.2022 року.

Позивач вважає, що відповідачем порушено його право на отримання додаткової винагороди у розмірі 30000 гривень щомісячно під час дії воєнного стану за період безпосереднього несення служби з 24.02.2022 по 30.06.2022.

18.11.2022 року судом направлено на адреси відповідачів лист з пропозицією щодо висловлення думки про зупинення провадження у справі.

Через канцелярію суду 22.11.2022 року (вхід. № ЕС/5570/22) від відповідача надійшло клопотання про залучення співвідповідача Державної судової адміністрації України.

Також, через канцелярію суду 22.11.2022 року (вхід. № ЕС/5563/22) від Територіального управління надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого представник проти заявлених позовних вимог заперечує та просить відмовити у їх задоволенні з огляду на те, що по-перше, грошове забезпечення співробітникам виплачується за місцем проходження служби виключно в межах фондів оплати праці співробітників, затверджених у кошторисах територіального управління Служби на грошове забезпечення. Тобто, для здійснення виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, необхідна наявність у затвердженому кошторисі територіального управління Служби за фондом оплати праці співробітників відповідних коштів на її виплату.

Натомість, у затверджених Державною судовою адміністрацією України кошторисах Служби судової охорони на 2022 та 2023 роки та відповідних кошторисах територіальних управлінь Служби судової охорони видатки на виплату додаткової винагороди, визначеної Постановою № 168, не передбачались та не затверджувались, у зв`язку з чим існуючий за фондом оплати праці фінансовий ресурс територіального управління Служби не дозволяє здійснити таку виплату.

З метою виконання постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» зі змінами та враховуючи вимоги ч. 1 ст. 51 Бюджетного Кодексу України, територіальним управлінням Служби судової охорони у Одеській області був виданий наказ № 96 від 29.04.2022 року щодо організації виплати додаткової винагороди, на підставі якого щомісячно складалися списки співробітників територіального управління Служби судової охорони у Одеській області із зазначенням штатної посади, спеціального звання, ПІБ співробітника та періоду проходження ним служби у відповідному місяці, які надавалися до фінансово-економічного відділу територіального управління Служби судової охорони у Одеській області та відповідні розрахунки направлялися до Центрального органу управління Служби судової охорони, з метою виділення асигнувань для виплати додаткової винагороди співробітникам територіального управління Служби судової охорони у Одеській області.

Листом ДСА України (вих. 11-9941/22 від 01.11.2022) на запит Управління, щодо умов виконання Постанови КМУ № 168 (зі змінами) підтверджено, що фінансова ситуація щодо виплати співробітникам ССО додаткової винагороди відповідно до Постанови на сьогодні не змінилася і вирішити її можливо лише шляхом виділення додаткових коштів з державного бюджету.

Таким чином, в межах компетенції Управлінням було вжито вичерпних заходів для вирішення порушеного позивачем питання.

28.11.2022 року через канцелярію суду від представника позивача надійшли пояснення, в яких він не заперечує проти зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення у зразковій справі.

Ухвалою від 07 грудня 2022 року клопотання представника відповідача про залучення співвідповідача задоволено частково. Залучено до участі у справі в якості другого відповідача Державну судову адміністрацію. Розгляд справи розпочато спочатку.

Також, вказаною ухвалою зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішення у зразковій справі № 260/3564/22.

Через канцелярію суду 23.05.2023 року від представника позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі.

Ухвалою від 26 травня 2023 року у задоволенні клопотання представника позивача про поновлення розгляду справи відмовлено.

Через канцелярію суду 02.06.2023 року від ДСА України надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого представник проти заявлених позовних вимог заперечує та просить відмовити у їх задоволенні з огляду на те, що на сьогоднішній день у ДСА відсутні будь-які внутрішні резерви для перерозподілу видатків між установами системи правосуддя та збільшення бюджетних асигнувань Службі судової охорони для виплати додаткової винагороди співробітникам відповідно до Постанови № 168.

