Справа № 260/113/24
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2024 рокум. Ужгород№ 260/113/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючої судді Маєцької Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області в особі Мукачівського відділу № 1 Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській областіпро визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області в особі Мукачівського відділу № 1 Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, якою просить: 1) Визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області в особі Мукачівського відділу № 1 щодо відмови у вклеюванні до паспорта громадянина України зразка 1994 року, який виданий на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нової фотокартки у зв`язку з досягненням 45-річного віку; 2) Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області в особі Мукачівського відділу № 1 вклеїти до паспорта громадянина України зразка 1994 року, який виданий на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нову фотокартку у зв`язку з досягненням 45-річного віку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач після досягнення нею 45-річного віку особисто звернулася до Мукачівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України із заявою про вклеювання фотокартки до паспорта громадянина України у вигляді книжечки зразка 1994 року. При цьому, надала усі необхідні документи для вклеювання фотокартки до паспорту-книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ. Однак, відповідач відмовив у вклеюванні фотокартки до паспорта позивача, що й стало підставою для звернення до суду.

Головне управління ДМС України в Закарпатській області надало суду відзив на позов, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що позивач 19 вересня 2023 року звернулася до Мукачівського відділу № 1 ГУ ДМС у Закарпатській області із заявою про вклеювання до паспорта громадянина України фотокартки при досягненні 45-річного віку. В той же час, 45 років позивачу виповнилося 24 листопада 2001 року, відтак позивач звернулася для вклеювання фото через 22 роки після досягнення 45-річного віку. Чинне законодавство України визнає недійсним паспорт, до якого протягом місяця з моменту настання 45-річного віку не вклеєно фотокартку та відповідно до п. 6 Порядку, пункту 18 Положення № 2503 такий паспорт підлягає обміну. На переконання відповідача, позивачем жодним чином не доведено порушення своїх прав, оскільки він ніякими доказами не може спростувати факту тривалого пропуску встановленого законом строку. При цьому, за обміном паспорту громадянина України позивач не звернулася.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що позивачу 20 січня 1998 року було видано паспорт громадянина України у формі книжечки.

19 вересня 2023 року позивач звернулася до Мукачівського відділу Головного управління Державної міграційної служби в Закарпатській області із заявою про вклеювання до паспорту фотографії. У вказаній заяві позивач зазначила, що не дає згоду на збір і обробку персональних даних.

Мукачівський відділ № 1 Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області листом № 2101.18-950/2111.19-23 від 11 жовтня 2023 року повідомив, що враховуючи те, 45 років позивачу виповнилося 24.11.2001 року, то нею порушено строк встановлений Тимчасовим порядком оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України № 456 від 06.06.2019 року, відтак відсутня можливість надати позивачу адміністративну послугу «вклеювання фотокартки по досягненню 25-45 річного віку».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 5 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року №2235-III (надалі - Закон №2235-ІІІ) визначено, що документом, що підтверджує громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.

Згідно з вимогами статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

За приписами статті 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 32 Конституції України визначено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" (далі - Закон №5492) документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: 1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: а) паспорт громадянина України.

Частинами першою, другою, четвертою та п`ятою статті 14 Закону №5492 передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, що вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

До завершення роботи із забезпечення у повному обсязі територіальних підрозділів Державної міграційної служби матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки; прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01.11.2016 припиняється (пункт 3 Постанови № 302).

Пунктом 131 Постанови №302 передбачено, що до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті, вноситься така інформація: біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук) виключно за згодою особи.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України №2297-VI "Про захист персональних даних" (далі - Закон №2297-VI) мета обробки персональних даних має бути сформульована у законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

Суд зазначає, що законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що в свою чергу не виправдовує неякісний закон та впливає на конституційні права такої особи. Реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватись, як і раніше, в межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. Технології не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи.

Аналогічна правова позиція висловлена в рішенні Верховного Суду від 07.02.2019 у справі №803/1306/17.

В той же час, судом встановлено, що позивач звернулася до відповідача із проханням вклеїти у паспорт зразка 1994 року нову фотокартку, у зв`язку із досягненням нею 45-річного віку з пропуском місячного строку. При цьому, звертаючись із вказаною заявою, позивач фактично зазначила про небажання отримувати паспорт нового зразку за своїми переконаннями, просила лише вклеїти фотокартку у паспорт-книжечку. Наведені обставини є основним мотивом заявленого адміністративного позову.

Суд зазначає, що 03.10.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №795, якою внесено зміни до пункту 6 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 та визначено, що обмін паспорта громадянина України здійснюється у разі якщо особа досягла 25- чи 45- річного віку та не звернулась в установленому порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток.

Згідно з пунктами 1, 3, 8 Положення про паспорт громадянина України паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт дійсний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується. До паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають віку особи. Паспорт, в якому не вклеєні такі фотокартки при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним.

Таким чином, паспорт позивача, в якому при досягненні його власником 45-ти річного ву у встановлений строк не була вклеєна фотокартка, вважається недійсним.

Суд зазначає, що особливий характер таких спірних відносин зумовлений фізичним віком особи (досягненням 45-ти річного віку), а тому чинне законодавство не передбачає підстав та права суду для поновлення такого строку, так як ніхто не може вплинути (зупинити чи поновити) фізичний вік особи.

Суд враховує аргументи позивача, що Порядок №302 не містить імперативної заборони щодо вклеювання фотокартки до паспорту у формі книжечки після спливу місячного строку. У той же час, позитивне вирішення цього питання з порушенням встановленого строку може мати місце тільки в межах того періоду, в якому вік громадянина складає 45 років. У іншому випадку, взагалі втрачається сенс законодавчого припису щодо вклеювання фотокартки як такого, що покликаний забезпечити ідентифікацію особи саме станом на цей вік.

За приписами пункту 6 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 обмін паспорта здійснюється у разі якщо особа досягла 25- чи 45-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток.

Судом з матеріалів справи встановлено, що позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , відтак 45 років їй виповнилося 24 листопада 2001 року. В той же час, до Мукачівського відділу № 1 Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області із заявою про вклеювання фотографії до паспорту звернулася 19 вересня 2023 року, тобто у 67 років.

Відтак, позивачем пропущено строк звернення за вклеюванням фотографії, що відповідає вікові у зв`язку із досягненням 45-річного віку.

Таким чином, підстави для зобов`язання відповідача вклеїти фотокартку у зв`язку з досягненням позивачем 45-річного віку в її паспорт у формі книжечки відсутні.

Законодавець чітко врегульовує спірні відносини і встановлює, що паспорт, в якому не вклеєні фотокартки при досягненні його власником відповідного віку, вважається недійсним.

Зазначене свідчить, що позовні вимоги позивача не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є безпідставними і задоволенню не підлягають.

У відповідності до ст. 139 КА України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області (вул. Грибоєдова, 12а, м. Ужгород, Закарпатська область, 88017) в особі Мукачівського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України Закарпатської області (вул. Ярослава Мудрого, 87, м. Мукачево, Закарпатська область,89600) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяН.Д. Маєцька