Справа № 593/1820/23
Суддя: Гриновець О. Б.
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 593/1820/23
Провадження №2-а/951/7/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі головуючої судді Гриновець О. Б.

з участю секретаря судового засідання Горохівської Ю. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Козова Тернопільської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, інспектора СРПП ВП № 1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області сержанта поліції Білоніжки Михайла Богдановича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

установив:

28.11.2023 ОСОБА_1 звернувся до Бережанського районного суду Тернопільської області з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, інспектора СРПП ВП № 1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області сержанта поліції Білоніжки Михайла Богдановича, у якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7890564 від 7.10.2023, якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 7.10.2023 було винесено постанову серії ЕАТ № 7890564 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП й накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.Вважає оскаржувану постанову незаконною, оскільки при винесенні постанови, відповідач невірно застосував положення ч. 2 ст. 122 КУпАП, так як цією частиною передбачено відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку. У разі порушення вимог п. 9.8 ПДР України, інспектор повинен був застосувати статтю 125 КУпАП. Тож, склад адміністративного правопорушення, який передбачений ч. 2 ст. 122 КУпАП у діях позивача відсутній.

Розпорядженням в.о. голови Бережанського районного суду Тернопільської області Крамара В. М. від 5.12.2023 передано адміністративну справу № 593/1820/23, провадження № 2а/593/29/2023 за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП ВП № 1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області сержанта поліції Білоніжки Михайла Богдановича, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області до Козівського районного суду Тернопільської області.

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа № 593/1820/23 передана 13.12.2023 на розгляд судді Гриновець О. Б.

15.12.2023 ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області Гриновець О. Б. прийнято позовну заяву до розгляду й відкрито провадження в справі.

21.12.2023 представник Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Поважна Г. надіслала до суду відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю та здійснювати розгляд справи у їїї відсутності.

Свою позицію обґрунтовує тим, що поліціянтами було виявлено дане порушення ПДР, винесено постанову серії ЕАТ № 7890564 від 7.10.2023 й накладено на останнього штраф в розмірі 510 грн за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Факт здійсненого позивачем правопорушення підтверджує диск з відеозаписом обставин події, який був виготовлений у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення для розгляду справи, є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається на комп`ютері в електронному вигляді у виді файлів тощо.

23.01.2024 ОСОБА_1 скерував до суду відповідь на відзив, згідно з яким просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі й скасувати постанову серії ЕАТ № 7890564 від 7.10.2023, а провадження у справі закрити, оскільки вважає, що відповідачем невірно кваліфіковано його дії та помилково притягнуто його до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а не за ст. 125 КУпАП, що є прямим порушенням принципу законності, встановленого ст. 7 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, відповідно до якого позовні вимоги просить задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду такої.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заперечення, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дойшов наступного висновку.

За умовами ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7890564 7.10.2023 об 14:07 водій ОСОБА_1 керував автомобілем поза межами населеного пункту без увімкнених фар в режимі ближнього світла чи денних ходових вогнів, чим порушив вимоги п. 9.8 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. У зв`язку чим на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн /а.с. 9/.

Спірні правовідносини носять публічно-правовий характер та виникли між сторонами у зв`язку з незгодою позивача з рішенням суб`єкта владних повноважень щодо порушення позивачем Правил дорожнього руху та накладення, у зв`язку з цим, на нього адміністративного стягнення у виді штрафу.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі -КУпАП), Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) та Правил дорожнього руху (далі - ПДР).

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону № 3353-XII встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частинами 1, 2, 3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

В силу положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення вказаного в оскаржуваній постанові, представником відповідача до відзиву на позовну заяву долучено диск із відеофіксацією, де зафіксовано як позивач під час керування транспортним засобом поза населеним пунктом не увімкнув ближнє світло фар й визнає свою вину.

Як встановлено судом, позивач не заперечує вчинення ним адміністративного правопорушення, а вказує лише на помилковість кваліфікації його діяння.

Заразом позивач висловив свою незгоду із рішенням відповідача, оскільки вважає, що користування зовнішніми освітлювальними приладами регулюється розділом 19 ПДР України, а користування попереджувальними сигналами розділом 9 ПДР України. Отож, водії не можуть бути піддані відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за не ввімкнення за межами населеного пункту з 1 жовтня до 1 травня денних ходових вогнів або ближнього світла фар, оскільки, їх дії підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 125 КУпАП, відповідно до змісту якої, інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, тягнуть за собою попередження.

Пунктом 9.8 ПДР України визначено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Згідно з п. 1.10 ПДР України, денні ходові вогні - зовнішні світлові прилади білого кольору, передбачені конструкцією транспортного засобу, установлені спереду транспортного засобу і призначені для покращення видимості транспортного засобу під час його руху у світлий час доби.

Пунктом 19 ПДР України передбачено умови користування зовнішніми світловими приладами.

Правило п. 9.8 фактично визначає порядок їх використання протягом певного періоду на рівні із вимогами розділу 19 Правил, незважаючи на положення п. 9.1 Правил, якими передбачено, що увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є також попереджувальним сигналом.

Отже, ближнє світло фар є зовнішнім освітлювальним приладом та у разі його не ввімкнення відповідно до вимог ПДР України настає відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а не за ст. 125 КУпАП, як вважає позивач.

Зазначене також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 17.05.2018 по справі №726/786/17 та від 07.02.2018 по справі №285/1619/17.

Тому, доводи позивача щодо неправильної кваліфікації вчиненого ним правопорушення є невірними.

Матеріали справи містять належні докази у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тож суд вважає, що позивачем було порушено ч. 2 ст. 122 КУпАП через недодержання вимог Правил дорожнього руху, що проявилося у керуванні транспортним засобом поза межами населеного пункту без увімкнених денних ходових вогнів, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнього світла фар.

Процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення була дотримана в тій мірі, коли не виникає жодного розумного сумніву в висновках поліціянта про винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідачем з урахуванням принципу «раціонального сумніву» доведено правові підстави для реалізації наданих йому повноважень, аналогічно цьому в справі ЄСПЛ «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 3 квітня 2008 року вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до п. 2 ст. 90 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

З огляду на подані учасниками справи докази та вимоги чинного законодавства, суд доходить висновку, що поліціянт при винесенні постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України, чим повністю виконав вимоги ст. 19 Конституції України, при винесенні оскаржуваної постанови вина особи у вчиненні правопорушення належним чином доведена, позивачем в судовому засіданні не представлено доказів, які б спростовували вчинення ним вказаного у постанові правопорушення, а тому позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Керуючись ст. ст. 6, 8, 9, 10, 73-77, 79, 90, 241-246, 255, 286 КАС України

ухвалив:

відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, інспектора СРПП ВП № 1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області сержанта поліції Білоніжки Михайла Богдановича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення у справі може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення суду 29.01.2024.

Відомості щодо учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; дані паспорта: серія НОМЕР_2 , виданий Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області 25.11.1998;

відповідачі:

Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, місцезнаходження: вул. Валова, 11, м. Тернопіль, Тернопільська область; ;

інспектор СРПП ВП № 1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області сержанта поліції Білоніжка Михайло Богданович, місцезнаходження: вул. С. Бандери, 8, м. Бережани, Тернопільський район, Тернопільська область.

Суддя О. Б. Гриновець