Справа № 440/17695/23
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2024-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/17695/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Удовіченка С.О., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за № 56 від 27.10.2023 року про відмову ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у призначенні пенсії за віком.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавські області зарахувати до стажу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 трудового всі періоди роботи вказані в дублікаті моєї трудової книжки серії НОМЕР_1 .

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву про призначення пенсії з 23.10.2023 року.

В обгрунтування позовної заяви позивач вказував на протиправну відмову у призначенні пенсії, яка викладена в рішенні № 56 від 27.10.2023. Зазначив, що основний документ який підтверджує трудовий стаж є трудова книжка, дублікат якої підтверджує періоди роботи позивача.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

18.12.2023 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на позов. У відзиві на позов відповідач вказував, що оскаржуване рішення було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві через відсутність страхового стажу достатнього для призначення пенсії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.01.2024 залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві.

30.01.2024 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на позов. У відзиві відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи, що позивачу не враховано до стажу періоди роботи згідно дублікату трудової книжки, в тому числі згідно довідки з 10.07.1990 по 14.10.1991 (відсутні дата та номер реєстрації).

Відповідно до приписів статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Дослідивши докази, суд встановив наступні обставини.

23.10.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся із заявою до органу Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 27.10.2023 № 56 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Приймаючи 27.10.2023 рішення № 56 Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві виходило з того, що відповідно до частини другої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 20 років. Відповідно наданих до заяви документів про стаж (ідентифікаційний номер, дублікат трудової книжки, довідки про стаж, довідка про період проходження військової служби) загальний страховий стаж складає 10 років 17 днів, що недостатньо для призначення пенсії. Не враховано до стажу періоди роботи згідно дублікату трудової книжки, в тому числі згідно довідки з 10.07.1990 по 14.10.1991 (відсутні дата та номер реєстрації). Враховуючи вищевикладене, гр. ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Не погодившись із рішенням № 56 від 27.10.2023 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

За правилами частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788) та від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058).

Закон України "Про пенсійне забезпечення" відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно із статтею 1 Закону №1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 7 Закону №1788 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною третьою статті 26 Закону №1058 зазначено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Згідно з статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

На час спірного періоду роботи позивача діяла Інструкція "Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях", що затверджена постановою Держкомпраці СРСР по праці і соціальних питаннях від 20.06.1974 № 162 (далі - Інструкція № 162) та Інструкція "Про порядок ведення трудових книжок працівників", що затверджена наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58).

Згідно із пунктом 5.1 розділу 5 Інструкції № 58 особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом "Дублікат" в правому верхньому кутку першої сторінки.

Пунктами 5.2 та 5.3 5.2. Інструкції № 58 встановлено, що дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження" і "Відомості про заохочення" при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).

Якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ "Відомості про роботу" у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який підтверджується документами. Загальний стаж роботи записується сумарно, тобто зазначається загальна кількість років, місяців, днів роботи без уточнення, на якому підприємстві, в які періоди часу і на яких посадах працював у минулому власник трудової книжки. Після цього загальний стаж, підтверджений належно оформленими документами, записується по окремих періодах роботи в такому порядку: у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу; у графі 3 пишеться найменування підприємства, де працював працівник, а також цех (відділ) і посада (робота), на яку було прийнято працівника. Запис у дублікаті трудової книжки відомостей про роботу за сумісництвом та за суміщенням професій провадиться за бажанням працівника.

Якщо з поданих документів видно, що працівник переводився на іншу постійну роботу на тому ж самому підприємстві, то про це робиться відповідний запис. Після цього у графі 2 записується дата звільнення, а у графі 3 - причина звільнення, якщо у поданому працівником документі є такі дані. У тому разі, коли документи не містять повністю зазначених вище даних про роботу у минулому, в дублікат трудової книжки вносяться тільки ті дані, що є у документах. У графі 4 зазначаються найменування, дата і номер документа, на підставі якого проведено відповідні записи у дублікаті.

З аналізу вищевикладеного випливає, що у разі втрати трудової книжки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом "Дублікат" в правому верхньому кутку першої сторінки, при цьому заповнення дубліката трудової книжки здійснюється на підставі наявних документів.

Як випливає із матеріалів справи ОСОБА_1 26.01.2004 видано дублікат трудової книжки НОМЕР_1 , на першій сторінці якої поставлено підпис особи, яка її видала та завірено печаткою відділу кадрів.

Станом на дату видачі дубліката трудової книжки позивач працював у ВАТ "Армапром", що підтверджується відповідними записами та печаткою підприємства.

Згідно записів про періоди та місце роботи позивача у графі 3 трудової книжки зазначено документи на підставі яких здійснено відповідні записи.

Таким чином дублікат трудової книжки НОМЕР_1 відповідає вимогам Інструкція "Про порядок ведення трудових книжок працівників", що затверджена наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58.

У свою чергу в оскаржуваному рішенні від 27.10.2023 № 56 взагалі не обгрунтовані підстави не врахування до страхового стажу періодів роботи згідно дубліката трудової книжки.

Щодо неврахування довідок за період з 10.07.1990 по 14.10.1991, оскільки в останніх відсутня дата та номер реєстрації, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1 (далі-Порядок №22-1) до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Судом встановлено, що до заяви про призначення пенсії позивачем додано Архівні довідки видані Виконавчим комітетом Полтавської міської ради.

Як випливає із даних довідок останні містять інформацію щодо періодів роботи, місця роботи та сум заробітної плати, дані довідки видані уповноваженим суб`єктом та засвідчені печаткою та підписами уповноважених осіб

Враховуючи означене, суд вважає, що пенсійним органом безпідставно не враховано дані довідки при розгляді заяви про призначення пенсії.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що пенсійним органом було протиправно не зараховано спірні періоди роботи позивача до загального страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на наведене порушені пенсійні права позивача підлягають захисту та відновленню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві № 56 від 27.10.2023 із зобов`язанням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 всі періоди роботи вказані в дублікаті моєї трудової книжки серії НОМЕР_1 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з 23.10.2023 року.

Враховуючи, що оскаржуване рішення № 56 від 27.10.2023 про відмову ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком прийнято Головним управлінням ПФУ в м.Києві позов підлягає частковому задоволенню.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини восьмої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Керуючись ст. ст.243-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Ггголя, 34, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ), Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м.Київ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві за № 56 від 27.10.2023 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавські області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 всі періоди роботи вказані в дублікаті трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з 23.10.2023 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на ОСОБА_3 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Удовіченко