Справа № 460/25042/23
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2024 року м. РівнеСправа №460/25042/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративної справи за позовом:

ОСОБА_1
доРівненського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Рівненського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі Рівненський РТЦКСП, відповідач), у якому просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви позивача на відстрочку;

зобов`язати відповідача надати відстрочку позивачу, передбачену абз. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Позовну заяву подано адвокатом Голодняк Дарією Миколаївною, яка діє на підставі ордера від 27.10.2023 серія Н № 1295759.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до довідки від 14.08.2023 №05-29/68 ОСОБА_1 є студентом денної форми навчання за спеціальністю 275 «Транспортні технології» у Відокремленому підрозділі Національного університету біоресурсів та природокористування України «Ніжинський агротехнічний інститут». В серпні 2023 року ОСОБА_1 направив до Рівненського РТЦКСП засобами поштового зв`язку цінним листом з описом вкладення заяву про відстрочку від призову на військову службу відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Вказане поштове відправлення було отримано представником відповідача, однак відповідь на адресу позивача так і не надійшла. Покликається на ст. 20 Закону України "Про звернення громадян", відповідно до якої звернення розглядаються у термін не більше одного місяця від дня надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не більше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Зазначає, що до 05.10.2023 термін для розгляду заяви, як форми звернення, вичерпано, будь-яких вмотивованих відповідей на адресу позивача не надходило. З метою отримання інформації щодо стану розгляду заяви ОСОБА_1 05.10.2023 адвокатом Голодняк Д.М. було направлено відповідачу адвокатський запит з проханням надати інформацію стосовно результату розгляду заяви позивача. Разом з тим, на час звернення до суду з цим позовом відповідь на адвокатський запит не надана. Вказав, що відповідач не вжив заходів та не виконав своїх безпосередніх обов`язків щодо розгляду заяви позивача щодо отримання відстрочки від призову на військову службу. Така заява по суті була проігнорована, предметно не розглянута, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, яка порушує право позивача на отримання відстрочки.

Ухвалою від 01.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Відповідач подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зазначив, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 11.08.2023 прибув до Рівненського РТЦКСП, пройшов військово-лікарську комісію, за результатами якої визнаний придатним до військової служби. Цього ж дня 11.08.2023 йому під особистий підпис була вручена повістка (бойова) для відправки на військову службу у військову частину 12.08.2023. Станом на 08.00 год. 12.08.2023, як визначено у повістці, ОСОБА_1 до Рівненського РТЦКСП не прибув. В діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення за статтею 336 Кримінального кодексу України. 28.08.2023 за вх. №6020 у Рівненському РТЦКСП була зареєстрована заява ОСОБА_1 про надання йому відстрочки від мобілізації відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як здобувачу фахової вищої освіти. До заяви була долучена копія довідки з Ніжинського агротехнічного інституту від 14.08.2023. 29.08.2023 за вих.№ 01/2068 ОСОБА_1 була надана відповідь, у якій було вказано про необхідність надати додатково витяг з наказу інституту про зарахування на навчання, копію договору з адміністрацією інституту, квитанцію про сплату за навчання. Також було наголошено на особисте прибуття військовозобов`язаного та надання необхідної інформації. Станом на день надходження позовної заяви ОСОБА_1 до Рівненського РТЦКСП не прибував, документи не надав. Співробітники Рівненського РТЦКСП під час прибуття військовозобов`язаного при звірці даних, під час бесіди з`ясовують, чи наявні підстави, які надавали б право на відстрочку. При наявності таких, громадянин пише заяву, долучає підтверджуючі документи та його справа відкладається до зміни сімейних чи інших обставин. Позивачу необхідно було особисто з`явитись, написати заяву та надати необхідні підтверджуючі документи. Відповідач вважає, що протиправної бездіяльності в діях Рівненського РТЦКСП немає. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив та врахував таке.

Матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є військовозобов`язаним; 10.08.2023 прийнятий на військовий облік у Рівненський РТЦКСП; 11.08.2023 пройшов медичний огляд та згідно з картою обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного визнаний придатним до військової служби. В обліковій карті військовозобов`язаного відомості щодо перебування на навчанні не відображені.

11.08.2023 Рівненським РТЦКСП позивачу видано військовий квиток серії НОМЕР_1 та вручено під особистий підпис повістку про обов`язок прибуття у Рівненський РТЦКСП о 9:00 год. 12.08.2023. Також під підпис ознайомлено позивача з правилами військового обліку призовників і військовозобов`язаних та попереджено про порядок і підстави притягнення до відповідальності військовообов`язаного (резервіста) за порушення вимог Законів України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", "Про військовий обов`язок та військову службу".

Як встановлено судом, у зазначені час та дату ОСОБА_1 до Рівненського РТЦКСП не прибув, що підтверджується відомостями поіменного списку резервістів (військовозобов`язаних), які призвані і відправлені Рівненським РТЦКСП, направлених до військової частини НОМЕР_2 (№ 01/1908 від 12.08.2023).

З долучених до позовної заяви документів суд встановив, що 15.08.2023 засобами поштового зв`язку на адресу відповідача було надіслано заяву, датовану 14.08.2023, підписант ОСОБА_2 , з проханням надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на період мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

До заяви було долучено нотаріально завірені копії: паспорта громадянина України № НОМЕР_3 ; довідки про реєстрацію місця проживання від 05.03.2009; довідки №05-29/68, виданої 14.08.2023 Відокремленим підрозділом Національного університету біоресурсів і природокористування України «Ніжинський агротехнічний інститут».

Як вказано в позовній заяві, відповіді від відповідача на заяву про надання відстрочки позивачем отримано не було, у зв`язку з чим адвокат Голодняк Д.М. звернулася до відповідача з адвокатським запитом від 02.10.2023 з проханням надати інформацію стосовно результату розгляду заяви позивача від 14.08.2023, однак також не отримала відповіді на адвокатський запит.

Вважаючи поведінку Рівненського РТЦКСП щодо нерозгляду заяви про надання відстрочки від призову на військову службу на період мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» протиправною бездіяльністю, представник ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд враховує такі релевантні джерела права.

Стаття 17 Конституції України: Захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Стаття 65 Конституції України: Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, здійснює Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII).

Згідно із ст. 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (ч. 1).

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (ч. 2).

Частиною другою статті 2 Закону №2232-XII визначено, що проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Частина шоста статті 2 Закону №2232-ХІІ передбачає такий вид військової служби, як військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану" від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого продовжено: з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб (Указ Президента України від 14.03.2022 №133/2022); з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб (Указ Президента України від 18.04.2022 №259/2022); з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб (Указ Президента України від 17.05.2022 №341/2022); з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб (Указ Президента України від 12.08.2022 №573/2022); з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб (Указ Президента України від 07.11.2022 №757/2022); з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб (Указ Президента України від 06.02.2023 №58/2023); з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб (Указ Президента України від 01.05.2023 №254/2023); з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб (Указ Президента України від 26.07.2023 №451/2023); з 16 листопада 2023 року строком на 90 діб (Указ Президента України від 06.11.2023 №735/2023).

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, оголошено проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону №2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів, встановлює Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №3543-ХІІ).

Згідно зі ст. 1 Закону №3543-ХІІ мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до статті 4 Закону №3543-ХІІ загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій (ч. 2).

Вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення (ч. 5).

Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через засоби масової інформації (ч. 6).

Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації визначено статтею 22 Закону № 3543-XII.

Приписами частини першої статті 22 Закону №3543-ХІІ встановлено, що громадяни України зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Згідно з частиною третьою статті 22 Закону №3543-ХІІ під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту) (ч. 5 ст. 22 Закону №3543-ХІІ).

Згідно з пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі - Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до пункту 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема, здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Згідно з пунктом 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

Аналіз наведених правових норм вказує на те, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки наділені повноваженнями щодо призову громадян на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також повноваженнями щодо оформлення для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час.

Своєю чергою, громадяни мають обов`язок з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) або у строки, визначені командирами військових частин. Це також стосується військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, які повинні з`явитися на виклики керівників відповідних органів.

Статтею 23 Закону №3543-ХІІ визначено перелік осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до абзацу другого частини третьої статті 23 Закону №3543-XII призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Відтак, особи, які отримують професійну (професійно-технічну), фахову передвищу або вищу освіту, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти, під час мобілізації не підлягають призову на військову службу.

