Справа № 932/785/24
Суддя: Кондрашов І. А.
Дата ухвалення: 2024-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 932/785/24
Провадження № 2-а/932/41/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кондрашова І.А.,

за участю секретаря судового засідання Мотуз Я.А.,

представника позивача Мельник Д.П.,

відповідача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

представника відповідача адвоката Кузякова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гейчай, Республіка Азербайджан, за національністю азербайджанець, громадянство Азербайджану, із середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2024 року позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до громадянина ОСОБА_2 , про затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України.

Вимоги мотивує тим, що громадянин Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортний документ НОМЕР_1 , виданий 26.04.2002 року, терміном дії до 26.04.2007, прибув на територію України останній раз 20.07.2006 року в особистих справах, і з того часу територію України не покидав, що підтверджено відповідними відмітками у паспорті. До органів та підрозділів ДМС України з питань отримання документів на право легального проживання в Україні, не звертався.

30.01.2024 відносно ОСОБА_1 винесено ГУ ДМС в Дніпропетровській області рішення № 2 про примусове видворення з України.

30.01.2024 прийнято рішення про поміщення ОСОБА_1 до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на територіїї України.

Відповідач із заявою про продовження терміну перебування на території України, чи із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області не звертався, інформація щодо визнання вищезазначеного громадянина Азербайджану біженцем або особи, яка потребує додаткового захисту, відсутня, що підтверджується відповідною службовою документацією структурних підрозділів ГУ ДМС України у Дніпропетровській області.

Таким чином, після закінчення Відповідач втратив підставу для перебування на території України передбачену ч. 14 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та не маючи інших підстав для перебування на території України, виключний перелік яких визначено в статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ухиляється від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 9 та ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а також, порушив вимоги п. 67 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 р. № 322, що передбачає після закінчення строку дії посвідки іноземець та особа без громадянства зобов`язані в семиденний строк зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України. При цьому посвідка здається до територіального органу/територіального підрозділу ДМС.

Враховуючи вищезазначене та з метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, позивач просить суд затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Азербайджанської Республіки Карімова ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 6 місяців, з метою ідентифікації та забезпечення видворення з території України. Вирішити питання щодо негайного виконання рішення.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2024 року відкрито провадження у справі (термінова справа).

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просив його задовольнити.

Відповідач заперечував проти задоволення позову. Пояснив, що перебуває на території України понад 22 роки, документів на право постійного або тимчасового проживання на території України, не має. Паспорт громадянина Азербайджану закінчив свою дію. До компетентних органів України з метою отримання документів, що дають право перебування в Україні, не звертався. Зазначає, що добровільно покине територію України. Просить у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову. Пояснив, що відповідач не буде ухилятися, має постійне місце проживання, рішення про примусове видворення ухвалено нещодавно, тому відповідач не мав часу його виконати. Просить у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи громадянин ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув до України 20.07.2006 року в особистих справах, і з того часу територію України не покидав.

Відповідач документується паспортом громадянина Республіки Азербайджан, НОМЕР_1 , виданий 26.04.2002 року, терміном дії до 26.04.2007. Наразі строк дії цього паспортного документу сплив, і не продовжений.

Судом встановлено, що гр. Республіки Азербайджан ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час проживає (перебуває) в Україні незаконно, оскільки у нього відсутні будь-які документи, що дають право перебувати на території України. Із заявами про отримання посвідки на тимчасове або постійне проживання, не звертався.

30.01.2024 Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області було постановлено рішення № 2 про примусове видворення з України, яким Відповідача було зобов`язано залишити територію України.

Відповідач ознайомлений із вказаним рішенням, не оскаржував його, ухиляється від виконання, територію України до цього часу не покинув.

30.01.2024 Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області було постановлено рішення про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Згідно пункту 7 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773 іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах це іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Частиною 1 статті 26 Конституції України та статтею 3 Закону № 3773 визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до імперативних приписів статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Згідно вимог ч. 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Судом також встановлено, що відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, які потребує додаткового захисту. Крім того, відповідач не підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобода бо ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Доказів протилежного суду не надано.

Відповідно до пункту 1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150, примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження.

Відповідно до пункту 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1110, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового утримання іноземців та осіб без громадянства у разі, коли вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або є обґрунтовані підстави вважати, що вони ухилятимуться від виконання такого рішення, або прийнято адміністративним судом постанову про їх примусове видворення за межі України, або вони прибули на територію України відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, або не мають законних підстав для перебування на території України і підлягають примусовому видворенню за її межі.

На виконання абзацу 3 пункту 3 розділу IV «Прикінцеві положення» Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1110, з метою нормативно-правового врегулювання порядку дій посадових осіб пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, територіальних органів та територіальних підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону з питань розміщення іноземців та осіб без громадянства в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, їх утримання, ідентифікації, примусового видворення, а також звільнення з пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 лютого 2016 року № 141 затверджено Інструкцію про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відтак, з аналізу зазначених норм, суд доходить висновку, що громадянин Республіки Азербайджан, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , незаконно перебуває в Україні, не має підтверджуючих особу документів, не має законного джерела існування.

Той факт, що відповідач перебуває в шлюбі не дає автоматично права на набуття громадянства України, оскільки таке рішення приймається компетентними органами. Для отримання громадянства України необхідно перебувати у шлюбі щонайменше 2 роки, володіти державною мовою, не мати громадянства іншої країни, та звернутися до компетентних органів для прийняття рішення щодо громадянства.

Відповідачем ці вимоги не дотримано, тож правових підстав перебування на території України немає.

Але разом із тим, суд звертає увагу, що рішення про примусове видворення гр. Республіки Азербайджана, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прийнято 30 січня 2024 року.

Того ж дня, тобто 30.01.2024 ОСОБА_1 поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, тобто обмежено його свободу.

Суд вважає, що оскільки рішення про примусове видворення прийнято 30 січня 2024 року, тобто одночасно із фактичним затриманням іноземця та поміщенням його до ПТПІ, то часу добровільно виконати це рішення, або оскаржити його, у відповідача не було. Водночас оскарження такого рішення чи добровільне повернення до країни походження, ускладнено й тим, що таке рішення прийнято одночасно із поміщенням до ПТПІ, що взагалі унеможливило добровільне його виконання та повернення відповідача до країни походження.

Отже, судом не встановлено того, що відповідач може ухилятись від явки до підрозділу міграційної служби та не виконувати рішення про його примусове повернення до країни походження, оскільки фактично строку для виконання такого рішення відповідачу надано не було.

Таким чином, суд вважає, що на даний час відсутні підстави для затримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та поміщення його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства. Звернення з цим позовом є передчасним, оскільки відповідач певним чином обмежений у своїх правах, та не мав часу ані на добровільне виконання рішення про примусове видворення, ані на його оскарження в порядку, передбаченому Законом та КАСУ.

Таким чином, суд приходиться до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.

На підставі викладеного та керуючись статтями 243, 244, 246, 250, 289, 371 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до області до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення проголошено 01 лютого 2024 року об 11 год. 50 хв.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