Справа № 380/13257/23
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 рокусправа № 380/13257/23
зал судових засідань №11

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Сенчука Л.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу

в с т а н о в и в :

І. Стислий виклад позицій учасників справи

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до військової частини НОМЕР_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 (далі відповідач), у якій просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ в/ч НОМЕР_1 №27-ОД від 16.02.2023 Про результати службового розслідування проведеного для встановлення причин та умов відмови вибути в район виконання завдань військовослужбовців В/Ч НОМЕР_4 в частині, що стосується позивача, ОСОБА_1 , зокрема:

п. 8 за порушення військової дисципліни та неналежне виконання службових обов`язків, а саме за порушення статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIY, пункту "а" статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення "ЗАУВАЖЕННЯ" командиру 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 молодшому сержанту ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.01.2023 року прибувши у пункт постійної дислокації в/ч НОМЕР_1 позивач доповів про завершення проходження ВЛК та повідомив, що відповідно до постанови ВЛК є непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Незважаючи на це, 28.01.2023 року близько 13:00год. позивачу було доведено бойовий наказ в/ч НОМЕР_1 № 22/КП від 28.01.2023 року про виїзд у район здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ проти України для виконання бойових завдань за призначенням, а також надано строк прибуття від 28.01.2023 року до 30 січня 2023 року. Розуміючи власну неспроможність виконати наказ у повному обсязі, позивач усно доповів про це та покинув приміщення у зв`язку з різким погіршенням здоров`я. 28.01.2023 року близько 17:00год. позивач відмовився у підписі про ознайомлення з бойовим наказом та у наданні письмових пояснень, про що складені відповідні акти (№№ 51, 52 від 28.01.2023 року).

29.01.2023 року близько 00:10 год. позивача доставлено бригадою ЕМД у приймальню діагностичного відділення у КНП Новояворівської лікарні ім. Ю. Липи зі скаргами на підвищення артеріального тиску та втрату свідомості, що підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного хворого від 29.01.2023 року.

11.02.2023 року проведено бесіду між позивачем та представниками військової частини. Згідно з аркушем бесіди від 11.02.2023 року позивач вказав, що бажає звільнитися після проходження МСЕК, та не бажає проходити службу у військовому резерві.

Позивач посилається також на порушення процедури проведення службового розслідування, оскільки доведення позивачу наказу в/ч НОМЕР_1 від 28.01.2023 року № 22/КП, складення рапорту про відмову вибувати в район виконання завдань, а також проведення службового розслідування здійснювалися майором ОСОБА_2 , який є зацікавленим у результатах такого розслідування, оскільки він доводив до відома згаданий наказ.

Позивач зазначає, що службове розслідування призначене 28.01.2023 року та мало бути проведеним до 15.02.2023 року, хоча згідно з актом службового розслідування від 16.02.2023 року воно було завершено 16.02.2023 року, тобто з порушенням строку його проведення.

Відповідач 18.08.2023 року подав до суду відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити у задоволенні позову повністю. Відзив обґрунтований тим, що наказом командира в/ч НОМЕР_1 № 22/КП від 28.01.2023 року про виїзд у район здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони позивачу пропонувалося вибути до с.Глушківка, Харківської області. Позивач повідомив про неможливість виконання наказу у зв`язку зі станом здоров`я. Проте, відповідач вказує, що жодним чином не вбачається, що позивач міг бути відправлений для виконання завдань чи несення служби, що б не відповідала його стану здоров`я, зважаючи на можливість виконання службових обов`язків у підрозділі забезпечення.

Відповідач зазначає, що недоведення наказу про накладення дисциплінарного стягнення до відома позивача не є достатньою підставою для задоволення позову та скасування наказу, оскільки такий факт не вказує на відсутність порушення, яке було зафіксовано у наказі чи іншому розпорядчому документі.

Доведення до відмова позивача наказу В/Ч НОМЕР_1 від 28.01.2023 року №22/КП, складення рапорту про відмову вибувати в район виконання завдань, а також проведення службового розслідування здійснювалися майором ОСОБА_2 не вказують на його неупередженість, оскільки обов`язок щодо здійснення таких дій покладений на нього командиром військової частини НОМЕР_1 як на заступника начальника штабу в/ч НОМЕР_1 . Додатково зазначає, що в розслідуванні брали участь безпосередній керівник позивача ТВО командира 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_3 , а службова характеристика надана за підписом командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 .

Відповідач посилається на те, що фактично службове розслідування, його матеріали та пропозиції надані командиру в/ч НОМЕР_1 до 18:00год. 14.02.2023 року.

Додатково відповідач наголошує на тому, що долучене позивачем свідоцтво про хворобу ВЛК № 588 від 24.01.2023 року є таким, що не підлягає затвердженню штатною ВЛК і таким, що видане без постанови. Відповідач зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази отримання ним оригіналу згаданого свідоцтва.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Просив суд позов задовольнити повністю.

У судове засідання відповідач явку представника не забезпечив, належним чином повідомлений про час, дату і місце розгляду справи. Клопотань, пов`язаних із розглядом справи, від відповідача до суду не надходило.

ІІ. Рух справи

Ухвалою від 19.06.2023 року суд залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою від 17.07.2023 року суд прийняв позовну заяву до розгляду й відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 11.09.2023 року суд витребував докази у справі.

Ухвалою від 26.09.2023 року суд вирішив розглядати справу у режимі відеоконференції.

Заходи забезпечення доказів чи позову у справі не вживались.

ІІІ. Фактичні обставини справи

Позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 08.03.2022 року по 23.02.2023 року.

Відповідно до наказу командира відповідача № 13 від 08.03.2022 позивач призначений на посаду командира 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 . Безпосереднім керівником позивача є ТВО командира 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_3 .

Наказом в/ч НОМЕР_1 № 22/КП від 28.01.2023 року про виїзд у район здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ проти України для виконання бойових завдань за призначенням позивачу пропонувалося вибути до с. Глушківка, Харківської області. З вказаним наказом позивач не ознайомився, що підтверджується актом відмови у підписі про ознайомлення з бойовим наказом від 28.01.2023 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 29-АД від 28.01.2023 року призначено службове розслідування за фактом відмови вибувати в район виконання завдань військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , зокрема позивача.

Актом службового розслідування, затвердженим 16.02.2023 року, встановлено факт порушення статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Рішенням командира військової частини НОМЕР_1 вирішено:

- за допущені порушення Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України притягнути командира 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді зауваження;

Вважаючи наказ командира військової частини НОМЕР_1 №27-ОД від 16.02.2023 року протиправним, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

IV. Позиція суду

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України визначаються нормами Закону України Про військовий обов`язок та військову службу.

Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі Статут).

Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Згідно зі статею 12 Статуту про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Статею 16 Статуту передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Дисциплінарний статут Збройних Сил України затверджений Законом України від 24.03.1999 №551-XIV (далі Дисциплінарний статут).

Відповідно до пунктів 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статею 4 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно зі статею 5 Дисциплінарного статуту за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Статею 45 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Системний аналіз наведених положень дає підстави для висновків, що суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.

Відповідно до статі 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені згаданим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно зі статею 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

У кожному випадку вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень вимог Закону України "Про запобігання корупції" з метою виявлення причин та умов, що сприяли його вчиненню, службове розслідування призначається командиром самостійно або проводиться за його рішенням за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції.

Відповідно до статті 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Відповідно до статті 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Згідно з приписами статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

д) пониження в посаді;

е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 (далі Порядок №608).

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку № 608 передбачено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Надаючи правову оцінку обставинам у справі та доказам, поданих на їх обґрунтування, суд дійшов наступних висновків.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 29-АД від 28.01.2023 року призначене службове розслідування за фактом відмови вибувати в район виконання завдань військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , в тому числі ОСОБА_1 .

Підставою для призначення розслідування слугував рапорт заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 № 150 від 28.01.2023 року, в якому він повідомив командира військової частини про невиконання військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , в тому числі ОСОБА_1 , вимог наказу № 22/КП від 27.01.2023 року про виїзд у район здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ проти України для виконання бойових завдань за призначенням.

Начальник штабу військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_2 у рапорті № 150 від 28.01.2023 року зазначив: Молодший сержант ОСОБА_1 командир 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти відмовився від виконання наказу № 22/КП від 27.01.2023 та відмовився від підпису про ознайомлення з вищенаведеним наказом, під час доведення наказу без дозволу, самовільно залишив приміщення штабу та переховувався від посадових осіб на території військової частини.

У поясненнях заступник начальника штабу з мобілізаційної роботи майор ОСОБА_4 зазначив: Під час оголошення наказу № 22/КП без дозволу, самовільно вийшов командир 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти молодший сержант ОСОБА_1 . Також ОСОБА_1 всіляко уникав посадових осіб військової частини НОМЕР_1 , на зауваження не реагував, ознайомитися і виконати бойовий наказ № 22/КП від 27.01.2023 відмовився. Нецензурно висловлювався і заявляв, що наказ № 22/КП від 27.01.2023 є злочинним по відношенню до нього. По медичну допомогу, станом на 18:00 год., молодший сержант ОСОБА_1 не звертався.

У поясненнях штаб-сержант 3 категорії групи планування штабу військової частини старший сержант ОСОБА_5 зазначив: Під час ознайомлення із наказом № 22/КП командир 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти молодший сержант ОСОБА_1 без дозволу самовільно покинув приміщення штабу військової частини НОМЕР_1 .

У поясненнях помічник командира батальйону з фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_6 зазначив: Під час ознайомлення із наказом № 22/КП командир 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти молодший сержант ОСОБА_1 без дозволу самовільно покинув приміщення штабу військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до акта від 28.01.2023 року відмови у дачі пояснень та підписі про ознайомлення з бойовим накази командира військової частини НОМЕР_1 від 27.01.2023 року №22/кн позивач відмовився від надання пояснень.

Згідно з поясненнями позивача від 11.02.2023, він неодноразово звертався із рапортами 31.01.2023 та 09.02.2023 на проходження МСЕК, проте його рапорти не реєструвались. Після визнання його непридатним до проходження військової служби видано наказ від 27.01.2023 року №22, який зачитаний без його присутності. Додає також довідку про хворобу і виписку карти амбулаторного хворого.

На підставі аналізу пояснень заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи майора ОСОБА_4 , помічника командира батальйону з фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_6 , штаб-сержанта 3 категорії групи планування штабу військової частини старшого сержанта ОСОБА_5 актом службового розслідування, затвердженим 16.02.2023 року, встановлено відсутність у діях молодшого сержанта ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення, передбаченого статею 402 Кримінального кодексу України, проте за порушення військової дисципліни та неналежне виконання службових обов`язків, а саме за порушення статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, пункту "а" статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення "ЗАУВАЖЕННЯ" на командира 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 .

З аналізу статті 86 Дисциплінарного статуту вбачається, що передумовою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є доведення його вини у вчиненні дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.

Із змісту наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 29-АД від 28.01.2023 року, вбачається, що службове розслідування призначене за фактом відмови вибувати в район виконання завдань військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , в тому числі ОСОБА_1 . Пояснення у межах службового розслідування відбиралися саме з приводу самовільного залишення приміщення штабу позивачем, що не дозволило йому ознайомитися із змістом наказу № 22/КП від 27.01.2023 року та приступити до його виконання.

Як випливає з акта службового розслідування, затвердженого командиром відповідача 16.02.2023, у ньому встановлені обставини щодо самовільного залишення позивачем приміщення штабу під час оголошення бойового наказу.

У свою чергу, за результатами службового розслідування позивача вирішено притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, тобто за порушення обов`язку доповідати своєму безпосередньому начальникові про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження.

Суд констатує, що в ході проведеного службового розслідування не встановлено жодних обставин щодо порушення позивачем статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, тобто, встановлені в ході проведеного службового розслідування обставини не перебувають у правовому зв`язку із підставами притягнення його до дисциплінарної відповідальності за порушення статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.

Таким чином, проведене службове розслідування не відповідає вимогам в частині всебічності та повноти встановлених обставин щодо неправомірних дій військовослужбовця, причинного зв`язку між правопорушенням з приводу якого було призначене службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби.

Щодо доводів позивача про необ`єктивність проведеного службового розслідування, суд зазначає наступне.

Порядок проведення службового розслідування регулюються Розділом ІІІ Порядку №608.

Згідно з пунктом 3 Розділу ІІІ Порядку №608 особа, якій доручено проводити службове розслідування або голова та члени комісії з проведення службового розслідування визначаються командиром.

Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ Порядку № 608 до участі у проведенні службового розслідування заборонено залучати осіб, які є підлеглими військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, осіб, які брали участь у правопорушенні або особисто зацікавлені у результатах розслідування.

Як вбачається із наказу відповідача № 29-АД від 28.01.2023 року, яким призначено службове розслідування, його проведення доручене майору ОСОБА_2 .

Суд вважає, що проведення службового розслідування майором ОСОБА_2 не порушує вимоги Порядку №608, оскільки прямої заборони на можливість доручення йому проводити таке розслідування немає, а позивач не обґрунтував яким чином майор ОСОБА_2 може бути зацікавленим у результатах службового розслідування. При цьому сама лише обставина щодо оголошення майором ОСОБА_2 бойового наказу № 22/КП від 27.01.2023 не свідчить про наявність у нього особистої зацікавленості у результатах службового розслідування.

З таких підстав суд відхиляє доводи позивача у цій частині.

Щодо доводів позивача про порушення строків проведення службового розслідування, суд зазначає наступне.

Згідно з підпунктом 2 пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 608 днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Згідно з наказом відповідача № 29-АД від 28.01.2023 року, яким призначене службове розслідування, заступнику начальника штабу відповідача майору ОСОБА_2 наказано провести таке до 15.02.2023 року. Матеріали проведеного розслідування та пропозиції щодо прийняття рішення надати командиру до 18:00 год. 14.02.2023 року.

Проте як вбачається із акта службового розслідування, такий затверджений ТВО командира відповідача лише 16.02.2023.

Доказів, які б свідчили про те, що фактично службове розслідування було завершене, його матеріали та пропозиції були надані командиру військової частини НОМЕР_1 до 18:00год. 14.02.2023 року відсутні. Також відповідач в ході розгляду справи не посилався на ту обставину, що строк проведення службового розслідування продовжувався.

Таким чином, відповідач порушив строк проведення службового розслідування, визначений наказом № 29-АД від 28.01.2023 року, що у свою чергу, становить істотне порушення вимог порядку проведення службового розслідування.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України відсутні, а тому оскаржений наказ є протиправним та його необхідно скасувати.

Щодо строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Позивач 12.07.2023 подав до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, обґрунтовану тим, що відповідач надав копію оскарженого наказу, матеріалів службового розслідування з додатками лише 10.05.2023 року. Позивач звернувся до суду 12.06.2023 року. З таких підстав вважає, що строк пропущений з поважних причин.

Суд зазначає, що строк звернення до суду у таких спорах, визначений частиною п`ятою статті 122 КАС України (місячний строк).

Суд встановив, що позивач дізнався про оскаржений наказ та міг з ним ознайомитись, як і з матеріалами службового розслідування лише 10.05.2023 року, що підтверджується супровідним листом відповідача.

Місячний строк звернення до суду припадав на 10.06.2023, що було вихідним днем, а тому з врахуванням положень частини шостої статті 120 КАС України, останнім днем строку звернення до суду було 12.06.2023 року.

Згадані обставини повністю визнані сторонами у судовому засіданні 13.12.2023 року, у зв`язку з чим представник відповідача відкликав клопотання про застосування наслідків спливу строків звернення до суду.

З таких підстав, суд вважає, що позивач не пропустив строк звернення до суду з таким позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

V. Судові витрати

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати розподілу між сторонами не підлягають.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати пункт 8 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.02.2023 року №27-ОД Про результати службового розслідування проведеного для встановлення причин та умов відмови вибувати в район виконання завдань військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , яким притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення ЗАУВАЖЕННЯ на командира 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 .

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 29 січня 2024 року.

Суддя А.Г. Гулик