Ухвалою від 09 листопада 2023 року провадження у справі поновлено зі стадії, на якій його було зупинено та продовжено розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_2 .

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що позивач проходив службу в територіальному управлінні Служби судової охорони в Одеській області та відповідно до витягу з наказу начальника територіального управління Служби судової охорони у Одеській області № 292 о/с від 27.06.2022 року звільнено зі служби співробітника служби судової охорони: капітана Служби судової охорони ОСОБА_1 заступника командира взводу швидкого реагування територіального управління Служби судової охорони у Одеській області за п.п. 7 п. 2 розділу ХІІ Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони (за власним бажанням) у запас Збройних Сил з 30 червня 2022 року.

Як вбачається із наданої довідки № 15 від 30.06.2022 року про отримані доходи у 2022 році, нарахування грошового забезпечення позивача здійснювалось без урахування додаткової винагороди передбаченої ПКМУ № 168.

Не погодившись із таким нарахуванням сум грошового забезпечення, позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив видати накази, нарахувати та виплатити додаткову винагороду. Проте, листом № 46.06-329 від 20.07.2022 року позивачу було відмовлено у зв`язку з відсутністю кошторисних призначень на здійснення таких виплат, та повідомлено, що нарахування такої винагороди буде здійснено після отримання відповідних бюджетних асигнувань.

Не погодившись із такою відмовою у здійсненні нарахувань та виплат додаткової винагороди, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Перевіряючи правомірність заявлених позовних вимог, проаналізувавши положення чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, та враховуючи висновки рішення Верховного Суду по зразковій справі № 260/3564/22, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково, з огляду на таке.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 161 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах. Служба судової охорони підзвітна Вищій раді правосуддя та підконтрольна Державній судовій адміністрації України.

Повноваження Служби судової охорони визначені статтею 162 вказаного Закону, і до цих повноважень належать:

1) забезпечення пропуску осіб до будинків (приміщень) судів, органів та установ системи правосуддя та на їх територію транспортних засобів;

2) забезпечення підтримання та реагування на порушення громадського порядку при розгляді справ судом, вжиття заходів до припинення проявів неповаги до суду;

3) здійснення заходів з охорони, забезпечення недоторканності та цілісності приміщень судів, органів і установ системи правосуддя, недоторканності та цілісності розташованого у таких приміщеннях майна, запобігання, недопущення чи припинення протиправних дій щодо нього;

4) здійснення заходів із запобігання загрозам особистій безпеці суддів, членів їх сімей, працівників суду, а також у суді - учасників судового процесу, виявлення та нейтралізації таких загроз; вжиття у разі надходження від судді відповідної заяви необхідних заходів для забезпечення безпеки судді, членів його сім`ї;

5) реагування в межах наданих законом повноважень на протиправні дії, пов`язані із посяганням на суддів, членів їх сімей, працівників суду, учасників судового процесу.

Згідно зі статтею 165 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України на рівні не нижчому, ніж установлений для поліцейських, і повинно стимулювати до комплектування Служби судової охорони кваліфікованими співробітниками.

Так, постановою Кабінету Міністрів України № 289 від 03.04.2019 затверджено схему посадових окладів за посадами окремих категорій співробітників Служби судової охорони, які займають керівні посади; тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів співробітників Служби судової охорони; схему тарифних розрядів за основними типовими посадами співробітників Служби судової охорони; схему тарифних коефіцієнтів за спеціальними званнями співробітників Служби судової охорони; розміри надбавки за стаж служби співробітників Служби судової охорони.

Пунктом 2 вказаної постанови установлено, що розміри посадових окладів, окладів за спеціальними званнями співробітників Служби судової охорони визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно із схемою тарифних розрядів за основними типовими посадами співробітників Служби судової охорони та схемою тарифних коефіцієнтів за спеціальними званнями співробітників Служби судової охорони, затверджених цією постановою; а порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони затверджується Державною судовою адміністрацією.

Відповідно до пункту 3 Порядку виплати грошового забезпечення співробітникам служби судової охорони, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України № 384 від 26.08.2020, грошове забезпечення співробітникам Служби судової охорони визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби, інтенсивності та умов служби, почесного звання, спортивного звання.

Згідно з пунктом 4 Порядку грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; надбавка за стаж служби. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди; допомоги (пункти 5-7 Порядку).

Пунктами 9-10 Порядку передбачено, що підставою для виплати грошового забезпечення є наказ Служби або територіального управління Служби про призначення на посаду співробітника в Службі, територіальному управлінні Служби та встановлення розмірів посадового окладу, надбавок, доплат.

Грошове забезпечення співробітникам виплачується за місцем проходження служби виключно в межах фондів оплати праці співробітників, затверджених у кошторисах Служби або територіального управління Служби на грошове забезпечення.

Зміст вказаних норм дає підстави для висновків про те, що Служба судової охорони є органом системи правосуддя і її завданням є забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах. Співробітники служби Судової охорони за рахунок коштів державного бюджету отримують грошове забезпечення у межах затверджених фондів оплати праці, яке складається із основних виплат, додаткових та одноразових виплат.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова № 168, пунктом 1 якої було установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування, застосовується з 24.02.2022.

Отже, за змістом вказаних норм, з 24.02.2022 у співробітників Служби судової охорони виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень щомісячно. А у тих співробітників, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, вказану додаткову винагороду могло бути збільшено до 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Постанова Кабінету Міністрів України 28.02.2022 № 168 протягом березня - липня 2022р. зазнавала змін, відповідно до яких (постанова Кабінету Міністрів України від 7 березня 2022 р. № 217) у п.1 виключено в абзаці першому слова (крім військовослужбовців строкової служби), постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2022 р. № 350 доповнено перелік осіб, які мають право на щомісячну додаткову винагороду, але за певних умов, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, а постановою Кабінету Міністрів України від 1 липня 2022 р. № 754 змінено умову отримання такої допомоги особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби - за умови несення служби в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) та розмір такої допомоги для таких осіб - пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України № 793 від 07.07.2022, опублікованою 19.07.2022, до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 були внесені зміни, відповідно до яких в абзаці першому слова і цифри "додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно" замінено словами і цифрами "додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць". Крім того, доповнено постанову пунктом 2-1 такого змісту: "2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.".

При цьому, пунктом 2 постанови КМУ № 793 від 07.07.2022 передбачено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.

Отже, при прийнятті рішення суд враховує, що Постановою № 168 було передбачено право позивача на отримання додаткової винагороди під час дії воєнного стану. При цьому з огляду на вказані редакції постанови № 168, у період з 24.02.2022 по 18.07.2022 розмір такої додаткової винагороди, зокрема для співробітників Служби судової охорони, був фіксованим та становив 30000 гривень щомісячно. Проте у період з 19.07.2022 (день набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 793), розмір цієї додаткової винагороди для співробітників Служби судової охорони міг становити до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а порядок і умови її виплати має визначатися керівником відповідного органу.

При цьому суд враховує законодавчо встановлений принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України, і у період до 19.07.2022 редакція п. 1 Постанови № 168 передбачала фіксовану суму 30000 грн, а тому саме такою редакцією у спірний період з 24.02.2022 по 18.07.2022 відповідач повинен був керуватися для здійснення нарахування та виплати додаткової винагороди.

Наведені висновки підтверджені висновками Великої палати Верховного Суду.

Так, у п. 67 постанови Великої палати Верховного Суду від 21.09.2023 року у зразковій справі № 260/3564/22 зазначено, що «… зміст внесених постановою КМУ № 793 змін до постанови КМУ № 168 в частині визначення розміру додаткової винагороди «до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць» замість « 30 000 гривень щомісячно» не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена урядом «пропорційність» із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця».

