Справа № 420/31556/23
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 15 листопада 2023 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування ОСОБА_1 трудового стажу у інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я з 01.10.1991 року по 24.01.1994 року та з 01.06.1994 року по 19.09.1996 року в подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" при призначенні пенсії 08.05.2023 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 16.08.2023 року № 67 щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії із зарахуванням періоду роботи у інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я з 01.10.1991 року по 24.01.1994 року та з 01.06.1994 року по 19.09.1996 року в подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 період роботи у інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я з 01.10.1991 року по 24.01.1994 року та з 01.06.1994 року по 19.09.1996 року у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 08.05.2023 р. пенсії за віком; виплатити ОСОБА_1 різницю виплат пенсії з урахуванням раніше здійснених виплат починаючи з 08.05.2023 року.

Позиція позивачки обґрунтовується наступним

Позивачка зазначає, що вона - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється пенсіонером за віком з 08.05.2023 року. Позивачка має право на перерахунок пенсії за трудовий стаж у подвійному розмірі за періоди з 01.10.1991 року по 24.01.1994 року (2 роки 3 місяці 24 дні) та з 01.06.1994 року по 19.09.1996 року (2 роки 3 місяці 19 днів), що підтверджується доказами, в зв`язку із чим двічі зверталася до органів ПФУ із відповідними заявами про перерахунок призначеної пенсії. Відповідач - ГУ ПФУ в Одеській області не здійснило призначення пенсії за віком з 08.05.2023 року з врахуванням періоду трудового стажу у подвійному розмірі, а відповідач - ГУ ПФУ в Хмельницькій області 16.08.2023 року

винесло рішення про відмову в задоволенні такої заяви, чим порушили права та інтереси позивачки.

Позиція відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області обґрунтовується наступним

Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в Головному управлінні та з 08.05.2023 отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ГУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі по тексту Закон №1058). 09.08.2023 року позивачка звернулась до органів Пенсійного фонду з заявою про перерахунок пенсії. Розглянувши заяву позивачки разом з усіма наданими документами, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 16.08.2023 року було прийнято Рішення № 67 про відмову у перерахунку пенсії за віком. 29.08.2023 року на адресу Головного управління надійшла заява позивачки від 22.08.2023 року щодо перерахунку призначеної раніше пенсії.

Оскільки позивачка звернувся до Головного управління не із заявою за додатком 3 до Порядку №22-1, а із заявою довільної форми, така заява була розглянута Головним управлінням в порядку Закону України «Про звернення громадян». З урахуванням наведеного Головне управління листом-відповіддю на звернення від 12.09.2023 року за вих. № 25990-26200/М-02/8-1500/23 було надано роз`яснення стосовно пенсійного забезпечення позивачки. Окрім того звертаємо увагу суду, що цей лист-відповідь на звернення не є актом індивідуальної дії у розумінні, визначеному п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України, а отже лист-відповідь на звернення громадян має інформаційний характер та не несе для позивачки жодних правових наслідків.

Позивачці відмовлено в перерахунку пенсії за віком з врахуванням спеціального та страхового стажу за періоди роботи з 01.10.1991 року по 24.01.1994 року та з 01.06.1994 року по 19.09.1996 року в подвійному розмірі, оскільки виявлено розбіжність запису про характер виконуваної роботи у трудовій книжці від 22.10.1980 року серії НОМЕР_1 та у довідці від 08.08.2023 року № 876, виданої КНП «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» Одеської обласної ради. Окрім того, відповідач звертає увагу, що відсутні відомості про перебування у відпустках без збереження заробітної плати.

Процесуальні дії та клопотання учасників справи

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

06 грудня 2023 року від відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до суду надійшов відзив на позов (вхід. № ЕС/17668/23).

01 грудня 2023 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив (вхід. № 44110/23).

Станом на 29 січня 2024 року будь-яких інших заяв по суті справи від позивача та відповідачів не надходило.

Вивчивши матеріали справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

З 08.05.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі заяви від 17.05.2023 року Суворовським об`єднаним управлінням Пенсійного Фонду України в м. Одесі довічно призначено пенсію за віком у розмірі 9187,02 грн., про що свідчать перерахунки ПФУ від 18.08.2023 року та 25.08.2023 року.

