Справа № 420/31966/23
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Стефанова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 15200/15-32-24-09/ від 27.06.2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 20 листопада 2023 року надійшов адміністративний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 15200/15-32-24-09/ НОМЕР_1 від 27.06.2023 року.

Позиція позивача обґрунтовується наступним

Позивач зазначає, що 27.06.2023 року Головним управлінням ДПС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення №15200/15-32-24-09/ НОМЕР_1 на підставі

акту перевірки №14117/15-32-24-09/ НОМЕР_1 від 25.05.2023 року, яким встановлено порушення строку сплати зобов`язання/порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів з ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) визначеного пп.57.1 ст. 57 Податкового кодексу У країни та на підставі п. 124.2 ст. 124 та ст. 129 Податкового кодексу України за затримку на 5, 25 календарних днів сплати /зарахування банком або органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів/за

несплату (неперерахування) фізичною особою грошового зобов`язання/податків/авансових внесків єдиного податку в сумі 49 226,58 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 25% у сумі 12 306, 65 грн.

Позивач вважає податкове повідомлення-рішення №15200/15-32-24-09/ НОМЕР_1 від 27.06.2024 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню, посилаючись на те, що обов`язок доведення вини, Податковим кодексом покладено на контролюючий орган, без виконання якого, особу не можливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове

правопорушення, для кваліфікації якого, умовою є наявність вини.

Разом з цим, позивач зазначає, що ФОП ОСОБА_1 за 2021 рік тільки ПДВ сплачено до Державного бюджету України 469 781, 00 грн.; за 2022 рік - 354 701,00 грн.; за 2023 рік (шість місяців) - 366 240, 00 грн., що свідчить про те, що він не є умисним ухилянтом від сплати податків та є підприємцем, який у воєнний час здійснює підприємницьку діяльність та сплачує відповідні податки.

В акті камеральної перевірки податкової звітності з податку на додану вартість №14117/15-32-24-09/ від 25.05.2023 року, відповідно до якої в ході проведення перевірки встановлено факт несвоєчасної сплати суми грошових зобов`язань з податку на додану вартість в сумі 49 226, 58 грн. Податковий орган в акті перевірки та в розрахунку штрафних санкцій (додаток до податкового повідомлення-рішення) вказує, що за податковою декларацією з ПДВ № від 17.12.2021 року сума сплаченого податкового боргу 25 404, 79 грн. (з пропуском строку 25 днів), проте відповідно до платіжного доручення №898 саме 10.01.2022 року позивачем було сплачено ПДВ у розмірі 25 410, 00 грн., тобто фактично затримка сплати складає 11 днів.

Податковий орган в акті перевірки та в розрахунку штрафних санкцій (додаток до податкового повідомлення-рішення) вказує, що за податковою декларацією з ПДВ № від 19.11.2022 року сума сплаченого податкового боргу 23 821, 79 грн. (з пропуском строку 5 днів) та дійсно ФОП ОСОБА_1 05.12.2022 року було сплачено ПДВ у розмірі 23 821, 79 грн. з затримкою сплати 5 днів. З наведеного слідує, що податковим органом по податковим деклараціям невірно вирахувані строки оплати по податковим декларація№ від 17.12.2021 року та № від 19.11.2022 року.

З огляду на викладене та те, що позивачем як платником податку не були вчинені умисні дії щодо порушення строків сплати зобов`язань з ПДВ та при цьому, контролюючим органом на якого покладено обов`язок доказування не наведено жодного доказу такого умислу, позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №15200/15-32-24-09/ НОМЕР_1 від 27.06.2023 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Процесуальні дії та клопотання учасників справи

Ухвалою суду від 23.11.2023 року вказаний позов залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Заявою від 28.11.2023 року позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на підставі ст.262 КАС України.

Відповідач відзив на позов до суду не надав.

Станом на 31 січня 2024 року будь-яких інших заяв, клопотань з боку сторін на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиції позивача та відповідача, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

Судом встановлено, що основним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 є вантажний автомобільний транспорт (КВЕД 49.41).

27.06.2023 року Головним управлінням ДПС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення №15200/15-32-24-09/ НОМЕР_1 на підставі акту перевірки №14117/15-32-24-09/ НОМЕР_1 від 25.05.2023 року, яким встановлено порушення строку сплати зобов`язання/порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів з ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) визначеного пп.57.1 ст. 57 Податкового кодексу У країни та на підставі п. 124.2 ст. 124 та ст. 129 Податкового кодексу України за затримку на 5, 25 календарних днів сплати /зарахування банком або органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів/за несплату (неперерахування) фізичною особою грошового зобов`язання/податків/авансових внесків єдиного податку в сумі 49 226,58 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 25% у сумі 12 306, 65 грн.

Відповідно до акта перевірки №14117/15-32-24-09/ НОМЕР_1 від 25.05.2023 року в ході проведення перевірки податкової звітності з податку на додану вартість з питання своєчасності сплати ПДВ встановлено факт несвоєчасної сплати суми грошових зобов`язань з податку на додану вартість в сумі 49 226, 58 грн., а саме:

- за податковою декларацією з ПДВ № від 17.12.2021 року сума сплаченого податкового боргу 25 404, 79 грн. (з пропуском строку 25 днів);

- за податковою декларацією з ПДВ № від 19.11.2022 року сума сплаченого податкового боргу 23 821,79 грн. (з пропуском строку 5 днів).

Згідно висновків акту камеральної перевірки податкової звітності з податку на додану вартість №14117/15-32-24-09/ від 25.05.2023 року, ФОП ОСОБА_1 порушено п.57.1 ст. 57, п.203.2 ст. 203 Податкового кодексу України за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов`язання з ПДВ в загальній сумі 49 226, 58 грн.

Вказаний акт перевірки №14117/15-32-24-09/ НОМЕР_1 від 25.05.2023 року не було отримано ФОП ОСОБА_1 та лише 16.11.2023 року після направлення адвокатського запиту було отримано копію цього акта.

Також, при прийнятті податкового повідомлення-рішення №15200/15-32-24-09/ НОМЕР_1 не були прийняті заперечення ФОП ОСОБА_1 , оскільки заперечення були отримані податковим органом вже після прийняття податкового повідомлення-рішення.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення № 15200/15-32-24-09/ НОМЕР_1 від 27.06.2023 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Джерела права та висновки суду

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема щодо порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі - ПК України).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах передбачених законом. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ч.1 ст.19 Конституції України).

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі

органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки

платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального. Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових

накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

У статті 76 Податкового кодексу України зазначено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 Податкового кодексу України.

Із зазначеного слідує те, що законодавчо закріплено правові підстави для визначення порушень термінів сплати самостійно визначених грошових зобов`язань під час проведення камеральних перевірок.

Відповідно до п. 109.1 ст. 109 Податкового кодексу України податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених Податковим кодексом України) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених Податковим кодексом України.

Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 124.1. статті 124 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно пункту 124.2. статті 124 Податкового кодексу України діяння, передбачені пунктами 124.1, 124.1-1 цієї статті, вчинені умисно, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого і несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Законом України від 16.01.2020 року №466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» внесено зміни до Податкового кодексу України, у тому числі, в частині кваліфікації податкового правопорушення саме як протиправного, винного (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Також, Законом №466 визначено, у яких випадках діяння вважається таким, що вчинене умисно, а також зазначено, що необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення, у випадках визначених пунктом 119.3 статті 119, пунктами 123.2 - 123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125-1.2-125-1.4 статті 125-1 Кодексу, є встановлення контролюючими органами вини особи.

Податковим правопорушенням, у відповідності із п. 109.1 ст.109 Податкового кодексу України, є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (у т. ч. осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.112.1, п.112.2 ст. 112 Податкового кодексу України особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених ним Кодексом. Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

З наведених норм слідує, що в разі невжиття платником податків достатніх заходів щодо дотримання правил та норм податкового законодавства, або якщо контролюючий орган доведе, що вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються не достатніми, платник податків вважається винним у вчиненні правопорушення.

При цьому, необхідно враховувати, що вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Таким чином, умовами, які визначають вину особи, у розумінні ст. 112 Кодексу є:

- встановлення можливості дотримання особою правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжиття цією особою достатніх заходів щодо їх дотримання;

- доведення контролюючим органом того, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Саме можливість особою дотримуватися правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, однак не вжиття нею достатніх заходів щодо їх дотримання, через вчинення дій, які можуть бути кваліфіковані як нерозумні, недобросовісні та без належної обачності, за умови доведення цього контролюючим органом, є свідченням вини особи, у вчинені податкового правопорушення.

