Справа № 280/9897/23
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2024-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

25 січня 2024 року 11 год. 07 хв.Справа № 280/9897/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., за участі секретаря судового засідання Демченко А.Е. та сторін

від позивача: адвокат Кравченко С.І.

від відповідача: Корольов О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Янцівський гранітний кар`єр"

до - Головного управління ДПС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень.

ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2023 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Янцівський гранітний кар`єр" (далі по тексту - позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі по тексту відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, в якій позивач просить суд:

- визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.09.2023 № 08 про донарахування податку на доходи фізичних осіб 4 129 293,82 грн, штрафу 2 573 578,33 грн та пені 1 814 378,33 грн;

- визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 25.09.2023 № 08 про нарахування штрафу з військового збору в сумі 18671,67 грн, пені в сумі 773,47 грн;

- визнати незаконним та скасувати Рішення від 25.09.2023 № 08 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 15 727,43 грн;

- стягнути з відповідача суми понесених судових витрат в розмірі сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу.

01 грудня 2023 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.

14 грудня 2023 року ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі № 280/9897/23 та призначено підготовче засідання на 04 січня 2024 року о 14 год. 00 хв.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що податкові повідомлення -рішення від 25.09.2023 № 08 та № 08, а також Рішення від 25 вересня 2023 року № 08 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску є протиправними, складеними без урахування фактичних обставин справи та такими, що підлягають скасуванню, оскільки планова виїзна перевірка, за наслідками якої винесено спірні податкове повідомлення - рішення та Рішення про застосування штрафних санкцій, здійснена протиправно, без наявності на те правових підстав, оскільки постановою КМУ № 89 від 03.02.2021 всупереч Податкового кодексу України передбачено скорочення строку встановленого мораторію на проведення перевірок.

Вказує, що дані Рішення винесені на підставі Акта перевірки, який складено та направлено платнику з порушенням строків визначених податковим кодексом України, що визначає його незаконність та автоматичне скасування. А саме зазначає, що відповідно до термінів проведення перевірки та строків визначених Податковим кодексом України Акт перевірки повинен був складений та вручений ПАТ «Янцівський гранітний кар`єр» не пізніше 28 лютого 2022 року. Натомість Акт перевірки було складено та направлено платнику податків лише 03.08.2023. Також, Позивач зазначає, що станом на 28.02.2022 не існувало Закону, який би зупиняв строки оформлення та направлення Актів перевірок податковим органом. Закон України № 2118 прийнято 03.03.2022, який набрав чинності 07.03.2023, що підтверджує факт незаконних дій з боку Відповідача.

Додатково, Позивач вказує, що Податкове повідомлення-рішення з нарахування податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб є протиправним оскільки ним повторно нараховані узгоджені грошові зобов`язання, які вже були самостійно задекларовані платником податку та за відсутності податкового порушення з їх декларуванні.

Нарахування Штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, штрафні санкції здійснено за періоди які не були предметом перевірки і вже були попередньо перевірені в рамках податкової перевірки у 2019 р. (Акт перевірки від 14.06.2019).

Окрім того, не погоджуючись із застосованим до нього розміром штрафних санкцій Позивач зазначає , що застосування штрафних санкції в розмірі 50 % з, є незаконним та прийнятим з порушенням положень п. 125.1.3 ст. 125-1 Податкового кодексу України, оскільки протягом 1095 днів до моменту прийняття ППР підприємство не вчиняло аналогічних порушень, з огляду на це виявленні порушення не є повторними.

Також, податкових повідомленнях рішеннях в супереч реальних обставин необгрунтовно зазначається про наявність умислу підприємства у вчиненому порушенні та відсутність обставин які пом`якшує відповідальність.

01 грудня 2023 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.

14 грудня 2023 року ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі № 280/9897/23 та призначено підготовче засідання на 04 січня 2024 року о 14 год. 00 хв.

20.12.2023 відповідачем подано відзив на позовну заяву з доказами направлення його копії на адресу позивача 20.12.2023.

У відзиві на позов відповідач просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що перевірка Позивача здійснена згідно затвердженого плану - графіку проведення документальних перевірок суб`єктів господарювання на 2022 рік отже пеервірка проведену у повній відповідності до норм Податкового кодексу України. Також вказує, що прийнятою КМУ постановою № 89 від 03.02.2021 надано дозвіл на проведення документальних планових перевірок юридичних осіб, право на проведення яких надається з дотриманням вимог Податкового кодексу України.

Стосовно тверджень Позивача про порушення термінів складання та направлення акту перевірки, то зазначає, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей та подання звітності у період дії воєнного стану від 03.03.2022 № 2118-ІХ Податковий кодекс України доповнено п.п. 69.9 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідних положень» відповідно до якого для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків , визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контрольза дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Стосовно тверджень Позивача про порушення порядку донарахування самостійно узгодженого зобов`язання вказує, що в порушення вимог п.п. 168.1.1. п.п. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України встановлена заборгованість Позивача перед бюджетом з податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

В зв`язку з чим вважає, що дії контролюючого органу та спірні податкові повідомлення - рішення винесені законно та обґрунтовано, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі

02.01.2024 представником позивача надана Відповідь на відзив в якому зазначено, що суперечність між нормами Податкового кодексу України та Постанова Кабінету Міністрів України № 89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок» вже була предметом дослідження прийнята судами різних інстанцій, в тому числі і Верховного Суду.

Також, вказав що встановлення обставин щодо неправомірності проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої й було прийнято спірне податкове повідомлення- рішення, є достатнім для висновку про його протиправність і фактично не потребує переходу до перевірки інших підстав позову за наявності доводів про процедурні порушення.

Ухвалою суду від 04.01.2024 закрито підготовче провадження на призначене судове засідання на 25.01.2024.

У судове засідання 25.01.2024 прибули представник позивача та представник відповідача.

Представник позивача вимоги позову підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на доводи, наведені у позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача вимоги позову не визнав та просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на доводи, наведені у відзиві на позов.

У судовому засіданні 25 січня 2024 року судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.

Публічне акціонерне товариство "Янцевський гранітний кар`єрг" (ІК в ) зареєстровано 24.11.1994 у встановленому законом порядку та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Запорізькій області, в тому числі як платник податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного соціального внеску.

Судом встановлено, що на підставі наказу ГУ ДПС у Запорізькій області № 115-п від 17.01.2022 в період з з 01.02.2022 по 21.02.2022 проведена планова виїзна перевірка документальна перевірка Позивача, за результатами якої складено Акт про результати документальної планової виїзної перевірки ПАТ «Янцівський гранітний кар`єр» за період з 01.02.2019 по 30.09.2021 з питань своєчасності, достовірності. Повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору та з 01.04.2019 по 30.09.2021 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 03.08.2023 № 4336/08-01-24-08/05467607.

Акт перевірки отримано Позивачем поштою 24 серпня 2023 року. У висновках даного Акту зазначено, що за результатами перевірки встановлено наступні порушення:

- п.п. 168.1.1 п.п. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2 75 5-УТ (зі змінами), а саме сплата (перерахування) не в повному обсязі податку на доходи фізичних осіб під час виплати доходу у періоді з 01.04.2019 по 30.09.2021 у розмірі 7 439 255,36 грн та заборгованість перед бюджетом з податку на доходи фізичних осіб на 30.09.2021 у розмірі 4 129 293,82 грн;

- п. 161 підрозділу 10 розділу XX, п.п. 168.1.1 п.п. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ (зі змінами), а саме сплата (перерахування) не в повному обсязі військового збору під час виплати доходу у періоді з 01.04.2019 по 30.09.2021 у розмірі 157 535,14 грн;

- п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VІ (зі змінами), у податковій звітності за травень 2020 року самостійно донараховано єдиного внеску у зв`язку з виправленими помилками у розмірі 31 454,85 грн, в тому числі: листопад 2018 р. - 353,43 грн, грудень 2018 р. - 1767,13 грн, січень 2019 р. - 1 855,48 грн, лютий 2019 р. - 1767,13 грн, березень 2019 р. - 1 767,13 грн, квітень 2019 р. - 1 855,48 грн, травень 2019 р. - 1 855,48 грн, червень 2019 р. - 1590,41 грн, липень 2019 р. - 2 032,20 грн, серпень 2019 р. - 1855,48 грн, вересень 2019 р. - 1855,48 грн, жовтень 2019 р. - 1 943,84 грн, листопад 2019 р. -1855,48 грн, грудень 2019 р. - 1855,48 грн, січень 2020 р. - 1855,48 грн, лютий 2020 р. - 1 767,13 грн, березень 2020 р. - 1 855,48 грн, квітень 2020 р. - 1 767,13 грн.

04.09.2023 Позивач подав до ГУ ДПС у Запорізькій області Заперечення на Акт перевірки.

28.09.2023 Позивач отримав

- Податкове повідомлення-рішення від 25 вересня 2023 року № 08 про донарахування податку на доходи фізичних осіб 4 129 293,82 грн, штрафу 2573578,33 грн та пені 1814378,33 грн;

- Податкове повідомлення-рішення від 25 вересня 2023 року № 08 про нарахування штрафу з військового збору в сумі 18671,67 грн, пені в сумі 773,47 грн;

- Рішення від 25 вересня 2023 року № 08 про застосування Штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 15727,43 грн.

Позивач скористався процедурою адміністративного оскарження шляхом подання 03.10.2023 адмінстративної скарги до ДПС України.

На подану адміністративну скаргу ПАТ «Янцевський гранітний кар`єр» отримало рішення ДПС України:

- по розгляду питання оскарження - Рішення від 25 вересня 2023 року № 08 про застосування Штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 15 727,43 грн - Рішення про результати розгляду скаргу № 31730/6/99-00-06-03-02-06 від 23.10.2021 отримано 30.11.2023 (відповідно граничний строк звернення до суду 30.11.2023);

- по розгляду питання оскарження Податкового повідомлення-рішення від 25 вересня 2023 року № 08 про донарахування податку на доходи фізичних осіб 4 129 293,82 грн, штрафу 2 573 578,33 грн та пені 1 814 378,33 грн, та Податкового повідомлення-рішення від 25 вересня 2023 року № 08 про нарахування штрафу з військового збору в сумі 18 671,67 грн, пені в сумі 773,47 грн - Рішення про результати розгляду скаргу № 35180/6/99-00-06-01-03-06 від 27.11.2021 отримано 07.12.2023 (відповідно граничний строк звернення до суду 07.01.2024).

Не погоджуючись із висновками акту перевірки та прийнятими рішеннями, позивач звернувся до суду із вказаним позовом про їх скасування.

Правомірність вищенаведених податкових повідомлень-рішення є предметом спору у даній справі.

Заслухавши учасників справи, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача повністю з таких підстав.

Вивчаючи обставини щодо заявлених позивачем підстав позову з приводу процедурних порушень контролюючим органом вимог податкового законодавства, зокрема, проведення документальної планової виїзної перевірки позивача за наказом відповідача № 1554-п від 31.03.2021 в період дії мораторію, встановленого абз. 1 п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, суд виходить з наступного.

У разі, якщо контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення - рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після допуску платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки.

Незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень.

При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Така правова позиція відповідає завданням та основним засадам адміністративного судочинства, закріпленим у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у його постанові від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18, від 04.08.2021 у справі № 640/1792/19, яка є обов`язковою до застосування адміністративними судами у порядку, встановленому ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ключовим у цій справі є питання можливості застосування постанови Кабінету Міністрів України від 3 лютого 2021 року № 89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок» в умовах чинності пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, яким зупинено проведення документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними, по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19).

Так, як встановлено судом із наданих учасниками справи копій документів, посадовими особами контролюючого органу на підставі наказу відповідача № 115-п від 17.01.2022 у період з 01.024.2022 по 21.02.2022 була проведена документальна планова виїзна перевірка позивача за результатами якої був складений акт від 03.08.2023 № 4336/08-01-24-08/05467607 за висновками якого встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства в частині наявності заборгованості у Позивача ПДФО, військового збору та єдиного соціального внеску та позивач, оспорюючи прийняті за наслідками такої перевірки податкові повідомлення-рішення, оскаржує, у тому числі і дії відповідача з проведення зазначеної планової виїзної перевірки, вважаючи, що така перевірка була проведена протиправно у період дії мораторію, встановленого приписами абз. 1 п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, а відповідно, і прийняті за результатами такої перевірки оспорювані податкові повідомлення - рішення є протиправними.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом також визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до підпункту 19-1.1.1 пункту 19-1 статті 19-1 ПК України передбачено, що контролюючі органи, зокрема, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

За приписами п. 75.1 ст. 75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Порядок проведення документальних планових виїзних перевірок визначає стаття 77 ПК України, а строки їх проведення, в тому числі підстави для зупинення, визначено статтею 82 ПК України.

18 березня 2020 року набрав чинності Закон України від 17 березня 2020 року № 533-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), яким підрозділ 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено пунктами 52-1 52-5.

Зокрема, згідно з пунктом 52-2 установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 р., крім документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу. Інформація про перенесення документальних планових перевірок, які відповідно до плану-графіку проведення планових документальних перевірок мали розпочатися у період з 18 березня по 31 травня 2020 року та на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, сппрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» не були розпочаті, включається до оновленого плану-графіку, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 30 березня 2020 року. Документальні та фактичні перевірки, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними, тимчасово зупиняються на період до 31 травня 2020 року. Таке зупинення перериває термін проведення перевірки та не потребує прийняття будь-яких додаткових рішень контролюючим органом. На період з 18 березня по 31 травня 2020 року зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ внесено зміни до Податкового кодексу України, зокрема, підрозділ 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено пунктом 52-2 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин - 31.03.2021), яким встановлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19), крім:

- документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків;

- документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу;

- фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині:

- обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

- цільового використання пального та спирту етилового платниками податків;

- обладнання акцизних складів витратомірами - лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

Документальні та фактичні перевірки, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними, тимчасово зупиняються на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19). Таке зупинення перериває термін проведення перевірки та не потребує прийняття будь-яких додаткових рішень контролюючим органом.

На період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Дію карантину введено постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID -19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних заходів протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» продовжено дію карантину з 19 грудня 2020 року по 28 лютого 2021 року.

Надалі, постановами Кабінету Міністрів України від 17.02.2021 № 104, від 21.04.2021 № 405, від 16.06.2021 № 611, від 11.08.2021 № 855, від 22.09.2021 № 981 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» продовжено дію карантину, зокрема, до 01.10.2021 та до 31 грудня 2021р.

Отже, із аналізу вищенаведених норм податкового законодавства, можна дійти висновку, що вищенаведеними нормами законодавцем запроваджено загальне правило в силу якого протягом дії карантину не призначаються документальні та фактичні перевірки, зокрема, і планові виїзні.

Тобто, у період з 31.03.2021 (дата прийняття наказу на проведення документальної планової виїзної перевірки), а також і у період з 26.04.2021 по 19.05.2021 (період проведення такої перевірки) діяв мораторій, запроваджений вищенаведеними нормативно - правовими актами, у тому числі і на проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків.

Між тим, у відповідності до вимог п. 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України від 17.09.2020 № 909-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, надано право Кабінету Міністрів України скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, крім випадків, коли зазначене може призвести до обмеження конституційних прав чи свобод особи.

Із посиланням на п. 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України від 17.09.2020 № 909-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 03.02.2021 № 89, якою було скорочено строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України в частині дії мораторію на проведення деяких перевірок, дозволивши проведення таких видів перевірок юридичних осіб: тимчасово зупинених документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18 березня 2020 рок та не були завершеними; документальних перевірок, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 ст. 77 Кодексу; документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.1 та/або 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Кодексу, суб`єктів господарювання реального сектору економіки, які сформували податковий кредит за рахунок оформлення ризикових операцій з придбання товарів/послуг (із переліку ризикових платників податків, визначених у межах роботи Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України з питань розслідування оприлюднених у засобах масової інформації фактів можливих корупційних дій посадових осіб органів державної влади, які призвели до значних втрат дохідної частини Державного бюджету України, утвореної відповідно до Постанови Верховної Ради України від 24 квітня 2020 р. № 568-ІХ); документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями; документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.12, 78.1.14, 78.1.15, 78.1.16 пункту 78.1 статті Кодексу.

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що, у даному випадку, має місце правова колізія між положеннями абз. 1 п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України у редакції Закону України від 17.03.2020 № 533-ІХ та положеннями Закону України від 13.05.2020 № 591-ІХ (до яких змін не вносилось та якими запроваджено мораторій на проведення документальних податкових перевірок) з одного боку та між положеннями п.4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України від 17.09.2020 № 909-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» і постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 № 89 (якими відновлено проведення документальних податкових перевірок) з іншого боку.

В той же час, приписами п. 2.1 ст. 2 Податкового кодексу України визначено, що зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

А згідно до вимог п. 5.1, п. 5.2 ст. 5 Податкового кодексу України передбачено, що поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та закони з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу. У разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

У відповідності до п. 7.3 ст. 7 ПК України встановлено, що будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Так, норми п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України в частині обмежень на проведення документальних (планових, позапланових), у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, були діючими та не скасовані (таких доказів відповідачем суду не надано), жодних змін станом на 17.01.2022 до неї законодавцем не вносилось. Карантин на час проведення документальної планової виїзної перевірки позивача з 17.01.2022 (дата прийняття наказу) та у період проведення такої перевірки з 01.02.2022 по 21.02.2022 також був діючим.

При цьому, судом враховується і те, що приписи пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України є нормою вищої юридичної сили ніж Постанова Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 № 89 і її приписи суперечать вищезгаданим приписам п. 52-2, тому у відповідності до вимог п. 5.2 ст. 5 та п. 7.3 ст. 7 ПК України, саме норми ПК України підлягають застосуванню у даних правовідносинах.

Дана правова позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у його постановах від 15.04.2022 у справі № 160/5267/21, від 27.04.2022 у справі № 140/1846/21, яка є обов`язковою для застосування адміністративним судом у відповідності до вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічна правова позиція також міститься і у постановах Третього апеляційного адміністративного суду від 12.01.2022 у справі № 160/11068/21 та від 22.01.2022 у справі № 340/1426/21.

Окрім того, судом також враховується і те, що у відповідності до вимог п. 56.21 ст. 56 ПК України встановлено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав і обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у спірному випадку призначення та проведення документальної планової перевірки позивача здійснено посадовими особами контролюючого органу у період дії мораторію протиправно, тобто, без дотримання та з порушенням норм 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), які підлягають застосуванню у даних правовідносинах як правовий акт, що має вищу юридичну силу, ніж приписи постанови Кабінету Міністрів України №89, а тому прийняті за результатами такої перевірки податкові повідомлення-рішення підлягають визнанню протиправними та скасуванню у судовому порядку.

Також, у даному випадку, суд приходить і до висновку, що у адміністративного суду відсутні підстави для переходу перевірки підстав позову щодо наявності порушень Відповідачем, щодо порушення строків оформлення акта перевірки та відсутності у Позивача порушень податкового законодавства, встановлених за наслідками такої перевірки та описаних в акті перевірки від 03.08.2028.

Зокрема висновків, що станом на 28.02.2022 (дату закінчення строку для оформлення акта перевірки), не існувало Закону, який би зупиняв строки оформлення та направлення Актів перевірок податковим органом. Закон України № 2118 прийнято 03.03.2022, який набрав чинності 07.03.2023, що підтверджує факт незаконних дій з боку Відповідача, а також про повторність нарахування Позивачу узгоджених грошових зобов`язань, які вже були самостійно задекларовані платником податку, за відсутності податкового порушення з їх декларуванні. Та висновків про завищення суми штрафних санкцій внаслідок застосування надмірного розміру штрафних санкцій.

Оскільки визнання судом перевірки незаконною (протиправною) не породжує правових наслідків такої перевірки, а сам акт такої перевірки, виходячи з положень щодо допустимості доказів, закріплених у ч. 2 ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у цій справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

Наведене правова позиція узгоджується і з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 520/8836/18 та від 04.08.2021 у справі № 640/1792/19, яка є обов`язковою для застосування адміністративним судом у відповідності до вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування ст. 76 наведеного Кодексу.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідачем у ході судового розгляду справи не доведено жодними належними, достатніми та достовірними доказами правомірність прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень, з урахуванням обставин встановлених судом та аналізу вищенаведених норм чинного податкового законодавства, які не спростовані відповідачем.

Є безпідставними та необґрунтованими, тому відхиляються судом, доводи представника відповідача з приводу отримання працівниками позивача (водіями автобусів) додаткового блага у вигляді безоплатно отриманого палива згідно подорожніх листів, оскільки проаналізований судом зміст подорожніх листів інформації про те, що водіями автобусів (працівниками позивача) було отримано паливо безоплатно для особистих потреб не містить, а фіксує лише маршрут руху відповідного транспортного засобу, витрати палива, а отже, вказані подорожні листи не можуть бути належними доказами отримання водіями позивача безоплатно отриманого палива для особистих потреб в якості додаткового блага у розумінні ст. ст. 72-76 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також відповідачем у ході судового розгляду справи жодними належними, допустимими та достатніми доказами не доведено факту того, що, отримуючи безоплатно паливо від позивача, водії автобусів, зазначені у акті перевірки та у подорожніх листах, не були пов`язані з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами) з урахуванням вимог приписів п.п. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України, таких доказів суду не надано.

Окрім того, як вбачається і зі змісту відзиву на позов, відповідач в частині позовних вимог позивача, що стосуються процедурних порушень відповідачем проведення документальної планової перевірки в період дії мораторію, лише зазначає та цитує судову практику Верховного Суду, наведену у його постановах від 08.09.2021 у справі № 816/228/17, від 29.11.2021 у справі № 280/1367/20, від 01.12.2021 у справі № 400/1646/20, від 06.07.2022 у справі № 815/551/14, від 30.01.2020 у справі № 599/1422/16-а та від 19.04.2022 у справі № 816/687/16, проте, адміністративним судом при вивченні змісту вищенаведених судових рішень було встановлено, що правові висновки, викладені у вказаних постановах касаційного суду зроблені у інших правовідносинах та не стосуються вирішення питання колізії у застосуванні приписів постанови Кабінету Міністрів України № 89 та п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України (що є предметом даного спору), а, отже, вказані висновки зроблені не у подібних правовідносинах, що виключає їх обов`язковість застосування адміністративним судом у даній справі у порядку та у спосіб, визначений ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Всі інші доводи, зазначені відповідачем у відзиві на позов судом не приймаються до уваги та відхиляються, оскільки вони не підтверджені жодними належними та достовірними доказами і не спростовують фактів проведення контролюючим органом документальної планової перевірки позивача з 01.02.2022 по 21.02.2022 у період дії мораторію на проведення таких перевірок, тобто, з порушенням приписів п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України.

Крім того, з урахуванням викладеного, судом враховується і те, що відповідно достатні 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент. Тому за наведених вище підстав, якими Суд обґрунтував своє рішення, не вбачається необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у справі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши у відповідності до вимог ч. 2 ст. 2 наведеного Кодексу правомірність прийняття відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, оспорюваних податкових повідомлень - рішень, суд приходить до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є такими, що прийняті не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, з порушенням норм п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин 31.03.2021 -19.05.2021) не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що, при прийнятті оспорюваних податкових повідомлень-рішень та рішення про застосування штрафних санкцій, відповідач, провівши документальну планову виїзну перевірку позивача у період дії мораторію, встановленого п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин 01.02.2022 -21.02.2022), допустив порушення прав та інтересів позивача, у зв`язку з чим такі порушені права та інтереси позивача підлягають судовому захисту та відновленню шляхом визнання протиправними та скасування вищенаведених податкових повідомлень-рішень.

Приймаючи до уваги все вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з наведеного, наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову у повному обсязі, слід стягнути з бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень Головного управління ДПС у запорізькій області на користь позивача понесені ним. судові витрати по сплаті судового збору у загальній сумі 26 840 грн 00 коп.

Що стосується стягнення з бюджетних асигнувань відповідача судових витрат на професійна правничу допомогу, то дане питання за заявою (клопотанням) позивача, заявленою до закінчення судових дебатів, буде вирішено у порядку та у спосіб, встановлений ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного суду України.

Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250 та 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Янцівський гранітний кар`єр" (70050, Запорізька обл., Запорізький р-н, смт Кам`яне, вул. Зелена, буд. 30, код ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 166, код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 25.09.2023 № 08 про донарахування податку на доходи фізичних осіб 4 129 293,82 грн, штрафу 2 573 578,33 грн та пені 1 814 378,33 грн, яке прийняте Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.09.2023 № 08 про нарахування штрафу з військового збору в сумі 18 671,67 грн, пені в сумі 773,47 грн, яке прийняте Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.

Визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 25.09.2023 № 08 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 15 727,43 грн, яке прийняте Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області на користь Публічного акціонерного товариства "Янцівський гранітний кар`єр" судовий збір у розмірі 26 840 (двадцять шість тисяч вісімсот сорок) гривень 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлене у повному обсязі та підписане суддею 01 лютого 2024 року.

Суддя Р.В. Сацький