Справа № 380/10640/23
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/10640/23 пров. № А/857/18867/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Довгої О.І., Матковської З.М.,

за участю секретаря Гранат В.В.,

представника апелянта Качмарик Г.В.,

представник позивача Мартинюк Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року (ухвалене головуючим суддею Крутько О.В. о 12 год. 31 хв. у м. Львові, повне судове рішення складено 14 вересня 2023 року) у справі № 380/10640/23 за адміністративним позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про скасування податкового повідомлення рішення та рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 17.01.2023 № 1 та рішення про застосування фінансових санкцій від 17.01.2023 № 1.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що у нього відсутній обов`язок отримувати ліцензію на виробництво алкогольних напоїв та маркувати виготовлені ним коктейлі марками акцизного податку.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 17.01.2023 № 1. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Львівській області про застосування фінансових санкцій від 17.01.2023 № 1.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач не здійснює виробництва алкогольних напоїв, а лише виготовляє коктейлі шляхом змішування готових алкогольних напоїв з іншими складниками, а тому у позивача відсутній обов`язок отримувати ліцензію на виробництво алкогольних напоїв та маркувати такі коктейлі.

Крім цього суд зазначив, що алкогольні напої, які реалізовувались позивачем, є коктейлями, які фізична особа - підприємець ОСОБА_1 готує шляхом змішування різних напоїв та марок, що придбаваються позивачем у готовому вигляді, і позивач при проведенні перевірки представив документи щодо поставки алкогольних напоїв, а тому безпідставними є висновки податкового органу про порушення позивачем обліку товарів (алкогольних коктейлів).

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та в прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник позивача, заперечив проти задоволення апеляційної скарги та надав пояснення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що Головним управлінням ДПС Львівській області проведена фактична перевірка кафе - піцерії, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить суб`єкту господарювання - ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт фактичної перевірки від 09.12.2022 № 17243/13-01-09-01/ НОМЕР_1 .

Перевіркою виявлено, що ФОП ОСОБА_1 здійснює виробництво настоянок методом змішування горілки «Шляхетна», цукрового сиропу та фруктово-ягідних компонентів згідно технологічних карт без атестації виробництва, ліцензії на виробництво алкогольних напоїв та дозвільних документів/сертифікатів якості; реалізацію/зберігання настоянок власного виробництва (згідно технологічних карт) за ціною реалізації 33,00 грн за 0,05 літри в кількості 2 літри на загальну суму 1320,00 грн. Реалізація настоянок власного виробництва здійснюється з скляної тари на якій відсутні етикетки із назвою виробу, відсутня назва оператора ринку, який виготовляв даний продукт, не зазначено вміст цукру, не вказана об`ємна частина спирту, дата виготовлення. На настоянки, які зберігаються у кафе-піцерії в кількості 2,0 літра не представлено прихідні накладні (на суму 1320 грн).

В акті перевірки також зазначено, що згідно баз даних АІС «Податковий блок» ФОП ОСОБА_1 здійснив реалізацію алкогольних напоїв 15.05.2021, а саме пиво «Чернігівське світле» 0,5 л за ціною 35,00 грн та сет наливок в кількості 3 шт за ціною реалізації 120 грн/шт. на загальну суму 360,00 грн без наявної діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

За наслідками фактичної перевірки Головним управлінням ДПС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.01.2023 № 1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 1320 грн та рішення від 17.01.2023 № 1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 119000 грн.

Позивач вважаючи спірні рішення відповідача протиправними, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР).

В абзаці 3 ч. 4 ст. 11 Закону № 481/95-ВР встановлено, що алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Особливості маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів передбачено ст. 11 Закону № 481/95-ВР.

Підпункт 1.4.1.107 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) надає визначення марки акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Згідно підпункту 222.1.3 п. 222.1 ст. 222 ПК України підприємства, які виробляють вина виноградні з додаванням спирту та міцні, вермути, інші зброджені напої з додаванням спирту, суміші із зброджених напоїв з додаванням спирту, суміші зброджених напоїв з безалкогольними напоями з додаванням спирту, сплачують податок при придбанні марок акцизного податку на суму, розраховану із ставок податку на готову продукцію, вироблену з виноматеріалів чи сусла, при виробництві яких використовується спирт етиловий.

Підпунктом 222.2.2 п. 222.2 ст. 222 ПК України передбачено, що у разі ввезення маркованої підакцизної продукції на митну територію України податок сплачується під час придбання марок акцизного податку з доплатою (у разі потреби) на день подання митної декларації.

Відповідно до п. 226.1, 226.2, 226.6 ст. 226 ПК України у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою, пачці (упаковці) тютюнового виробу чи ємності (упаковці) з рідиною, що використовується в електронних сигаретах, є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Маркуванню підлягають усі (крім зазначених у п. 226.10 ст. 226 ПК України) алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об`ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового до 8,5 відсотка об`ємних одиниць не здійснюється.

В абзаці четвертому пункту 3 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251, встановлено, що підприємства-виробники та імпортери алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюновмісних виробів для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням і рідин, що використовуються в електронних сигаретах (далі - покупці марок), подають засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Законів України Про електронні документи та електронний документообіг та Про електронні довірчі послуги щомісяця до 8 числа продавцю марок акцизного податку (далі - продавець марок) для задоволення через два місяці потреби в марках таку інформацію: попередню заявку-розрахунок про потребу в марках за їх видами, реквізити платіжного документа/платіжних документів (номер, дата платіжного доручення та сума перерахованих коштів) на перерахування плати за виготовлення марок та звіт про використання марок, придбаних у попередньому місяці. Поняття «продавець марок акцизного податку» вживається у значенні, наведеному в Податковому кодексі України.

З наведеного вище слідує, що обов`язок забезпечення маркування алкогольних напоїв покладений на тих платників податку, які здійснюють виробництво на митній території України алкогольних напоїв (підприємства-виробники) або ввезення таких товарів на митну територію України.

Відповідальність за порушення норм Закону № 481/95-ВР передбачено статтею 17 цього ж Закону, зокрема за виробництво, зберігання, транспортування, реалізацію фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що у спірний період позивач здійснював торгівлю алкогольними напоями на підставі отриманих в ГУ ДПС у Львівській області ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями № 2002715, виданої 14.05.2020 (термін дії з 15.05.2020 до 15.05.2021) та № 2102770, виданої 14.05.2021 (термін дії з 16.05.2021 до 16.05.2022). У закладах ресторанного господарства позивача реалізуються алкогольні напої з марками акцизного податку, які йому постачають виробники алкогольних напоїв, а також коктейлі з використанням даних алкогольних напоїв.

Відповідно до ст.15-3 Закону № 481/95-ВР продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 , здійснює господарську діяльність згідно КВЕД 56.10 «Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування» у кафе-піцерії « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно пояснень позивача в суді першої інстанції, його представника під час апеляційного розгляду справи та матеріалів справи підприємцем ОСОБА_1 укладено договір від 29.08.2022 із Товариством «Баядера Логістик», на підставі якого позивач отримує товар - горілку «Козацька рада «Класична». З цієї горілки шляхом її змішування зі специфічними добавками (сиропами, ягодами, спеціями та травами) та в певних пропорціях у піцерії-кафе виготовляються коктейлі, найменовані «Базилік-полуниця», «Лісові ягоди», «Лімончелло» з вмістом спирту 22% та місткістю 1,5 л. Алкогольні коктейлі, що перебувають у продажі у закладі позивача та які були виявлені в ході проведення перевірки контролюючим органом та реалізовуються в закладі ресторанного господарства кафе-піцерія Scorini є коктейлями, які підприємець готує шляхом змішування різних напоїв та добавок, що придбаваються позивачем у готовому вигляді. Реалізація таких коктейлів здійснюється, в тому числі, й навинос у відповідній упаковці.

Відповідно до ст. 1 Закону № 481/95-ВР:

алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу живого бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД;

повний технологічний цикл виробництва - сукупність приміщень, технологічного та іншого обладнання, відповідних технологічних процесів, що забезпечують переробку сировини в продукцію, готову для реалізації кінцевому споживачу, а також лабораторій (власних або залучених на договірних засадах у випадках, передбачених Законом України №481/95-ВР), акредитованих відповідно до законодавства.

сировина - предмети праці та природні компоненти, які підлягають подальшій переробці.

Готовий до споживання харчовий продукт - харчовий продукт, призначений виробником для безпосереднього споживання людиною без необхідності піддавати його термічній обробці чи іншій переробці (Розділ ІІ Терміни та визначення Наказу Міністерство охорони здоров`я України від 19.07.2012, № 548 Про затвердження Мікробіологічних критеріїв для встановлення показників безпечності харчових продуктів).

Разом з тим, основні вимоги щодо роботи суб`єктів господарської діяльності (закладів, підприємств) усіх форм власності, що здійснюють діяльність на території України у сфері ресторанного господарства регламентуються Правилами роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24.07.2002 № 219, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.08.2002 за № 680/6968 (далі - Правила № 219).

Згідно з пунктом 1.3 Правил № 219 ресторанне господарство вид економічної діяльності суб`єктів господарської діяльності щодо надавання послуг відносно задоволення потреб споживачів у харчуванні з організуванням дозвілля або без нього; заклад ресторанного господарства організаційно-структурна одиниця у сфері ресторанного господарства, яка здійснює виробничо-торговельну діяльність: виробляє і (або) доготовляє, продає і організовує споживання продукції власного виробництва і закупних товарів, може організовувати дозвілля споживачів; технологічна документація на страви та вироби - документація із зазначенням опису технологічного процесу виробництва продукції, переліку продуктів, продовольчої сировини, речовин і супутніх матеріалів, що застосовуються в процесі приготування, даних про норми їх вмісту в кінцевому харчовому продукті, термін придатності до споживання, умов зберігання, способу реалізації (подання) споживачу, вимог до якості страв та виробів.

Пунктом 1.4 Правил № 219 встановлено, що суб`єктами господарської діяльності здійснюється діяльність у сфері ресторанного господарства після їх державної реєстрації в установленому законодавством порядку. Роздрібна торгівля алкогольними напоями і тютюновими виробами в закладах (підприємствах) ресторанного господарства здійснюється суб`єктами господарської діяльності за наявності відповідних ліцензій.

Згідно з пунктом 3.1. Правил № 219 у закладах (підприємствах) ресторанного господарства використовуються такі методи обслуговування як самообслуговування, обслуговування офіціантами, комбінований тощо.

Пунктом 3.5 Правил № 219 встановлено, що поруч з основною діяльністю закладами (підприємствами) ресторанного господарства можуть надаватися додаткові послуги, перелік і вартість яких визначаються суб`єктом господарської діяльності та указуються в прейскуранті на послуги. Під час обслуговування в закладах (підприємствах) ресторанного господарства за бажанням споживачів кулінарна продукція та закупні товари, у тому числі алкогольні напої, можуть бути продані на винос у відповідній упаковці.

На підтвердження позиції щодо того, що позивачем здійснюється саме приготування коктейлів, позивач як згадувалось вище, стверджує, що при приготування коктейлів відсутній повний технологічний цикл виробництва, використовуються готові, вироблені алкогольні напої вже ліцензованих виробників та приготування здійснюється безпосередньо в ресторані.

Відтак, позивач не здійснює виробництва алкогольних напоїв, а лише виготовляє коктейлі шляхом змішування готових алкогольних напоїв з іншими складниками, а тому у позивача відсутній обов`язок отримувати ліцензію на виробництво алкогольних напоїв та маркувати такі коктейлі.

Враховуючи специфіку господарської діяльності позивача, зокрема, реалізацію алкогольних напоїв на розлив, для встановлення порушень вимог Закону № 481/95-ВР відповідач мав би дослідити процес (спосіб) виготовлення цих напоїв, проте згідно акту перевірки таке дослідження не проводилось.

Враховуючи наведене вище, рішення про застосування фінансових санкцій № 1 від 17.01.2023 прийнято неправомірно, оскільки відсутні підстави стверджувати про порушення суб`єктом господарювання норм ч. 21 ст. 15, абз.3 ч. 4 ст .11 Закону № 481/95-ВР та п. 226.7 та п. 226.9 ст. 226 ПК України, ч. 5 та ч. 8 ст. 2, ч.1 ст. 12 Закону № 481/95-ВР, відповідальність за порушення яких встановлена статтею 17 Закону № 481/95-ВР, щодо роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявної ліцензії на роздрібну торгівлю, реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка; виробництва алкогольних напоїв без наявної ліцензії.

Щодо прийнятого податкового повідомлення-рішення від 17.01.2023 № 1 то колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-В від 06.07.1995 (далі - Закон № 265/95-ВР) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що алкогольні напої, які реалізовувались позивачем, є коктейлями, які фізична особа підприємець ОСОБА_1 готує шляхом змішування різних напоїв та марок, що придбаваються позивачем у готовому вигляді, і позивач при проведенні перевірки представив документи щодо поставки алкогольних напоїв, тому безпідставними є висновки податкового органу про порушення позивачем обліку товарів (алкогольних коктейлів).

Відтак, вірним є висновок суду першої інстанції, що відповідач не обґрунтував наявність правових підстав для, а твердження про порушення позивачем п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР є немотивованими.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року у справі № 380/10640/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді О. І. Довга
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 31 січня 2024 року