Згідно з пунктом 11 Положення №154 оформлення відстрочки від призову для військовозобов`язаних, резервістів під час мобілізації, особливого періоду чи воєнного часу належить до повноважень районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Вони також ведуть спеціальний облік цих осіб.

Відповідно до частини одинадцятої статті 38 Закону №2232-XII призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Порядок № 1487), пунктом 2 якого встановлено, що військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо:

фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками;

здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами;

подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Пункт 3 Порядку № 1487: Військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період.

Для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Пункт 14 Порядку № 1487: Військовий облік забезпечується з урахуванням вимог законодавства у сфері декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб, організовується і безпосередньо ведеться державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, в яких призовники, військовозобов`язані та резервісти працюють (навчаються).

Пункт 20 Порядку № 1487: Військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.

Військово-обліковими документами є:

для призовників - посвідчення про приписку до призовної дільниці;

для військовозобов`язаних - військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного;

для резервістів - військовий квиток.

У разі зміни місця проживання або у разі, коли в паспорті громадянина України відсутні відмітки про реєстрацію місця проживання, призовниками, військовозобов`язаними та резервістами подається інформація, яка підтверджується документами або відомостями відповідно до Закону України Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні та Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265 Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад (Офіційний вісник України, 2022 р., № 25, ст. 1234).

Для внесення запису/актуалізації даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ними надаються персональні дані відповідно до вимог Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Пункт 22 Порядку № 1487: Взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, підрозділах Служби зовнішньої розвідки здійснюється відповідно до Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Пункт 23 Порядку № 1487: Призовники, військовозобов`язані та резервісти в разі зміни адреси їх місця проживання або інших персональних даних зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідним органам, де вони перебувають на військовому обліку, зокрема у випадках, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265 Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-комунікаційні системи.

Призовники, військовозобов`язані та резервісти, які не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, особисто у семиденний строк з дня внесення змін до персональних даних прибувають із паспортом громадянина України та військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки, який організовує та веде військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, для взяття їх на військовий облік, зняття з військового обліку або внесення змін до їх облікових даних.

Підпунктом 8 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" від 16.03.2017 № 1951-VIII (зі змінами та доповненнями) Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.

Органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи Служби зовнішньої розвідки України (частина 8 статті 5 цього Закону).

Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних (частина 9 статті 5 Закону № 1951-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону № 1951-VIII до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать, зокрема:

12) відомості про зайнятість (код підприємства, місце роботи, посада);

16) відомості про освіту та спеціальність.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону № 1951-VIII призовник, військовозобов`язаний та резервіст зобов`язаний подавати до органу ведення Реєстру достовірну інформацію про свої персональні дані, що вносяться до Реєстру.

Спірні правовідносини, які є предметом правової оцінки в цій справі, виникли між сторонами за таких фактичних обставин: позивач після призову по мобілізації та отримання повістки не виконав покладеного на нього обов`язку, за викликом не прибув, натомість в подальшому засобами поштового зв`язку направив до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки заяву про надання відстрочки від призову по мобілізації, у зв`язку із зарахуванням на навчання.

Враховуючи зміст та обсяг позовних вимог, при вирішенні цієї судової справи суду слід надати відповіді на запитання: 1) чи допущено відповідачем протиправну бездіяльність щодо нерозгляду заяви позивача про надання відстрочки; 2) чи наявні підстави для зобов`язання відповідача надати позивачу відстрочку у зв`язку з зарахуванням на навчання.

Відповідно до положень абзацу другого частини третьої статті 23 Закону №3543-XII призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Як встановлено судом з облікової картки до військового квитка серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я позивача 11.08.2023, ОСОБА_1 прийнятий на військовий облік 10.08.2023 з присвоєнням військового звання «солдат» та після проходження медкомісії й визнання придатним для проходження військової служби йому вручено повістку про необхідність прибути до РТКЦСП на 12.08.2023. За таким викликом позивач не прибув, до військового підрозділу зарахований не був, отже він не має статусу військовослужбовця.

На адресу відповідача поштовим відправленням від 15.08.2023 було надіслано довідку від 14.08.2023 №05-29/68, за змістом якої ОСОБА_1 згідно з наказом Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Ніжинський агротехнічний інститут» від 13.08.2023 № 60 «СК» зарахований на навчання до інституту за денною формою за спеціальністю 275 "Транспортні технології (на автомобільному транспорті)" за ОС "Бакалавр" (а.с. 37).

Отже суд встановив, що на момент призову (11.08.2023) позивач на навчання зарахований не був, відомості про це узгоджуються з дослідженими судом обліковими документами позивача. Обставини щодо зарахування на навчання, на які вказує позивач, виникли в часі пізніше, вже після його призову на військову службу під час мобілізації.

Суд вважає, що відповідно до проаналізованих вище по тексту судового рішення правових норм, в разі змін в персональних даних військовозобов`язаного на нього покладається обов`язок особисто у семиденний строк з дня внесення змін до персональних даних прибувати із паспортом громадянина України та військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який організовує та веде військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, для внесення змін до їх облікових даних.

Такий висновок суду ґрунтується на приписах частини одинадцятої статті 38 Закону №2232-XII, пункту 23 Порядку № 1487, підпункту 8 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487.

Суд підкреслює, що чинне законодавство України, яке регулює засади здійснення військового обліку громадян України, зокрема, щодо призову на військову службу під час мобілізації, не містить норм щодо комунікації призовників, резервістів, військовозобов`язаних з відповідними територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки в інший спосіб, ніж вчинення відповідних дій особисто, в тім числі й для повідомлення про зміну в персональних даних та надання підтверджуючих документів.

З матеріалів судової справи встановлено, що позивач до часу звернення до суду до районного центру комплектування та соціальної підтримки не прибув. 15.08.2023 на адресу відповідача було надіслано поштовим відправленням заяву про надання відстрочки від призову на період мобілізації, підписантом в якій зазначено позивача (а.с.12). Разом з тим, суд зауважує, що відправником такого поштового відправлення, відповідно до накладної Укрпошти 256, зазначена фізична особа ОСОБА_3 , а кількість додатків, зазначених в заяві, не відповідає опису вкладення в цінний лист (а.с. 21).

Позивач стверджує, що на момент звернення до суду з цим позовом його заява щодо надання відстрочки залишається не розглянутою.

Водночас, з відзиву на позов та долучених до відзиву документів встановлено, що заява позивача була зареєстрована відповідачем за вх.№6020 від 28.08.2023, за наслідками розгляду якої позивачу надано відповідь, оформлену листом за №01/2068 від 29.08.2023 (а.с. 38).

Вказаним листом позивача повідомлено про те, що рішення про надання відстрочки від мобілізації буде прийняте після особистого прибуття до Рівненського РТЦКСП. Крім того, зазначено, що до заяви не долучено договір про отримання послуг на навчання та квитанція про сплату за навчання. Попереджено про те, що він повинен особисто прибути до Рівненського РТЦКСП для звірки військово-облікових даних, а у випадку не прибуття відповідачем буде скероване повідомлення до органів Національної поліції про розшук.

Суд враховує, що в матеріалах справи відсутні докази надіслання відповідачем позивачу листа від 29.08.2023 №01/2068.

Разом з тим, суд встановив, що про результати розгляду заяви про надання відстрочки позивача та його представника було додатково поінформовано відповідачем листом від 30.10.2023 №01/2713, який надіслано позивачу засобами поштового зв`язку 01.11.2023 рекомендованим поштовим відправленням №354 (а.с. 39,40).

У вказаному листі відповідач також зазначив, що для вирішення питання щодо відстрочки від призову на військову службу необхідно додатково надати довідку про навчання, витяг з наказу про зарахування абітурієнта та договір (контракт) про надання освітніх послуг, якщо позивач навчається на платній основі.

Суд зауважує, що копії зазначених відповідачем документів, які підтверджують навчання позивача, адвокат Голодняк Д.М. 24.11.2023 через електронний кабінет надіслала до суду з наданням доказу направлення такого клопотання відповідачу (а.с.42).

Таким чином, слід дійти висновку, що позивач відповідних документів до районного центру комплектування та соціальної підтримки особисто не подавав, позаяк такі дії були вчинені адвокатом в межах судової справи.

Дослідивши надані представником позивача додаткові докази, суд встановив, що договір про навчання у ВП НУБіП «Ніжинський агротехнічний інститут» від 15.08.2023 №371 укладений навчальним закладом із вступником ОСОБА_1 ; невід`ємним додатком до такого договору є договір про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 15.08.2023 №371, в якій замовником освітньої послуги зазначена ОСОБА_3 ; ця ж особа зазначена відправником коштів в платіжній квитанції від 17.08.2023 про сплату за навчання (а.с.43-47).

Суд зауважує, що в обліковій карті до військового квитка позивача наявні відомості, що позивач одружений, дружина ОСОБА_4 (а.с.29).

Також суд звертає увагу на те, що в наявних в матеріалах судової справи довідках про навчання від 05.09.2023 № 05-29/130 (а.с.15) та від 14.08.2023 № 05-29/68 (а.с.37) зазначені різні номери наказу про зарахування позивача на навчання.

Встановлені судом фактичні обставини дають суду підстави дійти висновку, що позивач для підтвердження наявності в нього права на застосування ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", не вчинив особисто належних дій щодо повідомлення районного центру комплектування та соціальної підтримки про зміну в облікових даних, позаяк як встановлено судом, документи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, містять розбіжності та невідповідності, та були скеровані відповідачу особою, яка ймовірно перебуває з позивачем в родинних стосунках, або ж адвокатом, в тім числі шляхом надіслання через електронний суд в межах цієї судової справи.

Отже, суд вважає, що всупереч вимогам чинного законодавства, відповідні документи для проведення звірки в облікових даних військовозобов`язаного не були подані особисто позивачем до Рівненського РТЦКСП, що об`єктивно унеможливлювало оцінку їх повноти та достатності відповідачем.

Щодо доводів представника позивача про порушення відповідачем строку на надання відповідачем відповіді на заяву про надання відстрочки.

Суд вже зазначав, нормами яких нормативно-правових актів України регулюються суспільні правовідносини з питань військового обов`язку і військової служби та засад мобілізаційної роботи.

До числа таких нормативно-правових актів не відноситься законодавство про звернення громадян.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суд зауважує, що Закон України "Про звернення громадян" регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до статті 1 цього Закону громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

З огляду на наведене, суд вважає помилковим застосування представником позивача до спірних правовідносин положень Закону України "Про звернення громадян" щодо строку розгляду поданої військовозобов`язаним до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки заяви про надання йому відстрочки в період мобілізації, позаяк такий закон не регулює спірних правовідносин.

Натомість, ні Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу", ні Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", ні ухвалені Урядом підзаконні нормативно-правові акти не встановлюють строку розгляду заяви військовозобов`язаного про надання йому відстрочки. Відтак, суд вважає, що подана заява та документи мають бути розглянуті уповноваженим суб`єктом впродовж розумного строку.

За встановлених судом обставин, враховуючи, що позивач особисто не звертався до відповідача та не подавав належних документів для підтвердження права на застосування ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а відповідач надав відповідь щодо поставленого питання позивачу та його представнику та роз`яснив порядок подання необхідних документів, суд вважає відсутніми підстави для висновку про допущену відповідачем протиправну бездіяльність щодо нерозгляду поданої заяви. Отже позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності задоволенню не підлягає.

З огляду на наведене, у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача надати позивачу відстрочку від призову по мобілізації, позаяк прийняттю такого рішення відповідачем повинна передувати активна поведінка позивача щодо надання у встановлений чинним законодавством спосіб необхідних документів до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для внесення змін в персональні відомості військовозобов`язаного.

Суд зауважує, що в розумінні КАС України, захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Таким чином, передумовою для можливості задоволення позовних вимог щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити дії (похідна вимога) повинна бути наявність факту порушення прав особи, яка звернулася до суду за захистом порушених прав, тобто вчинення таким суб`єктом протиправних дій, бездіяльності чи прийняття протиправного рішення (основна вимога), які у даному випадку відсутні.

З огляду на викладене, позов задоволенню не підлягає.

Підстави для застосування положень статті 139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Рівненського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - Рівненський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (вул. Грабник, 4, м. Рівне, Рівненська обл., 33023. ЄДРПОУ/РНОКПП 08060817)

Повний текст рішення складений 31 січня 2024 року.

Суддя Н.О. Дорошенко