Разом із заявою про призначення/перерахунок пенсії за віком позивачка надала до органів ПФУ документи, які підтверджують наявність в її професійній діяльності трудового стажу у загальній кількості 4 роки 7 місяців 13 днів за періоди роботи з 01.10.1991 року по 24.01.1994 року та з 01.06.1994 року по 19.09.1996 року, який на підставі ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» має бути врахований у подвійному розмірі та здійснений перерахунок пенсії, а саме: трудова книжка НОМЕР_1 ОСОБА_1 , довідка від 16.05.2023 р. № 546 КНП «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» Одеської обласної ради з переліком періодів трудового стажу та посад ОСОБА_1 , а також, підтвердження інформації про відпустки, довідка-доповнення від 16.05.2023 р. № 546/1 КНП «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» Одеської обласної ради про періоди роботи, які мають бути враховані до стажу у подвійному розмірі ОСОБА_1 , свідоцтво про народження сина позивача щодо підтвердження інформації про відпустки.

Органами ПФУ не було взято до уваги зазначені докази, в зв`язку із чим увесь наявний у позивачки трудовий стаж враховано в одинарному розмірі і призначено пенсію у розмірі 9187,02 грн. без врахування подвійного стажу за періоди роботи у інфекційному відділенні.

Не погодившись із таким рішенням, позивачка повторно звернулася до органів ПФУ із заявою про призначення/перерахунок пенсії від 09.08.2023 р. із врахуванням трудового стажу у подвійному розмірі та додатково надала наступні документи: довідку-доповнення КНП «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» Одеської обласної ради від 08.08.2023 р. № 876; копію Штатного розкладу за 1987 р. Одеської обласної дитячої клінічної лікарні Управління охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації; копію Штатного розкладу за 1991 р. Одеської обласної дитячої клінічної лікарні Управління охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації.

02.09.2023 року позивачці надано відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 25990-26200/М-02/8-1500/23 на повторну заяву від 09.08.2023 року, якою повідомлено, що її заява не розглядалася спеціалістами ГУ ПФУ в Одеській області в зв`язку із застосуванням принципу екстериторіальності на підставі Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 року № 22-1 (зі змінами).

В той же час повідомлено про винесення 16.08.2023 року рішення про відмову в перерахунку пенсії за віком з врахуванням спеціального та страхового стажу за періоди роботи з 01.10.1991 року по 24.01.1994 року та з 01.06.1994 року по 19.09.1996 року в подвійному розмірі, оскільки виявлено розбіжність запису про характер виконуваної роботи в трудовій книжці від 22.10.1980 року серії НОМЕР_1 та у довідці від 08.08.2023 року № 876, виданої КНП «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» Одеської обласної ради. А також через відсутність відомостей про її перебування у відпустках без збереження заробітної плати.

На адвокатський запит представника позивачки ОСОБА_2 від 12.10.2023 р. № 122/23 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області, у відповіді від 17.10.2023 р. № 1500-0306-8/146610 надано копію рішення про відмову позивачці в допризначенні пенсії від 16.08.2023 року № 67, винесене Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Зазначене рішення про відмову в перерахунку пенсії обґрунтовано наступним: «Відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Період перебування осіб, які працюють у згаданих закладах, у частково оплачуваній відпустці у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею трирічного віку та в додатковій відпустці без збереження заробітної плати у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею шести років, зараховують у стаж роботи в одинарному розмірі.

Під час розгляду заяви та документів виявлено розбіжність запису про характер виконуваної роботи у трудовій книжці НОМЕР_2 тау довідці від 08.08.2023 року № 876, а також відсутні відомості про перебування у відпустках без збереження заробітної плати. Враховуючи зазначене, рішенням головного управління від 16.08.2023 року у перерахунку пенсії ОСОБА_1 відмовлено.».

Не погоджуючись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову в здійсненні перерахунку розміру пенсії від 16.08.2023 року № 67, а також з діями Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з призначення пенсії за віком без врахування періоду подвійного стажу починаючи з 08.05.2023 року, вважаючи таке рішення і дії відповідачів протиправними та такими, що не відповідають чинному законодавству України, позивачка звернулась до суду із даним позовом.

Джерела права та висновки суду

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових

внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІУ (далі по тексту Закон № 1058-ІУ).

Стаття 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ (далі-Закон №1788-ХІІ).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону).

Статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачені пільги з обчислення стажу за роботу в деяких медичних закладах. А саме: робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

За приписами статті 7 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров`я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров`я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності.

Згідно з роз`ясненнями Міністерства охорони здоров`я України від 27 січня 2010 року № 05.03-18-54/973 інфекційний заклад (відділення) є заклад (відділення), де надають медичну допомогу - хворим на інфекційні хвороби або працюють з матеріалом, який містить або потенційно інфікований збудниками інфекційних хвороб.

Відповідно до змісту листа Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України та Пенсійного Фонду України від 29.12.2005 року №625/15-05/039-6 №10.01.09/2606 №16918/02-20 встановлено, що заклади охорони здоров`я, в тому числі кабінети інфекційних захворювань відносяться до таких, час роботи яких зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.

Відповідно до п.п.5.4.4 п.5.4 розділу V Примірного положення про багатопрофільну лікарню інтенсивного лікування, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я за №1008 від 30.12.2011 року в розділі V передбачені інфекційні відділення боксові.

В свою чергу, статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» наведено визначення інфекційних хвороб, якими є розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними (паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення.

Зазначені інфекційні захворювання відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 19 липня 1995 року № 133 «Про затвердження переліку особливо небезпечних, інфекційних та паразитарних хвороб людини і носіїв збудників цих хвороб», відносяться до небезпечних інфекційних хвороб.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності останньої або відповідних записів у ній встановлено постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, якою був затверджений «Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок № 637).

За змістом положень, які містяться у пунктах 3 та 20 Порядку № 637, зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України №920 від 05 липня 2006 року, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки позивачки, з 01.10.1991 року вона займала лікарські посади у відділенні патології новонароджених та недоношених дітей Управління охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації.

21.04.2010 року Одеська обласна дитяча клінічна лікарня Управління охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації перейменована у Комунальну установу «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня», про що є запис у трудовій книжці за № 21.

З 30.10.2012 року позивачка переведена на посаду завідуючої відділенням патології новонароджених та недоношених дітей лікарем-неонатологом КУ «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» (Наказ № 294 від 30.10.2012 року, запис у трудовій книжці № 22) та працює на цій посаді по теперішній час.

19.06.2019 року рішенням Одеської обласної ради № 976-УП припинено комунальну установу «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» шляхом її перетворення у комунальне некомерційне підприємство «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» Одеської обласної ради».

На підставі записів у трудовій книжці, які підтверджуються також наказами Одеської обласної дитячої клінічної лікарні Управління охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації № 260 від 27.08.1991 року, № 26 від 24.01.1994 року, № 156 від 31.05.1994 року, зазначені періоди трудового стажу свідчать про перебування позивачки на посаді лікаря-неонатолога у Відділенні патології новороджених та недоношених дітей Одеської обласної дитячої клінічної лікарні Управління охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації.

У зазначені періоди відділення мало статус інфекційно-боксованого до позбавлення його такого статусу наказом від 19.09.1996 року № 317 Одеської обласної дитячої клінічної лікарні Управління охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації «Про зміну статусу відділень і позбавлення доплат за шкідливість».

Позивачка надала зазначену інформацію і пояснення у заявах від 17.05.2023 року та 09.08.2023 року.

Також позивачка надала органам ПФУ до ознайомлення та у підтвердження своїх прав на перерахунок пенсії за пільговим трудовим стажем наступні документи:

- Довідки-доповнення КНП «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» ОМР, видані та підписані посадовими особами Медичним директором КНП «ООДКЛ» ОР» Іриною КУЗЬМЕНКО та т.в.о. начальника відділу кадрів Тетяною ПОЛЯКОВОЮ № 546/1 від 16.05.2023р. та № 876 від 08.08.2023р., в яких зазначено наступне: «Довідка-доповнення видана ОСОБА_1 , 1963 р.н., в тому, що період роботи з 01.10.1991 р. (наказ № 260 від 27.08.1991 р.) по 24.01.1994 р. (наказ №26 від 24.01.1994 р.), та з 01.06.1994 р. (наказ №156 від 31.05.1994 р.) по 19.09.1996 р. (наказ №317 від 19.09.1996 р.) вважати працюючою у відділенні педіатричному інфекційно-боксованому для новонароджених та недоношених дітей. Період роботи у відділенні педіатричному інфекційно-боксованому для новонароджених та недоношених дітей враховується в стаж роботи в подвійному розмірі згідно ст.60 з Законом України «Про пенсійне забезпечення». Довідка складена на підставі затверджених штатних розкладів за 1991-1996 роки»;

- Штатний розклад за 1987 р. Одеської обласної дитячої клінічної лікарні Управління охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації, в якому, згідно з наказом Одеського обласного відділу охорони здоров я № 17 від 15.01.1987 р., зазначено: «Враховуючи збільшення кількості ліжок в обласній дитячій клінічній лікарні у відповідності із розпорядженням Облвиконкому від 09.10.1986 р. № 309-р затвердити наступний профіль ліжок: 2. Інфекційно-боксоване відділення новонароджених і недоношених дітей 30 ліжок.»;

- Штатний розклад за 1991 р. Одеської обласної дитячої клінічної лікарні Управління охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації, затверджений Головним лікарем А.Г. Лиман від 03.12.1990 р. яким встановлено розподілення кількості посад на 40 ліжок у Відділенні педіатричному інфекиійно-боксованому для новонароджених та недоношених дітей.

Таким чином, у відповідачів була вся необхідна інформація, надана відповідальними посадовими особами КНМ «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» ОМР та їх пояснення, документальні підтвердження роботи позивачки у відділенні, яке входить у перелік інфекційних згідно у статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та що надає їй право на пільгове врахування трудового стажу у такому відділенні у подвійному розмірі.

Відомості, які містяться у трудовій книжці позивачки, підтверджують, що ОСОБА_1 працювала на посаді лікаря відділення патології новонароджених та недоношених дітей з 01.10.1991 року по 24.01.1994 року 2 роки 3 місяці 24 дні (№ записів 16, 17) та лікаря-неонатолога того ж відділення з 01.06.1994 року по 19.09.1996 року - 2 роки 3 місяці 19 днів (№ запису 20).

19.09.1996 року відділення патології новонароджених та недоношених дітей Одеської обласної дитячої клінічної лікарні Управління охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації було позбавлено статусу інфекційно-боксованого наказом № 317 Одеської обласної дитячої клінічної лікарні Управління охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації «Про зміну статусу відділень і позбавлення доплат за шкідливість».

Відтак, суд приходить до висновку, що позивачка має право на пільгове врахування трудового стажу з 01.10.1991 року по 24.01.1994 року та з 01.06.1994 року по 19.09.1996 року у подвійному розмірі, як лікар, який працював у інфекційному відділенні (закладі) у особливо шкідливих та небезпечних для здоров`я умовах 4 роки 7 місяців 13 днів.

Відносно тверджень відповідача у оскаржуваному рішенні про відсутність у наданій до органів ПФУ інформації про перебування позивачки у відпустках у зв`язку із доглядом за дитиною за період з 01.10.1991 р. до 19.09.1996 р., суд зазначає наступне.

Позивачкою до органу ПФУ надано інформацію щодо її не перебування у відпустках за період з 01.10.1991 р. до 19.09.1996 р. разом із заявою про призначення пенсії 17.05.2023 року. Така інформація зазначена у довідці від 16.05.2023 року № 546 КНП «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» ОМР та містилася у електронній пенсійній справі позивачки на момент прийняття рішення 16.08.2023 року про відмову у перерахунку пенсії.

У тій же довідці зазначено, що така відпустка надавалась позивачці з 09.12.1996 року по 06.10.1999 роки, тобто через три місяці після позбавлення Відділення патології новороджених та недоношених дітей Одеської обласної дитячої клінічної лікарні Управління охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації статусу інфекційно-боксованого від 19.09.1996 року.

У підтвердження позивачкою також було надано копію свідоцтва про народження її сина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представником позивачки отримані копії цих документів безпосередньо від відповідача, які були подані нею під час реєстрації обох заяв від 17.05.2023 року та 09.08.2023 року, що підтверджує наявність у відповідачів необхідної інформації для прийняття правомірного рішення щодо призначення або перерахунку пенсії.

Відтак, посилання відповідача у відмові щодо перерахунку пенсії позивачки та не врахування періоду трудового стажу з 01.10.1991 року по 24.01.1994 року (2 роки 3 місяці 24 дні) та з 01.06.1994 року по 19.09.1996 року (2 роки 3 місяці 19 днів) у подвійному розмірі через, нібито, відсутність інформації про її перебування у відпустках по догляду за дитиною у вказаний період, є безпідставними, оскільки ці періоди праці не переривалися взагалі ніякими відпустками і про зазначені обставини у відповідачів була наявна інформація, як на момент прийняття оскаржуваного рішення, так і на момент призначення пенсії позивачці.

В той же час вищезазначені докази не були прийняті до уваги органами Пенсійного фонду України при винесенні рішення про відмову у застосуванні статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зарахуванні трудового стажу позивачці у одинарному розмірі, чим порушено принцип належного урядування та допущено протиправну бездіяльність, що не відповідає критеріям правомірності дій і рішень суб`єкта владних повноважень.

За змістом частини третьої статті 44 Закону № 1058-ІУ органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Такий правовий висновок сформовано Верховним Судом в постанові від 12.05.2021 року у справі № 219/4550/17.

Отже, орган Пенсійного фонду наділений повноваженнями щодо перевірки наданих позивачем документів, проте така перевірка не проводилася.

Суд наголошує, що саме на відповідачів покладено обов`язок при призначенні (перерахунку) пенсії позивачу щодо здійснення перевірки допустимості документів, поданих разом із заявою для перерахунок пенсії, та обґрунтованість видачі таких з метою забезпечення не лише реалізації права особи на призначення та отримання пенсії, а й контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду.

Суд зазначає, що реалізовуючи обов`язок держави щодо забезпечення права особи на соціальний захист, територіальний орган пенсійного фонду, в межах наданих йому повноважень та відповідно до чинного законодавства, повинен сприяти такій особі у реалізації права на призначення їй пенсії, зокрема, шляхом перевірки правильності оформлення заяви, відповідності викладених у ній відомостей, змісту і належності оформлення, а у випадку їх невідповідності - роз`яснити такій особі її права, а також надати строк для усунення виявлених недоліків.

Також у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих позивачем документів, відповідачі наділені правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності, а також зобов`язаний письмово повідомляти заявника про надання додаткових документів.

Так, у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17 зазначено, що відсутність посилання чи наявність неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки

працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Так, право особи на пенсійне забезпечення не може ставитись в залежність від існування конкретного документу, оскільки збереження таких відомостей не може контролюватись пенсіонером, а значить на нього не може покладатись відповідальність за їх відсутність.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів належними засобами доказування правомірність відмови позивачу в зарахуванні до страхового стажу спірних періодів роботи та навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із змісту положень ст. 245 КАС України вбачається, що адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин у випадку, якщо своїми незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкт владних повноважень порушує такі права, свободи та інтереси осіб.

Оцінивши наявні у справі докази суд доходить висновку, що відмовляючи позивачці у зарахуванні до трудового стажу періодів роботи у інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я з 01.10.1991 року по 24.01.1994 року та з 01.06.1994 року по 19.09.1996 року в подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" при призначенні пенсії 08.05.2023 року, відповідач не надав належної правової оцінки тим доказам, які надані позивачкою для підтвердження стажу щодо спірних періодів.

Суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі № 227/3208/16-а і з огляду на приписи ч. 5 ст. 242 КАС України суд враховує його при розгляді даної справи.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Визначаючись щодо способу поновлення порушеного права позивача, враховуючи встановлені по справі обставини, виходячи з повноважень, визначених ст. 245 КАС України, обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд приходить до переконання, що ефективним способом поновлення порушеного права позивача є: визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до трудового стажу в подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи з 01.10.1991 року по 24.01.1994 року та з 01.06.1994 року по 19.09.1996 року у інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я при призначенні пенсії 08.05.2023 року; визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у перерахунку пенсії від 16.08.2023 року № 67 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 період роботи у інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я з 01.10.1991 року по 24.01.1994 року та з 01.06.1994 року по 19.09.1996 року у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Щодо іншої частини позовних вимог про зобов`язання здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 08.05.2023 р. пенсії за віком та виплатити ОСОБА_1 різницю виплат пенсії з урахуванням раніше здійснених виплат починаючи з 08.05.2023 року, то суд зазначає, що суд, як орган уповноважений виключно на перевірку законності та обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, позбавлений можливості приймати таке рішення, оскільки це буде свідчити про перебирання на себе судом повноважень наданих виключно органу Пенсійного фонду.

Правовідносини щодо призначення пенсії та здійснення нарахування та виплати пенсії позивачки відносяться до виключної компетенції працівників Пенсійного фонду України, та є їх дискреційними повноваженнями.

Враховуючи викладене, з метою повного та ефективного захисту та відновлення порушених прав позивачки суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 09.08.2023 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні про те, що підлягають зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи у інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я з 01.10.1991 року по 24.01.1994 року та з 01.06.1994 року по 19.09.1996 року у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України судові витрати позивача у сумі 1073,60 грн., сплачені згідно квитанції № пн71230 від 15.11.2023 року підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 9, 12, 77, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до трудового стажу в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи з 01.10.1991 року по 24.01.1994 року та з 01.06.1994 року по 19.09.1996 року у інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я при призначенні пенсії 08.05.2023 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у перерахунку пенсії від 16.08.2023 року № 67.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 періоди роботи у інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я з 01.10.1991 року по 24.01.1994 року та з 01.06.1994 року по 19.09.1996 року у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 09.08.2023 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, буд. 10, м. Хмельницький, 29013, ).

Суддя С.О. Cтефанов