Справа № 280/7538/23
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року Справа № 280/7538/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69005) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивачка, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Запорізькій області), в якій позивачка просить суд:

визнати протиправним дії відповідача щодо відмови позивачці у виплаті різниці недоплаченої пенсії за період з 24.04.2022 дня призначення пенсії по 01.05.2023 дати перерахунку розміру пенсії із урахуванням оновлених архівних довідок про середню заробітну плату в період її роботи на ВАТ «Запоріжриба» за 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01.07.2000 року;

зобов`язати відповідача здійснити позивачці виплату пенсії, розрахованої за оновленими архівними довідками про середню заробітну плату в період її роботи на ВАТ «Запоріжриба» за 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01.07.2000, із урахуванням різниці, що була виплачена, починаючи з 24.04.2022 по 30.04.2023 (включно).

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що згідно рішення №85 від 26.07.2023, у зв`язку з уточненням даних з ЕПС, їй була перерахована пенсія за віком, із урахуванням страхового стажу за період з 01.09.1991 по 31.08.1996 роки. Проте, перерахунок пенсії було здійснено лише з 01.05.2023, оскільки відповідач застосував положення статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте позивачка посилається на те, що конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина України, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені ст.ст. 1,3, ч.2 ст.6, ст. 8, ч.2 ст. 19, ст.ст. 22, 23, ч. 1 ст. 24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване чи звужене. Оскільки правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов`язань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як ст.8 Конституції, так і ст.8 КАСУ, вважає дії Пенсійного фонду про відмову у виплаті різниці недоплаченої пенсії у період з 24.04.2022 по 01.05.2023 роки при перерахунку пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату за 60 календарних місяців страхового стажу підряд (1991-1996) до 01 липня 2000 року є незаконними, такими, що порушують її конституційні права на соціальний захист. Просить суд задовольнити позов.

Ухвалою від 19.09.2023 позов був залишений без руху, позивачці наданий строк для усунення недоліків позову.

28.09.2023 від позивачки до суду надійшла заява на усунення недоліків позову.

Ухвалою від 02.10.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

12.10.2023 засобами системи «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому він заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначив, що абзацом 2 ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що перерахунок призначеної пенсії проводиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Таким чином, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити позивачці виплату пенсії, розрахованої за оновленими архівними довідками про середню заробітну плату в період її роботи на ВАТ «Запоріжриба» за 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01.07.2000, із урахуванням різниці, що була виплачена, починаючи з 24.04.2022 по 30.04.2023 (включно) задоволенню не підлягають, адже такий перерахунок суперечить вимогам ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також вважає, що позивачкою пропущено строк звернення до суду за даним позовом. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Щодо строку звернення до суду. Предметом спору у даній справі є неправомірність (правомірність) дій відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті різниці недоплаченої пенсії за період з 24.04.2022 по 30.04.2023.

Відповідач відмовив у проведенні такого перерахунку листом від 26.07.2023 за вих.№11775-10845/Г-02/8-0800/23, а з даним позовом позивачка звернулась до суду 14.09.2023, тобто в межах строку встановленого ст.122 КАС України.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів обізнаності позивачки з вчиненням відповідачем оскаржуваних дій до дати отримання нею зазначеного листа-відмови відповідача.

Відтак, судом не встановлено факт пропуску позивачем строку звернення до суду із цим позовом.

Щодо суті заявлених вимог. 18 травня 2022 року, після досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV), позивачка (23.04.1962 року народження) звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком.

До заяви було додано пакет документів, в тому числі довідки про заробітну плату за період страхового стажу до 01 липня 2000 року, а саме №04-25/Г-527, №04-25/Г-528 та №04-25/Г-529 від 29.03.2022, які були видано архівним управління Запорізької міської ради.

Вказані довідки підтверджують період роботи, а також суми нарахувань (заробітної плати) позивачки в період її роботи на ВАТ «Запоріжриба» з 1986 по 2000 роки.

З 24 квітня 2022 року позивачці була призначена пенсія за віком, у відповідності до Закону №1058-IV, проте надані нею довідки про заробітну плату за період до 01.07.2000 відповідачем не були враховані при розрахунку пенсії.

Зазначені довідки були направлені на перевірку достовірності даних про заробітну плату для обчислення пенсії.

За результатами перевірки достовірності даних вищезазначених довідок складено Акт №0800-1102-1/48 від 05.01.2023 (далі Акт перевірки).

В частині ІІ «Описова частина» Акту перевірки вказано, що в архівних довідках від 29.03.2022 №04-25/Г-527, №04-25/Г-528 та №04-25/Г-529 за період з 01.01.1986 по 30.06.2000, містяться суми нарахувань на які не нараховано страхові внески (у грудні 1993 та з січня 1999 по червень 2000 від нарахування «кредит.пред.»), про що зазначено в таблиці.

Разом з тим, у Висновку Акту перевірки зазначено, що: «Інформація, яка вказана в архівних довідках від 29.03.2022 №04-25/Г-527, №04-25/Г-528, №04-25/Г-529 за період з 01.01.1986 по 30.06.2000 на ім`я ОСОБА_1 , наданої архівним управлінням Запорізької міської ради, відповідає інформації зазначеній у первинних документах Запорізького обласного рибного оптово-роздрібного об`єднання «Запоріжриба» Укррибпромзбуту Міністерства рибного господарства СРСР».

У зв`язку із проведеною перевіркою, архівним управлінням Запорізької міської ради до відповідача була надано оновлені довідки від 20.02.2023 за №04-23/63, №04-23/64 та №04-23/65.

Проте відповідач, листом від 29.03.2023 за вих.№0800-0206-8/18416, повідомив позивачку, що оновлені довідки від 20.02.2023 за №04-23/63, №04-23/64 та №04-23/65, містять розбіжності з Актом перевірки. В зв`язку з чим неможливо здійснити перерахунок середньомісячного заробітку з урахуванням зазначених довідок.

01.05.2023 позивачка звернулась до архівного управлінням Запорізької міської ради з питання щодо надання довідки про заробіток за період роботи у ВАТ «Запоріжриба» з 09.1991 по 08.1996.

Листом від 10.05.2023 за вих.№04-21/Г-89 архівне управлінням Запорізької міської ради повідомило позивачку, що працівники ПФУ ознайомилися з первинними документами фонду 751 ВАТ «Запоріжриба» за період з 1986 по 2000 щодо зарплати позивачки. Пенсійним фондом України було надано до архівного управління Запорізької міської ради Акт про результати перевірки достовірності даних довідки про заробітну плату для обчислення пенсії на ОСОБА_1 . До Пенсійного фонду України було надано оновлену довідку від 20.02.2023 №04-23/63, та документи ПФУ від 05.01.2023 №0800-1102-1/48 було додано до оновленої довідки у форматі додатку. У новому вигляді документи ПФУ стають складовою частиною архівної довідки і мають бути використаними для відповідних розрахунків.

Також до листа було додано оновлену довідку.

12 травня 2023 року позивачка звернулась до відповідача з заявою щодо перерахунку пенсії. До заяви позивачка додала пакет документів, в тому числі оновлену архівну довідку №04-21/Г-89 від 10.05.2023.

Згідно рішення відповідача №85 від 26.07.2023, у зв`язку з уточненням даних з ЕПС, позивачці була перерахована пенсія за віком, із урахуванням страхового стажу за період з 01.09.1991 по 31.08.1996 роки. Проте перерахунок було здійснено з 01.05.2023.

В зв`язку з чим, позивачка звернулась до відповідача з проханням зробити перерахунок її пенсії з моменту її призначення, а саме з 24.04.2022.

Листом від 26.07.2023 за вих.№11775-10845/Г-02/8-0800/23 відповідач відмовив позивачці у проведенні такого перерахунку та повідомив, що оновлену довідку №04-21/Г-89 від 10.05.2023 позивачка надала до ГУ ПФУ в Запорізькій області разом із заявою про перерахунок пенсії 12.05.2023.

За результатами розгляду звернення позивачки пенсійну справу перераховано з 01.05.2023, у відповідності до норм статті 45 Закону №1058-IV.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивачка звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону №1058-IV, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно частини першої статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

За змістом частини третьої статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1) передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно пункту 2.1 Порядку №22-1до заяви про призначення (перерахунок) пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж та довідка про заробітну плату особи за період страхового стажу до 1 липня 2000 року, а, починаючи з 1 липня 2000 року, індивідуальні відомості про застраховану особу надаються відділом персоніфікованого обліку.

За змістом підпункту «в» пункту 7 Порядку №22-1 заробітна плата для призначення пенсії за період роботи до 1 липня 2000 року підтверджується довідкою підприємства, установи, організації (форма і зміст довідки визначено в додатку 1 Порядку).

Така довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами (пункт 17 Порядку).

Обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

Зазначену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 29.07.2020 у справі №341/1132/17, від 03.06.2021 у справі №127/8001/1 від 24.06.2021 у справі №233/179/17, від 26.10.2022 у справі №808/1735/18 та інших.

Як вбачається з матеріалів справи, довідки про заробітну плату за №04-25/Г-527, №04-25/Г-528 та №04-25/Г-529 від 29.03.2022 за період з 1986 по 2000 роки видані на підставі особових рахунків та відповідно до первинних документів ВАТ «Запоріжриба», містять інформацію про розмір заробітної плати за цей період із розбивкою по місяцях, а тому відповідає вимогам Порядку №22-1.

Працівники ПФУ знайомились з первинними документами ВАТ «Запоріжриба» за період з 1986 по 2000 щодо зарплати позивачки, що підтверджується вищезазначеним листом архівного управління Запорізької міської ради.

Також, відповідно до Висновків Акту перевірки, інформація, яка вказана в архівних довідках від 29.03.2022 №04-25/Г-527, №04-25/Г-528, №04-25/Г-529 за період з 01.01.1986 по 30.06.2000 на ім`я ОСОБА_1 , відповідає інформації зазначеній у первинних документах Запорізького обласного рибного оптово-роздрібного об`єднання «Запоріжриба».

З урахуванням викладених обставин суд приходить до висновку, що при первинному обчисленні пенсії відповідачем протиправно не були враховані архівні довідки від 29.03.2022 №04-25/Г-527, №04-25/Г-528, №04-25/Г-529.

При цьому суд звертає увагу відповідача, що інформація щодо заробітної плати позивачки, яка зазначена в оновленій довідці №04-21/Г-89 від 10.05.2023 та яка врахована відповідачем, є аналогічною інформації зазначеній в архівних довідках від 29.03.2022 №04-25/Г-527 та №04-25/Г-528, які безпідставно не були враховані відповідачем.

Щодо посилання відповідача на те, що в архівних довідках від 29.03.2022 №04-25/Г-527, №04-25/Г-528 та №04-25/Г-529 за період з 01.01.1986 по 30.06.2000, містяться суми нарахувань на які не нараховано страхові внески (у грудні 1993 та з січня 1999 по червень 2000 від нарахування «кредит.пред.»), то суд зазначає, що відсутність в архівних довідках інформації щодо нарахувань страхових платежів не є підставою для не врахування архівних довідок та, як наслідок, позбавлення позивачки частини її пенсії.

Позивачка не повинна відповідати за неналежне виконання страхувальником свого обов`язку щодо належного нарахування та сплати страхових внесків, а отже, можливе не нарахування та/або несплата страхувальником страхових внесків за позивачку у спірні періоди, не може бути підставою для неврахування при призначенні застрахованій особі пенсії, заробітної плати з якої не нараховані страхові внески.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 20 березня 2019 року у справі №688/947/17, від 23 березня 2020 року у справі №535/1031/16-а, від 09 жовтня 2020 року у справі №341/460/17, від 02 серпня 2022 року у справі №560/4616/20 та інших.

Відповідно до ч. 5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№25921/02) Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch v. the United Kingdom №44277/98).

У межах вироблених Європейським Судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Фон Мальтцан та інші проти Німеччини). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність (Maltzan (Freiherr Von) and others v. Germany №71916/01, №71917/01 та №10260/02).

Також, суд вважає за потрібне наголосити, що на сьогодні у праві існують три основні стандарти доказування (standards of proof): «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або «перевага доказів» (preponderance of the evidence), «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence) та «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt).

У справах, де суб`єкт владних повноважень доводить правомірність своїх рішень щодо відмови фізичній особі у реалізації її права на соціальний захист, гарантованого, зокрема, статтею 46 Конституції України, за загальним правилом, повинні відповідати критерію «поза розумним сумнівом».

Це, зокрема, зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України»

Відповідач правомірність своїх дій належними та допустимими доказами не довів.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).и повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» №33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

У контексті встановлених обставин справи, інші аргументи учасників справи не мають вирішального впливу на вищенаведені висновки суду.

З урахуванням з`ясованих обставин та досліджених письмових доказів суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивачка сплатила судовий збір в розмірі 1073,60 грн., який слід стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Інші судові витрати позивачкою до стягнення не заявлялись.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69005) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області ОСОБА_1 у виплаті різниці недоплаченої пенсії за період з 24.04.2022 по 01.05.2023 із урахуванням оновлених архівних довідок про середню заробітну плату в період її роботи на ВАТ «Запоріжриба» за 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01.07.2000 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 виплату пенсії, розрахованої за оновленими архівними довідками про середню заробітну плату в період її роботи на ВАТ «Запоріжриба» за 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01.07.2000, із урахуванням різниці, що була виплачена, за період з 24.04.2022 по 30.04.2023 (включно).

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1073 грн. (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано «31» січня 2024 року.

Суддя Р.В. Кисіль