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 24.02.2022 року по 30.06.2022 року позивач проходив службу в Територіальному управління Служби судової охорони у Одеській області.

За таких обставин, суд доходить висновку, що у період з 24.02.2022 року по 30.06.2022 позивач мав право на отримання додаткової щомісячної винагороди встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року за фактично відпрацьований час у фіксованій сумі 30000 грн.

При цьому, посилання відповідача на відсутність у затвердженому на 2022 та 2023 роки кошторисі відповідних бюджетних призначень, як підставу для не виплати грошової винагороди, суд відхиляє, оскільки пунктом 3 постанови КМУ № 168 від 28.02.2022, Міністерство фінансів зобов`язано опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.

Такий правовий висновок викладений в постанові Великої палати Верховного Суду від 21.09.2023 року у зразковій справі № 260/3564/22.

Грошове забезпечення співробітникам виплачується за місцем проходження служби виключно в межах фондів оплати праці співробітників, затверджених у кошторисах Служби або територіального управління Служби на грошове забезпечення (пункт 10 розділу І Порядку № 384).

Пунктом 4 Порядку № 396 також, зокрема, передбачено, що виплата додаткової винагороди здійснюється центральним органом управління та територіальними управліннями Служби судової охорони за місцем проходження служби співробітника, де він призначений на штатну посаду. Підставою для виплати додаткової винагороди співробітникам є наказ Служби або територіального управління Служби.

Таким чином, суд доходить висновку, що Територіальне управління є належним відповідачем у справі, оскільки саме цей суб`єкт владних повноважень допустив протиправну бездіяльність у спірних правовідносинах щодо виплати позивачу додаткової винагороди.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги - визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області, яка виразилася у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 30000 грн. за період з 24.02.2022 року по 30.06.2022 року, є обґрунтованими та доведеними, а тому належать задоволенню.

Також враховуючи, що суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідача у нарахуванні та виплаті вказаної додаткової винагороди, суд доходить висновку, що позовні вимоги - зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 30000 грн. за період з 24.02.2022 року по 30.06.2022 року підлягають задоволенню.

Суд враховує, що відповідачем вживались заходи щодо збільшення видатків бюджету для забезпечення реалізації вимог Постанови № 168, проте, обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування та отримання додаткової щомісячної винагороди, що є предметом спору у цій справі, оскільки держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області, яка виразилася у невиданні наказів про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 30000 грн. за період з 24.02.2022 року по 30.06.2022 року та зобов`язання Територіальне управління Служби судової охорони у Одеській області видати накази про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 30000 грн. за період з 24.02.2022 року по 30.06.2022 року та направити такі накази Голові Служби судової охорони, суд зазначає, що питання видання відповідних наказів є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Оскільки судом встановлено безумовне право позивача на отримання додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови № 168, а виплата вказаної винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників), видання яких є дискреційними повноваженнями територіального управління Служби судової охорони в Одеській області, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаних позовних вимог.

Відповідно до чч. 1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та належать частковому задоволенню у визначений вище судом спосіб.

У зв`язку з тим, що позов задоволено частково, сплачений судовий збір підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Служби судової охорони в Одеській області пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 992,40 грн.

Стосовно вимоги про розподіл судових витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що її буде розглянуто після надання всіх необхідних документів на підтвердження понесення позивачем таких витрат, адже у позовній заяві позивач вказує, що відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 160 КАС України, позивач має намір понести витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12000,00 грн. Станом на дату ухвалення судом рішення, такі документи до суду не надходили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області (, місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Софіївська, 19) та Державної судової адміністрації України (, місце знаходження: 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони в Одеській області (, місцезнаходження: 65082, м. Одеса, вул. Софіївська, 19) у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» за період з 24.02.2022 року по 30.06.2022 року.

Зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони в Одеській області (, місцезнаходження: 65082, м. Одеса, вул. Софіївська, 19) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» за період з 24.02.2022 року по 30.06.2022 року.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області (, місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Софіївська, 19) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко