Справа № 160/17431/23
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2024-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2024 року м. Дніпросправа № 160/17431/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2023р. у справі №160/17431/23
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Військової частини НОМЕР_1 визнання протиправними дій та бездіяльності, скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

18.07.2023р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії /а.с. 1-12 /.

Дніпропетровським окружним адміністративним судом, відповідною ухвалою від 21.07.2023р., за вищезазначеним адміністративним позовом було відкрито провадження у адміністративній справі №160/17431/23 і справу призначено до судового розгляду / а.с. 36/.

Позивач, посилаючись у адміністративному позові на те, що його 09.05.2022р. призначено на посаду стрільця 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти І стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 де він проходив війську службу, ІНФОРМАЦІЯ_1 під час несення військової служби в зоні бойових дій він попав під обстріл в районі населеного пункту Спірне Донецької області, був доставлений до Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 16» м. Дніпро, а 16.08.2022р. переведений до Комунального підприємства «Новомосковська районна лікарня інтенсивного лікування», де проходив лікування. Постановою ВЛК на підставі ст. 30-а, 31-а графи П Розкладу хвороб його визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, у зв`язку з чим 01.09.2022р. він написав рапорт про звільнення з військової служби за станом здоров`я на підставі висновку ВЛК та цей рапорт разом з медичною довідкою №84 від 01.09.2022р. та копією свідоцтва про хворобу №1 від 30.08.2022р. ним було передано командиру роти 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частині НОМЕР_1 ОСОБА_2 для підготовки відповідних документів та подання його на розгляд командиру військової частини, його повідомили що рапорт отримано та документи на звільнення готуються, але у подальшому командир роти вимагав особистої явки позивача до військової частини та подання особисто рапорту, через такі вимоги, які позивач вважає незаконними, він звертався із скаргами до різних установ, ці скарги були передані за належністю до інших органів і відповіді на жодну з них він не отримав, а відповідач, який у встановлений строк не розглянув його рапорт від 01.09.2022р. взагалі заперечує факт його отримання. Через ці обставини ним повторно подано рапорт на звільнення, який 24.05.2023р. скеровано на розгляд військової частини НОМЕР_1 , але цей рапорт у встановлені строки не розглянуто і позивач звернувся до головнокомандувача Збройних Сил України та 05.07.2023р. ним отримано відповідь Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку за вих. №5420/1 з якого йому стало відомо, що він повинен особисто прибути до військової частини та подати рапорт про звільнення, а також про те, що наказом відповідача №268 від 24.09.2022р. його увільнено з займаної посади та зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , як такого, що скоїв СЗЧ. Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не розгляду його рапорту від 01.09.2022р. протиправною, прийнятий наказ відповідача №268 від 24.09.2022р. необґрунтованим та безпідставним з огляду на те, що постановою ВЛК його визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку і з 01.09.2022р. по теперішній час він намагається звільнитися з військової служби, а відповідач чинить у цьому штучні перепони, тому просив суд: - визнати протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 по винесенню наказу за № 268 від 24.09.2022р. та скасувати цей наказ;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 щодо звільнення з військової служби за п.п. б п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 01.09.2023р., який отриманий військовою частиною 24.05.2023р., та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 та звільнити його з військової служби за п.п. б п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2023р. у справі №160/17431/23 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частині НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними, скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено. / а.с. 61-64/.

21.10.2023р. позивачем за допомогою системи «Електронний суд» подано до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу на вищезазначене рішення суду першої інстанції, у якій також міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка була зареєстрована Третім апеляційним адміністративним судом 23.10.2023р. / а.с. 68-76/

З метою забезпечення розгляду вищезазначеної апеляційної скарги судом апеляційної інстанції було витребувано з суду першої інстанції матеріали справи №160/17431/23 / а.с. 78/, які надійшли до суду апеляційної інстанції 03.11.2023р. /а.с. 80/.

Відповідно до рішення зборів суддів Третього апеляційного адміністративного суду №5 від 30.10.2023р. «Про затвердження складу постійно діючих колегій суддів (основний склад та резервні судді) Третього апеляційного адміністративного суду» у справі №160/17431/23 здійснено повторний автоматизований розподіл із застосування автоматизованої системи документообігу суду та визначено склад суду, який розглядає справу : головуючий суддя Коршун А.О., судді Сафронова С.В., Чепурнов Д.В. / а.с. 81,82/.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 07.11.2023р. у справі №160/17431/23 заявнику апеляційної скарги поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2023р. у справі №160/17431/23 / а.с. 83/ і апеляційний розгляд справи призначено в порядку письмового провадження з 12.12.2023р. / а.с. 84/, про що судом повідомлено учасників справи / а.с. 85-88/.

Позивач, посилаючись у апеляційній скарзі / а.с. 68-72/ на те, що судом першої інстанції не було з`ясовано усі обставини справи, які мали значення для її вирішення, у зв`язку з чим ним зроблено висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття судом першої інстанції рішення у цій справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, тому просив рішення суду першої інстанції від 20.09.2023р. у цій справі скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити заявлені позивачем позовні вимоги у повному обсязі.

Судді Третього апеляційного адміністративного суду Сафронова С.В. та Чепурнов Д.В., які входять до складу колегії суддів, що розглядають справу №160/17431/23, перебували у відпустці з 27.12.2023р. по 09.01.2024р.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду цієї справи судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,(позивач у справі) , на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022р. «Про загальну мобілізацію», мобілізовано на військову службу з 05.03.2022р., з 05.05.2022р. позивача призначено на посаду стрільця 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти І стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 та з 10.05.2022р. зараховано до списків військової частини/ а.с. 31/.

10.08.2022р. під час несення військової служби в зоні бойових дій позивач попав під обстріл в районі населеного пункту Спірне Донецької області, та був доставлений до Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 16» м. Дніпро, а 16.08.2022р. переведений до Комунального підприємства «Новомосковська районна лікарня інтенсивного лікування» та у подальшому постановою ВЛК на підставі ст. 30-а, 31-а графи П Розкладу хвороб його визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, про що зазначено у свідоцтві про хворобу №1 від 30.08.2022р.

Позивач у адміністративному позові зазначив, що після отримання ним медичних документів відповідно до яких його визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, він:

- 01.09.2022р написав рапорт про звільнення з військової служби за станом здоров`я на підставі висновку ВЛК та цей рапорт разом з медичною довідкою №84 від 01.09.2022р. та копією свідоцтва про хворобу№1 від 30.08.2022р. ним було передано командиру роти 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частині НОМЕР_1 ОСОБА_2 для підготовки відповідних документів та подання його на розгляд командиру військової частини, його повідомили що рапорт отримано та документи на звільнення готуються, але у подальшому командир роти вимагав особистої явки позивача до військової частини та подання особисто рапорту про звільнення;

- вважаючи такі вимоги незаконними, звертався із скаргами до різних установ, ці скарги були передані за належністю до інших органів і відповіді на жодну з них не було отримано;

- 16.03.2023 звернувся до відповідача із рапортом у якому просив надіслати на його адресу належним чином завірені накази (виписки з наказів) про проходження військової служби, переміщення по службі, накладення стягнень тощо за період з 10.05.2022 по теперішній час, накази про участь в бойових діях ,бойові розпорядження та витяги з бойового журналу, а також довідки про обставини отримання поранення, контузії, каліцтва (додаток №5).

Положеннями ч. 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставити на яких гуртуються її вимоги та заперечення.

Позивачем, на підтвердження факту звернення до відповідача із рапортом про звільнення від 01.09.2022р., до адміністративного позову додано ксерокопію цього рапорту / а.с. 27-28/, але надана ксерокопія не може бути визнана належним доказом подання такого рапорту відповідачу оскільки не містить будь-яких відміток щодо отримання військової частино. А 0693 такого рапорту.

Під час розгляду цієї справи відповідач заперечував факт отримання ним рапорт позивача від 01.09.2022р., як і заперечував факт надходження до нього будь-яких медичних документів, постанови ВЛК з Комунального підприємства «Новомосковська районна лікарня інтенсивного лікування» щодо стану здоров`я військовослужбовця ОСОБА_1 .

Щодо наданих позивачем у справі, у якості підтвердження обставин його звернення зі скаргами до різних органів державної влади щодо тривалого не розгляду його рапорту від 01.09.2022р., звернення з рапортом від 16.03.203р., ксерокопій його скарг та скарг його представника, рапорту від 16.03.2023р., то ці докази оцінюються судом критично з огляду на неналежну якість квитанцій про поштову відправку цих заяв, скарг та рапорту, яка робить неможливим визначитись з датою їх відправки, а відсутність опису вкладення до поштового відправлення взагалі виключає можливість встановити, які саме документи (їх кількість) були направлені за певним поштовим відправленням. /а.с. 14,17,19-20/.

Щодо змісту рапорту позивача від 16.03.2023р. / а.с. 18/ то з огляду на поставлені в ньому питання та описову частині рапорту цей рапорт не може свідчить про подання позивачем разом із цим рапортом рапорту про звільнення від 01.09.2022р., при цьому колегія суддів враховує що цей рапорт не містить будь-якого належного доказу (відмітки про отримання) щодо його отримання відповідачем у справі.

Стосовно наданої суду копії листа представника ОСОБА_1 від 20.03.2023р. на адресу Донецького зонального відділу Східного територіального управління військової служби правопорядку / а.с. 14/ яким останній направив до Донецького зонального відділу Східного територіального управління військової служби правопорядку, зокрема, рапорт ОСОБА_1 від 01.09.2022 про звільнення його з військової служби, довідку №84 від 01.09.2022 та лікарське свідоцтво №1 від 30.08.2022, рапорт ОСОБА_1 від 16.03.2023 про надання копій наказів та просив спрямувати вказані документи командуванню військової частини НОМЕР_1 , то суд критично оцінює надану на підтвердження відправлення цього листа копію фіскального чеку Укрпошти, з огляду на неналежну якість цієї копії, а також з урахуванням того що копія фіскального чеку підтверджує лише факт сплати коштів за послуги пересилання поштової кореспонденції, але не дозволяє встановити, які саме конкретно документи були переслані.

Також позивачем надано копію заяви його представника від 20.05.2023 на адресу Донецького зонального відділу Східного територіального управління військової служби правопорядку / а.с. 17/ з проханням негайно скерувати рапорт ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 для розгляду не конкретизуючи при цьому якого саме рапорту ОСОБА_1 це стосується з урахуванням наявних на той момент, відповідно до пояснень позивача двох рапортів від 01.09.2022р. та від 16.03.2023р..

Донецький зональний відділ військової служби правопорядку листом №4657/1 від 24.05.2023 р. повідомив представника ОСОБА_1 на заяву від 20.05.2023р. що звернення військовослужбовця ОСОБА_1 від 16.03.2023р. , разом із сканованою копією рапорту та додатками до нього скеровано на адресу військової частини НОМЕР_1 засобами електронного документообігу СЕДО-М, 24.05.2023 року за вих. №4656/1 / а.с. 16/.

З огляду на зміст рапорту Василенка С.В. від 16.03.2023р. / а.с. 18/, зміст листа представника ОСОБА_1 від 20.05.2023р. / а.с. 19/, зміст листа Донецького зонального відділу військової служби правопорядку №4657/1 від 24.05.2023р. / а.с. 16/ твердження ОСОБА_1 про отримання військовою частиною НОМЕР_1 - 24.05.2023р. року його рапорту про звільнення з військової служби від 01.09.2022 року, за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку є необґрунтованими та безпідставними.

Статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 23.05.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-ХІІ, в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) також визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військова служба, відповідно до ч. 1 ст. 2 цього ж Закону, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Одним з видів військової служби, відповідно до ч. 6 ст. 2 Закону №2232-ХІІ, є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Мобілізація, відповідно до абз. 4 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі Закон №3543-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022р. «Про загальну мобілізацію» постановлено про оголошення та проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Київа.

Враховуючи, що на момент розгляду цієї справи судом воєнний стан в Україні триває, то до регулювання спірних відносин, які виникли між сторонами у цій справі, застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок проходження військової служби по мобілізації в умовах воєнного стану.

Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» та іншими нормативно-правовими актами (частина 14 статті 2 Закону № 2232-XII).

Відповідно до пп. б) п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, під час воєнного стану, за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку.

Положеннями ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» № 548-XIV від 24.03.1999р. (далі Статут), передбачено, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Відповідно до ст. 14 Статуту із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого.

Відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, яка затверджена наказом Генерального штабу Збройних Сил України №124 від 07.04.2017р. (далі - Інструкція), рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення,- звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Відповідно до п. 240 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яке затверджено Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008р. (далі - Положення №1153), військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я, крім військовослужбовців, визнаних військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (за винятком розумових, сенсорних, психологічних вад та інших захворювань, визначених Міністерством оборони України), які виявили бажання проходити військову службу та стосовно яких прийнято рішення про залишення на військовій службі за контрактом. Військовослужбовці, які були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, та яким згідно з прийнятими рішеннями дозволено проходити військову службу за контрактом на визначених посадах, можуть бути звільнені з військової служби до закінчення строку контракту в порядку, визначеному пунктом 35 цього Положення.

Після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформлюються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно.

Приймаючи до уваги наведені вище норми чинного законодавства, які встановлюють певну процедуру звільнення військовослужбовця з військової служби за станом здоров`я, яка вимагає від військовослужбовця подання особисто рапорту про звільнення до вищої посадової особи з обов`язковим наданням до такого рапорту відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я, колегія суддів враховуючи, відсутність належного підтвердження факту особистого звернення позивач у справі після отримання висновку (постанови) ВЛК, свідоцтва про хворобу № від 30.08.2022р. довідки №84 від 01.09.2022р. до військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення, разом з усіма медичними документами щодо стану здоров`я, які надають підставі для порушення питання про звільнення військовослужбовця, вважає що заявлені позивачем вимоги щодо бездіяльності відповідача щодо тривалого не розгляду його рапорту від 01.09.2022р. про звільнення необґрунтованими та безпідставними.

Щодо заявлених позивачем у справі вимог про визнання дій відповідача про прийняття наказу А 0693 №268 від 24.09.2022р. / а.с. 59/, яким солдата ОСОБА_1 увільнено від займаної посади та зараховано останнього у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , як такого, що скоїв дезертирство, протиправними та скасування прийнятого наказу, то з урахуванням встановленого під час розгляду цієї справи факту відсутності позивача в розпорядженні військової частини НОМЕР_1 після закінчення лікування та з огляду на зміст пп. 14 п. 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, колегія суддів вважає, що під час прийняття цього наказу відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб визначений чинним законодавством, що свідчить про відсутність підстав для скасування такого наказу.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу позивача, що підсумки службового розслідування стосовно неповернення з лікування солдата ОСОБА_1 затверджено наказом командира військової частини НОМЕР_1 №238 від 31.12.2022р., яким ОСОБА_1 визнано таким що вчинив самовільне залишення військової частини, за що оголошено сувору догану, утримано премію та додаткову винагороду за вересень 2022р. / а.с. 56-58/.

Оцінюючи усі докази. які були досліджені судом у їх сукупності, колегія суддів вважає, що посилання позивача на подання ним рапорту про звільнення зі служби 01.09.2022р. разом із усіма зазначеними у ньому документами не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи, що свідчить про необґрунтованість та безпідставність заявлених позивачем у справі позовних вимог та правильність висновку суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

З огляду на вищезазначене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо не обґрунтованості заявлених позивачем у справі позовних вимог та об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, і постановив правильне рішення про відмову позивачу у задоволенні вимог адміністративного позову у повному обсязі, при цьому зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, а оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 20.09.2023р. у цій адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача на рішення суду першої інстанції від 20.09.2023р. необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які у ній викладені, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду цієї адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування обґрунтованого рішення суду першої інстанції у цій справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2023р. у справі №160/17431/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.

Постанову виготовлено та підписано 30.01.2024р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов