Справа № 160/17626/23
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2024 року м. Дніпросправа № 160/17626/23
(суддя Калугіна Н.Є., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року у справі №160/17626/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про скасування вимоги, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 19 липня 2023 року звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області згідно з яким, просить суд:

- скасувати вимогу ГУ ДПС у Дніпропетровській області надруковану двома документами 1) №Ф-3236-51у від 17.02.2020 в розмірі 8262 грн 54 коп; 2) № Ф-3236-51/62у від 06.12.2021 в розмірі 37788,74 грн про сплату боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

- зобов`язати ГУ ДПС у Дніпропетровській області здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці платника шляхом виключення з неї відомостей про наявність у ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску в сумі 46050,54 грн.

Позов обґрунтовано тим, що з моменту реєстрації позивач підприємницької діяльності не проводив, майно, товари, дохід, операції з реалізації товарів, робіт, послуг відсутні. Тобто наявний виключно факт державної реєстрації позивача у державному реєстрі як ФОП, що, на думку позивача є підставою для звільнення його від сплати єдиного соціального внеску. Також позивача зазначає про те, що факт не використання позивачем процедури списання недоїмки зі сплати внеску, ніяким чином не доводить законність вимоги, оскільки законодавець визнав, що фізичних осіб-підприємців, які обрали загальну систему оподаткування і не отримували доходу, дискримінували по відношенню до фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування та не отримували доходу.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що оскаржені позивачем вимоги про сплату боргу по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, складені відповідачем за період з 01.01.2017 по 30.12.2020, є правомірними, прийнятими на підставі, у межах повноважень та у спосіб визначений законами України. Суд першої інстанції зазначив, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності у позивача інвалідності, або про те, що він є пенсіонером, чи того, що позивач у спірний період був застрахованою особою, що було б підставою для звільнення позивача від обов`язку сплачувати ЄСВ. Позивач маючи статус ФОП та не здійснюючи господарську діяльність у спірний період, а також не працюючи на іншій найманій праці, взагалі не сплачував ЄСВ у спірному періоді.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач фактично зазначає ті ж доводи, для скасування оскаржуваних вимог, що й були зазначені ним у позовній заяві.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець 11.10.2011 року за №1079493 та перебував на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області, Шевченківська ДПІ (Шевченківський р-н м. Дніпра). Дата взяття на облік 01 лютого 2013 року.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, 20.05.2021 року зареєстровано запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємця ОСОБА_1 за його рішенням (а.с.73).

За даними інформаційної системи податкового органу станом на 14.08.2023 року у позивача в ІКП - 71040000 обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 37788,74 грн., внаслідок автоматичного нарахування платнику грошового зобов`язання зі сплати єдиного внеску, а саме:

- автоматичні нарахування по строку сплати 09.02.2018 за 2017 рік - у сумі 8448,00 грн;

- автоматичні нарахування по строку сплати 19.04.2018 за І кв. 2018 року - у сумі 2457,18 грн;

- автоматичні нарахування по строку сплати 19.07.2018 за II кв. 2018 року - у сумі 2457,18 грн;

- автоматичні нарахування по строку сплати 19.10.2018 за III кв. 2018 року - у сумі 2457,18 грн;

- автоматичні нарахування по строку сплати 21.01.2019 за IV кв. 2018 року - у сумі 2457,18 грн;

- автоматичні нарахування по строку сплати 19.04.2019 за 1 кв. 2019 року - у сумі 2754,18 грн;

- автоматичні нарахування по строку сплати 19.07.2019 за Il кв. 2019 року - у сумі 2754,18 грн;

- автоматичні нарахування по строку сплати 21.10.2019 за III кв. 2019 року - у сумі 2754,18 грн;

- автоматичні нарахування по строку сплати 20.01.2020 за IV кв. 2019 року - у сумі 2754,18 грн

- автоматичні нарахування по строку сплати 21.042021 за I кв. 2020 року у сумі 2078,12 грн;

- автоматичні нарахування по строку сплати 20.07.2020 за II кв. 2020 року - у сумі 1039,06 грн;

- автоматичні нарахування по строку сплати 19.10.2020 за III кв. 2020 року - у сумі 3178,12 грн;

- автоматичні нарахування по строку сплати 19.01.2021 за IV кв. 2020 року - у сумі 2200,00 грн

Контролюючим органом складені вимоги від 17 лютого 2020 року №Ф-3236-51 на суму 8262,54 грн, № Ф-3236-51/13-05/62 від 06.12.2021 на суму 37788,74 грн (а.с.67,70).

Законність та обґрунтованість вищезазначених вимог є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464-VI).

Відповідно до статті 1 Закону №2464, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 1 статті 4 Закону №№ 2464-VI визначено, що платниками єдиного внеску є: роботодавці; фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності; члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах; особи, які беруть добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування; центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зовнішніх зносин, уповноважений орган центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період, - за непрацюючого іншого з подружжя працівника дипломатичної служби, який перебуває за кордоном за місцем довготермінового відрядження такого працівника.

Пунктом п`ятим частини першої цієї статті до платників єдиного внеску віднесено також осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або осіб, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Платниками єдиного внеску є роботодавці та особи, які забезпечують себе працею самостійно (у т.ч. фізичні особи - підприємці).

В силу вимог статті 4 Закону №2464-VI роботодавців та фізичних осіб - підприємців визначено окремими платниками єдиного внеску.

В силу вимог Закону №2464-VI за найманого працівника єдиний внесок сплачує роботодавець; фізична особа - підприємець сплачує єдиний внесок самостійно.

Зазначені механізми передбачені з метою участі усіх без винятку працюючих осіб (у тому числі, і тих, що забезпечують себе працею самостійно) у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року прийнятої у справі № 440/2149/19 зробив висновок про те, що особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як вбачається з витребуваних судом першої інстанції довідок ОК-5, ОК-7 в Реєстрі застрахованих осіб відсутні відомості про те, що позивач працював на будь-якій найманій праці за цей період (01.01.2017 по 30.12.2020), тобто відсутні відомості щодо сплати за позивача ЄСВ його роботодавцем (а.с.87-90).

Тобто, як правильно зауважив суд першої інстанції, позивач маючи статус ФОП та не здійснюючи господарську діяльність у спірний період, а також не працюючи на іншій найманій праці, взагалі не сплачував ЄСВ у спірному періоді. Відповідно до приписів частини четвертої статті 4 вказаного Закону №2464-VI особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що особи, які зареєстровані як фізичні особи-підприємці, перебувають на спрощеній системі оподаткування та одночасно є пенсіонерами по інвалідності, звільняються від сплати єдиного соціального внеску, а також від подання звіту, окрім випадку їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Натомість, в матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності у позивача інвалідності, або про те, що він є пенсіонером, що було б підставою звільнення позивача від обов`язку сплачувати ЄСВ. Зважаючи на те, що позивачем не надано доказів того, що він у відповідності до приписів Закону №2464-VI був звільнений від сплати єдиного соціального внеску у спірний період, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржені позивачем вимоги про сплату боргу по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, складені відповідачем за період з 01.01.2017 по 30.12.2020, є правомірними, прийнятими на підставі, у межах повноважень та у спосіб визначений законами України.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року у справі №160/17626/23 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 31 січня 2024 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов