Справа № 464/8159/23
Суддя: Горбань О. Ю.
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/8159/23
пр.№ 2-а/464/3/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.01.2024 Сихівський районний суд міста Львова

в складі: головуючого-судді Горбань О.Ю.,

секретаря судових засідань Ліщук Ю.П.,

з участю- представника позивача Рісної Ю.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 8130680 від 13.11.2023 за ч.4 ст.126 КУпАП та закриття провадження у справі.

Обґрунтовує позов тим, що 13.11.2023 о 09.23 год. на позивача інспектором поліції складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 8130680 від 13.11.2023 за ч.4 ст.126 КУпАП із накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн.Вважає, що вказана постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, без врахування його зауважень та пояснень. Зазначає, що інспектором поліції безпідставно здійснено зупинку автомобіля «Тойота Авенсіс» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керувала його дружина, а він перебував на місці пасажира. Крім того, до постанови не долучено жодного доказу керування ним ТЗ, а також невірно встановлено його особу місце проживання. Відеофіксація нібито порушення ним ПДР відсутня. Оскільки не порушував правила дорожнього руху, тому постанова є такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою від 28.11.2023 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 14.12.2023 після усунення позивачем недоліків відкрите провадження у справі, призначено судовий розгляд.

Від Департаменту патрульної поліції 25.12.2023 до суду надійшов відзив, позов заперечує і просить відмовити повністю у задоволенні позову за безпідставністю, оскільки інспектор діяв у межах та спосіб передбачені чинним законодавством, враховано всі обставини, необхідні для розгляду справи, та правомірно винесена оскаржувана постанова у відповідності до вимог КУпАП, Закону України «Про дорожній рух» та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Факт керування позивачем ТЗ, який позбавлений права керування, підтверджується фотофіксацією порушення, яка долучена до відзиву. Відеофіксація не зберіглась у зв`язку із закінчення терміну зберігання відеофайлів. Щодо невірного встановлення особи порушника, то вважає, що така не вплинула на можливість порушника захистити свої права та не потягло за собою негативних наслідків. Просить проводити судовий розгляд у відсутності їх представника.

Від представника позивача 03.01.2024 надійшла відповідь на відзив, в якому спростовує викладене у ньому. Вважає, що відповідачем не долучено жодного належного доказу вчинення позивачем ПДР. Крім цього, вказує на те, що надані відповідачем фотознімки не відповідають часу вчинення порушення та місцю його вчинення, оскільки час зазначений у постанові та час зазначений на фотознімках відрізняється, також місце вчинення нібито порушення на вул.Персенківка, 10 в м.Львові не відповідає місцю, яке зображене на фотознімках, що підтверджується роздруківкою фотознімків з «Google maps». Також, з долучених відповідачем фотознімків не можливо встановити, що саме позивач перебував за кермом автомобіля. Вважає, що винуватість позивача у вчиненні ПДР не доведена, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення аналогічні викладеним у позові та відповіді на відзив, позов підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві просив в позові відмовити та розглядати справу у його відсутності.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 205, ч. 3 ст. 268 КАС України неявка учасників справи, повідомлених належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд приходить до наступного висновку.

Як убачається з матеріалів адміністративної справи та встановлено в суді, 13.11.2023 відносно ОСОБА_1 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП та постановлено накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. в дохід держави.

Непогоджуючись із даною постановою про накладення адміністративного стягнення, позивач звернувся до суду з позовом про скасування останньої.

Право звернення до суду встановлене та гарантоване статтею 55 Конституції України.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (статті 7 та 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Частиною 1 статті 5 КАС України також передбачено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Статтею 287 КУпАП визначено право особи на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення щодо якої винесено.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ЕТ8 № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоячих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями) (далі ПДР).

Відповідно до п. 2.1а ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 4 ст. 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Із системного аналізу положень диспозиції частини 4 статті 126 КУпАП слідує висновок, що об`єктивна сторона правопорушень виражається у такій формі, як керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Отже, адміністративна відповідальність за порушення положень статті 126 КУпАП може бути застосована саме до водія транспортного засобу, тобто до особи, яка здійснює керування ним.

Таким чином, основною ознакою, за якою визначається об`єктивна сторона даного правопорушення та за якою особу можна притягнути до адміністративної відповідальності, є саме факт керування такою особою транспортним засобом.

Як убачається зі змісту постанови (суті адміністративного правопорушення), позивачу, як водієві транспортного засобу, поставлено у провину порушення вимог п. 2.1а ПДР, а дії позивача кваліфіковано за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

З урахуванням наданих суду доказів, викладених позивачем доводів та встановлених обставин справи, суд не погоджується із тим, що позивач вчинив дане адмінправопорушення, спростовує його, вказує на те, що воно є таким, що не підтверджено належними та достатніми доказами.

Так, статтями 72-79 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 251 КУпАП відзначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приписами ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

В силу положень статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України N 14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах пре деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилав» правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Такі ж вимоги містяться у відомчому нормативному акті - в Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом МВС України N 1376 від 06.11.2015.

В матеріалах справи наявні фотознімки, надані представником відповідача, на яких зображено автомобіль «Тойота Авенсіс» д.н.з. НОМЕР_1 , в якому перебувають водій та пасажир. Однак, з вказаних фотознімків не можливо встановити хто саме перебуває на місці водія, а хто на місці пасажира, оскільки фото є нечітким.

Таким чином, докази, що підтверджують керування позивачем транспортним засобом марки Тойота Авенсіс» д.н.з. НОМЕР_1 та перебування його у статусі водія, який керує транспортним засобом, відповідачем не доведено.

Поліцейський на обґрунтування правомірності оскаржуваної постанови не надав позивачу (на той час особі, яка притягається до адмінвідповідальності) жодних доказів керування ним транспортним засобом та наявності у його діях складу правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Позивач не визнає вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, факт керування позивачем транспортним засобом марки Тойота Авенсіс» д.н.з. НОМЕР_1 належними доказами не підтверджений, як стверджує представник позивача, в той день саме дружина позивача перебувала за кермом вказаного автомобіля.

Відповідач будь-яким чином не спростував доводи позивача.

При цьому, слід зауважити, що сама по собі постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не може бути належним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду щодо надання достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, викладеним у постанові від 23.10.2019 року у справі N 357/10134/17 (провадження N К/9901/32368/18).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим, і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Крім цього, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується жодними доказами, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування вини, не доведено наявність в діях позивача подій, складу адміністративного правопорушення та правомірності винесеної постанови про накладення штрафу, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов переконання, що позов слід задовольнити та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ № 8130680 від 13.11.2023 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.126 КУпАП, а провадження у справі - закрити.

В силу приписів ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положення цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням вищенаведеного, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача судовий збір в сумі 536,80 гривень.

Керуючись статтями ст.ст.9, 73-77, 90, 94, 242, 244-246, 286 КАС України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Постанову серії ЕАТ № 8130680 від 13.11.2023 про притягнення до адміністративної відповідальностіОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривні 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники:

Позивач: ОСОБА_1 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: м.Київ, площа Федора Ернста, 3, ІПН 40108646.

Суддя О.Ю.Горбань