Отже, обов`язок доведення вини, податковим кодексом покладено на контролюючий орган, без виконання якого, особу не можливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого, умовою є наявність вини.

Отже, відповідальність за скоєння податкового правопорушення, що передбачена, у тому числі, пунктом 124.2 статті 124 Податкового кодексу України настає лише у разі, коли контролюючий орган доведе, що платник податків мав можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм Податкового кодексу України, але не вчиняв певні дії або допускаючи бездіяльність, діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

В акті камеральної перевірки №14119/15-32-24-09/ від 16.06.2023 року податковим органом зазначено, що інформація щодо наявності пом`якшуючих обставин (стаття 112-1 Податкового кодексу України) або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності платника податку (стаття 112 Податкового кодексу України) станом на

момент підписання акту камеральної перевірки відсутня.

При цьому, в акті перевірки податковий орган посилався лише на той факт, що терміни сплати закріплені в п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України та зазначені у податкових повідомленнях-рішеннях, які знаходяться у вільному доступі.

Разом з цим, як встановлено судом, у запереченнях (вих. 17 від 01.06.2023 року), які були подані позивачем податковому органу після отримання вказаного акту перевірки, було вказано на наявність обставин, які дають підстави вважати, що її дії не можуть бути кваліфікованими як нерозумні, недобросовісними, а саме підставою несвоєчасного погашення заборгованості слугував воєнний стан в Україні, через який ведення підприємництва дуже ускладнюється та не завжди є змога сплачувати всі зобов`язання у визначений строк та зазначено позивачем про те, що нею не порушено 30-денний строк для погашення заборгованості.

Поряд з цим, суд приймає до уваги твердження позивача відносно того, що позивачем, як фізичною особою-підприємцем за 2021 рік тільки ПДВ сплачено до Державного бюджету України 469 781, 00 грн.; за 2022 рік - 354 701,00 грн.; за 2023 рік (шість місяців) - 366 240, 00 грн., що свідчить про те, що я позивач не є умисним ухилянтом від сплати податків та є підприємцем, який у воєнний час здійснює підприємницьку діяльність та сплачує відповідні податки.

Як вже було зазначено, в акті камеральної перевірки податкової звітності з податку на додану вартість №14117/15-32-24-09/ від 25.05.2023 року, відповідно до якої в ході проведення перевірки встановлено факт несвоєчасної сплати суми грошових зобов`язань з податку на додану вартість в сумі 49 226, 58 грн.

Податковий орган в акті перевірки та в розрахунку штрафних санкцій (додаток до податкового повідомлення-рішення) вказує, що за податковою декларацією з ПДВ № від 17.12.2021 року сума сплаченого податкового боргу 25 404, 79 грн. (з пропуском строку 25 днів), проте відповідно до платіжного доручення №898 саме 10.01.2022 року позивачем було сплачено ПДВ у розмірі 25 410, 00 грн., тобто фактично затримка сплати складає 11 днів.

Податковий орган в акті перевірки та в розрахунку штрафних санкцій (додаток до податкового повідомлення-рішення) вказує, що за податковою декларацією з ПДВ № від 19.11.2022 року сума сплаченого податкового боргу 23 821, 79 грн. (з пропуском строку 5 днів) та дійсно ФОП ОСОБА_1 05.12.2022 року було сплачено ПДВ у розмірі 23 821, 79 грн. з затримкою сплати 5 днів.

З наведеного слідує, що податковим органом по податковим деклараціям невірно вирахувані строки оплати по податковим деклараціям № від 17.12.2021 року та № від 19.11.2022 року.

Враховуючи вищенаведене та те, що позивачем як платником податку не були вчинені умисні дії щодо порушення строків сплати зобов`язань з ПДВ та при цьому, контролюючим органом на якого покладено обов`язок доказування не наведено жодного доказу такого умислу, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №15200/15-32-24-09/ від 27.06.2023 року не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст. 2 КАС України, тобто прийнято відповідачем необґрунтовано, безпідставно, без з`ясування та врахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття, а відтак є протиправним і підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України судові витрати позивача у сумі 1073,60 грн., що сплачені згідно платіжного доручення № 8398-9368-0360-7790 від 19.11.2023 року підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 15200/15-32-24-09/ НОМЕР_1 від 27.06.2023 року задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 15200/15-32-24-09/ від 27.06.2023 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Фізична особа підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166).

Суддя С.О. Cтефанов