Справа № 580/10684/23
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2024-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року справа № 580/10684/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України про стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

13.11.2023 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до Державної екологічної інспекції України (01042, м.Київ, Новопечерський провул, буд.3, корпус 2; ) (далі відповідач) про стягнення на його користь 183941,17грн середнього заробітку за час затримки у виконанні рішення суду щодо поновлення його на роботі за період з 06.10.2022 до 10.11.2023.

Обґрунтовуючи зазначає, що відповідач не виконує рішення суду в адміністративній справі №580/1/19 та він неодноразово звертався до суду з позовними заявами щодо стягнення середнього заробітку з відповідача. Стверджує, що період затримки в поновленні його на роботі з 08.06.2021 до 05.10.2022 (дня підготування позовної заяви) становить 287 робочих днів. Тому вважає, що набув права на отримання компенсації середнього заробітку в сумі 183941,17грн.

Ознайомившись із матеріалами позову, виявлено недоліки позовної заяви, які перешкоджають відкриттю провадження у справі. У зв`язку з цим ухвалою 20 листопада 2023 року суд залишив її без руху.

06.12.2023 від позивача суду надійшла заява (вх.№ 54637/23) (далі Заява) на виконання вимог зазначеної вище ухвали суду, до якої додав 2 екземпляри позовної заяви до відповідача, в якій уточнив відомості про обставини щодо виплати середнього заробітку за час затримки у виконанні рішення суду щодо поновлення його на роботі за період з 06.10.2022 до 10.11.2023, щодо чого заявлені позовні вимоги, та просив стягнути з відповідача на його користь 183941,17грн середнього заробітку за час затримки у виконанні рішення суду щодо поновлення його на роботі за період з 06.10.2022 до 10.11.2023. Обґрунтовуючи зазначає, що відповідач не виконує рішення суду в адміністративній справі №580/1/19 та він неодноразово звертався до суду з позовними заявами щодо стягнення середнього заробітку з відповідача. Стверджує, що період затримки в поновленні його на роботі з 06.10.2022 до 10.11.2023 (дня підготування позовної заяви) становить 287 робочих днів. Тому вважає, що набув права на отримання компенсації середнього заробітку в сумі 183941,17грн.

Ухвалою суду від 11.12.2023 суд задовольнив заяву (вх. від 06.12.2023 №54637/23) позивача, прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі за його позовом (вх. від 06.12.2023).

26.12.2023 на адресу суду надійшов відзив відповідача, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вважає, що оскільки ст.236 Кодексу законів про працю України регламентовано лише винесення ухвали про виплату особі середнього заробітку, що протирічить вимогам ст.241 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якою визначено закінчення судового розгляду в суді першої інстанції ухваленням рішення суду, вказана норма ст.236 не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Зазначив, що розрахунок середнього заробітку позивача є помилковим, оскільки він у позові наводить розрахунок за період з 08.06.2021 до 05.10.2022, тобто за період який був предметом судового розгляду у справі №580/4671/22. Стверджує, що фактично виконав рішення суду у справі №580/1/19 та видав відповідні накази, проте вони скасовані судом з формальних підстав. На даний час відповідач припинив свою діяльність, як юридична особа. Тому виконати вказане вище судове рішення не можливо.

09.01.2024 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій просив задовольнити його позовні вимоги повністю. Зазначив, що позовні вимоги обґрунтовуються періодом затримки у поновленні на роботі, який не охоплено попередніми рішеннями, а саме з 06.10.2022 до 10.112023 (день підготовки позовної заяви). Вказаний період розрахунку є наступним за той період, який охоплювався у справі №580/4671/22. Видані відповідачем накази про поновлення позивача та про припинення державної служби суд скасував не з формальних причин, а у зв`язку з тим, що вони прийняті не уповноваженою особою. Факт припинення діяльності відповідачем, як юридичної особи не заважає йому поновити позивача на посаду до організації, яка є правонаступником ліквідованої структури.

Всі документи, що надійшли від учасників, суд долучив до матеріалів адміністративної справи, як докази.

Оскільки обґрунтованих клопотань від учасників спору про розгляд справи у судовому засіданні з їх повідомленням та викликом суду не надійшло, зважаючи на відсутність необхідності призначити у справі експертизу або викликати та допитати свідків, суд дійшов висновку розглянути справу без виклику сторін у судове засідання за наявними письмовими доказами.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Посвідченням від 04.06.2018 серії НОМЕР_2 підтверджується, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (Категорія 2).

Із Єдиного державного реєстру судових рішень та Автоматизованої системи Черкаського окружного адміністративного суду «Діловодство» суд установив, що між тими ж сторонами розглядались адміністративні справи №580/1/19, №580/2845/19, №580/4462/20, №580/3677/21 та №580/4671/22.

Так, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26.06.2019, яке набрало законної сили 23.09.2019, у справі №580/1/19 позов позивача задоволено частково. Визнано протиправним та скасувано наказ відповідача від 07 грудня 2018 року №407-0 про звільнення позивача з посади начальника Державної екологічної інспекції у Черкаській області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Черкаської області. Поновлено позивача на посаді начальника Державної екологічної інспекції у Черкаській області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Черкаської області із 11.12.2018. Присуджено стягнути із відповідача на користь позивача 85881 (вісімдесят п`ять тисяч вісімсот вісімдесят одна) грн. 94 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період із 11.12.2018 до 26.06.2019 із відрахуванням відповідних податків та зборів на доходи фізичних осіб, сплата яких є обов`язковою у встановленому законом порядку. Зазначено, що рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення суми за один місяць підлягає негайному виконанню.

Тому відповідач виніс накази:

від 16 серпня 2019 року: №275-О про поновлення позивача на посаді, №276-О про припинення державної служби та звільнення позивача з посади, №4-О про поновлення позивача на посаді;-

від 21 серпня 2019 року №5-О про припинення державної служби та оголошення наказу про звільнення позивача з посади.

Вважаючи вказані вище накази протиправними позивач оскаржив їх до суду.

Між сторонами вирішений спір Черкаським окружним адміністративним судом рішенням від 28.11.2019 (справа №580/2845/19), яке набрало законної сили 19.02.2020. Визнано протиправними та скасовані накази відповідача від 16 серпня 2019 року № 275-О, від 16 серпня 2019 року № 276-О, від 16 серпня 2019 року № 4-О, від 21 серпня 2019 року №5-О.

У зв`язку з невиконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду в адміністративній справі №580/1/19 позивач неодноразово звертався до суду з позовними заявами щодо стягнення середнього заробітку з відповідача, а саме у справі №580/4462/20, №580/3677/21 та №580/4671/22.

Так, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року, яке набрало законної сили 25.03.2021, у справі №580/4462/20 позов задоволено повністю. Присуджено стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки у виконанні рішення суду щодо поновлення позивача на роботі за період з 27.06.2019 до 12.10.2020 у сумі 234999 (двісті тридцять чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 26 коп. з відрахуванням відповідних податків та зборів на доходи фізичних осіб, сплата яких є обов`язковою у встановленому законом порядку.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року, яке набрало законної сили 24.01.2022, у справі №580/3677/21 позов задоволено частково. Присуджено стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 13.10.2020 до 07.06.2021 у сумі 108374 (сто вісім тисяч триста сімдесят чотири) грн. 67 коп. (без відрахування податків та обов`язкових платежів).

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року, яке набрало законної сили 10.01.2023, у справі №580/4671/22 позов задоволено повністю. Присуджено стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки у виконанні рішення суду щодо поновлення його на роботі за період з 08.06.2021 до 05.10.2022 в сумі 217268,49 (двісті сімнадцять тисяч двісті шістдесят вісім гривень сорок дев`ять копійок).

У зв`язку з продовжуваним невиконанням рішення суду в адміністративній справі №580/1/19 позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною другою статті 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно зі статтею статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Пунктом 3 ч.1 ст. 371 КАС України встановлено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню (абз.8 ст.235 Кодексу законів про працю України) (далі КЗпП України).

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду.

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України, згідно з якою проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Тому протилежні доводи відповідача щодо відсутності підстав для застосування вказаної норми КЗпП України не обґрунтовані та не враховані судом.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Отже, згідно зі ст. 236 КЗпП України проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Аналогічна правова позиція викладена у постанова Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі №802/1183/16-а та від 05.03.2020 року у справі №280/360/19.

Відповідно до ст.5 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі ЗУ №1404-VIII) примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців). Правова природа діяльності органів державної виконавчої служби та її основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень суду, в тому числі постанов судів про поновлення на посадах у відносинах публічної служби, які набрали законної сили, що і є підставою для негайного їх виконання. Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов`язок. Зокрема, зазначений обов`язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі. В таких випадках держава в особі органу державної виконавчої служби несе відповідальність за виконання остаточних судових рішень.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (ч.2 ст.65 ЗУ №1404-VIII).

Виконання судового рішення як завершальна стадія судового процесу є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченим статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки відповідач не надав до суду належних, достовірних та допустимих доказів виконання ним рішення суду від 26.06.2019 у справі №580/1/19 у частині поновлення позивача на посаді, тобто фактично не виконав його, а винесені накази відповідача від 16 серпня 2019 року №275-О та №4-О скасовані рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 у справі №580/2845/19, яке набрало законної сили 19.02.2020, наявні підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки у виконанні рішення суду щодо поновлення позивача на роботі.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки рішенням Черкаського окружного адміністративного суду 08 грудня 2022 року, яке набрало законної сили 10.01.2023, у справі №580/4671/22 вирішений спір про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі за період з 08.06.2021 до 05.10.2022, суд розглянув адміністративну справу в межах заявленого позивачем періоду з 06.10.2022 до 10.11.2023, що становить 287 робочих днів. Розрахунок середнього заробітку за несвоєчасну виплату відповідачем коштів має відбуватись за всі дні затримки розрахунку.

Водночас протилежні доводи відповідача про те, що спірний у цій справі період розрахунку був предметом судового розгляду у справі №580/4671/22 не обґрунтовані та не враховані судом.

Згідно з п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок), для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до п.8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Довідкою від 22.05.2019 №01/146 підтверджується, що розмір середньої заробітної плати за два останні календарні місяці (жовтень-листопад 2018 року) складав 14100,00грн. Середньоденне грошове забезпечення позивача становило 640,91грн (28200,00грн /44 робочі дні).

Розрахунок середнього заробітку за час затримки у виконанні рішення суду щодо поновлення позивача на роботі за період з 06.10.2022 до 10.11.2023 становить: 640,91грн (середньоденне грошове забезпечення позивача) * 287 робочих днів (кількість днів прострочення) = 183941,17грн.

Отже, стягненню на користь позивача підлягає 183941,17 грн середнього заробітку за час затримки у виконанні рішення суду щодо поновлення його на роботі за період з 06.10.2022 до 10.11.2023.

Доводи відповідача у відзиві щодо того, що на даний час він припинив свою діяльність, як юридична особа та не може виконати рішення суду не обґрунтовані та не враховані судом, оскільки відповідно до вказаного вище законодавства та рішення суду у справі №580/1/19 саме відповідач зобов`язаний поновити позивача на посаді. Водночас згідно з відомостями сайту (https://youcontrol.com.ua/catalog/company_details/37508533/) та відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, доданої до відзиву, відповідач не перебуває у стані припинення. Тобто, фактично не припинив свою діяльність.

Відповідач не довів, що у спірних правовідносинах діяв з дотриманням меж і порядку, визначених законом.

Отже, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на відсутність доказів понесення позивачем судових витрат, відсутні підстави для їх розподілу відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 134-139, 242-245, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

Стягнути з Державної екологічної інспекції України (01042, місто Київ, провул. Новопечерський, будинок 3, корпус 2; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки у виконанні рішення суду щодо поновлення його на роботі за період з 06.10.2022 до 10.11.2023 в сумі 183941,17 грн (сто вісімдесят три тисячі дев`ятсот сорок одну гривню сімнадцять копійок).

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 01.02.2024.