Справа № 380/26111/23
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2024 рокусправа № 380/26111/23
Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Рехліцький Р.Р.

за участю:

представника позивача Дзенік С.В.

представника відповідача Тістечко Ю.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРАЙП" до Львівської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю "СТРАЙП" звернулося в суд з позовом до Львівської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, в якому просить визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100199/2 від 27.04.2023 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2023/001156.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів. Вказує, що висновки митниці викладені у спірному рішенні, а також інші доводи, не відповідають дійсності. Витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. В рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів, за наслідками яких розпочалась процедура консультацій та причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору. Стверджує, що матеріалами справи не підтверджено факту надання декларантом позивача документів, що містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, на підставі чого контролюючий орган розпочав процедуру консультацій. Зазначає, що сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару. Отже, у спірних правовідносинах у відповідача були відсутні підстави для витребування додаткових документів та, в результаті їх ненадання, визначення митної вартості за іншим, ніж основний метод. Вказує, що, як наслідок, протиправною також є картка відмови у прийнятті митної вартості, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Представник позивача просить позов задовольнити з урахуванням наведених мотивів.

Відповідач у своєму відзиві зазначає, що посадові особи Львівської митниці перевірили усі документи, що подавались разом з митною декларацією і на підставі цього встановили розбіжності та відсутність всіх необхідних документів, що стало законною підставою для витребування додаткових документів. Стверджує, що ст.53 Митного кодексу України чітко обумовлює право митного орану на витребування додаткових документів за наявності відповідних умов. Документи, подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості не містили усіх відомостей, що підтверджували числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку з чим у нього виникли обґрунтовані сумніви правильності визначеної декларантом митної вартості товару. Витребування додаткових документів у позивача було обумовлене необхідністю оцінки наявних ризиків щодо можливого заниження митної вартості. Надані позивачем документи для митного оформлення не були перекладені українською мовою. Зазначає, що оскаржуване рішення містить причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом, а також чітко обґрунтовано необхідність перевірки спірних правовідносин та зазначено документи, надання яких може усунути сумнів у їх достовірності, а також містить джерело, яке використовувалось митним органом при визначенні митної вартості. Стверджує, що обов`язок доведення ціни товару лежить на декларанті, і саме він має довести, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, у тому числі, обрано метод визначення митної вартості товарів. Натомість, митний орган має довести обґрунтованість сумнівів. Вказує, що картка відмови лише містить інформацію про причини відмови та роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує здійснення митне оформлення, не є за своєю природою рішенням контролюючого органу та не породжує жодних правових наслідків. Посилається на те, що позивач долучив до матеріалів справи окремі документи, які не надавались при митному оформленні.

Представники відповідача проти позову заперечують, просять в його задоволенні відмовити повністю.

Ухвалою суду від 04.12.2023 року відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 22.01.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, судом встановлено такі обставини.

Позивачем було подано відповідачу відповідну електронну митну декларацію.

27.04.2023 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100199/2, у якому зазначено наступні порушення:

- подані до митного оформлення документи згідно з переліком не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена;

- надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар;

- під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. Відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України до митної вартості додаються такі витрати, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарі до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів. Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати акти виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що місять реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власних транспортних засобів). В рахунку від 25.04.2023 року №23/04/23 відсутнє документальне підтвердження всіх складових витрат понесених покупцем, а саме на навантаження, страхування, тощо.

- згідно проформи інвойс від 11.04.2023 року №FPF/000003/04/2023 визначено умови поставки товару EXW POLAND, разом з тим у інвойс від 25.04.2023 року №FPТ/000009/04/2023 вказано умови поставки FCA Люблін, при тому, що фактурна вартість одиниці товару вказана у вищезазначених документах однакова;

- розмір транспортних витрат нижчий у порівнянні з мінімальними витратами на кілограм товару по аналогічних поставках в країні відправлення;

- згідно наданих до митного контролю CMR б/н від 25.04.2023 у графі 16 та 23 зазначено, що перевізником вантажу є Pesas Igor, рахунок на перевезення вантажу від 25.04.2023 №23/04/23 наданий перевізником ОСОБА_1 , проте договір з таким надавачем послуг серед наданих документів відсутній, що не в повній мірі відображає витрати, які поніс покупець під час переміщення товару до митного кордону України;

- згідно проформи інвойс від 11.04.2023 FPТ/000003/04/2023 оплата за товар здійснюється в термін 18.04.2023, проте у інвойс від 25.04.2023 вказано 25.04.2023. Платіжка надана до митного оформлення від 13.04.2023 №84.

- у листі щодо роз`яснення складу ціни відсутнє документальне підтвердження всіх складових та відомості щодо обрахунку вартості товару. Даний товар біржовий. Вартість основної сировини товару значно вища на біржі.

- у гр.46 митної декларації країни відправлення від 25.04.2023 №23PL301010E0543385 зазначено статистичну вартість 181448 PLN, разом з тим, фактурна вартість товару згідно інвойс 03.04.2023 №FPT/000001/04/2023 становить 175566.97 PLN (згідно курсу валют, який вказано у інвойсі).

За результатами перевірки митної декларації або документа, що її замінює, а також інших документів, наданих відповідно до Митного кодексу України відповідачем було складено картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2023/001156, якою позивача повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів з наступних причин: неможливість завершення митного оформлення у зв`язку із невірно заповненими графами 12,45,43,44,46,47, В МД, відповідно до рішення про коригування митної вартості №UA209000/2023/100199/2 від 27.04.2023 року.

Не погоджуючись із згаданими рішенням про коригування митної вартості та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення позивач звернувся із даним позовом до суду.

Змістом спірних правовідносин є рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100199/2 від 27.04.2023 року та картка картками відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2023/001156.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 року № 4495-VI, з наступними змінами та доповненнями (далі - МК України).

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч.2 ст.52 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою цієї ж норми передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено частиною третьою ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно із ч.2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частиною третьою ст.54 МК України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч.6 ст.54 МК України).

Згідно із ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно із ч.2 ст.57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною третьою цієї ж норми передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (ч.2 ст.64 МК України).

Щодо твердження, що згідно проформі інвойс від 11.04.2023 року №FPF/000003/04/2023 визначено умови поставки товару EXW POLAND, разом з тим у інвойс від 25.04.2023 року №FPТ/000009/04/2023 вказано умови поставки FCA Люблін.

Суд звертає увагу, що EXW - термін інкотермс 2000 та 2010, який означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці. Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту.

FCA - термін Інкотермс 2000 та 2010, який означає, що продавець доставить вантаж, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця.

Слід зазначити, що вибір місця постачання вплине на зобов`язання із завантаження і розвантаження товару у даному місці.

Проформа-інвойс - це документ, в якому відображається вартість товару.

За своєю суттю даний документ є попередніми рахунком, який повинен буде сплатити покупець продукції.

Пред`явлення даного документу не вважається фактом оплати товару. Він лише відображає цінову інформацію про майбутню операцію.

Різниця між проформою-інвойсом та інвойсом полягає в тому, що перший документ є лише попередніми рахунком, який виставляють покупцеві.

У свою чергу, інвойс - це обов`язковий до оплати рахунок, який надається покупцеві, а той, зі свого боку зобов`язується оплатити продукцію в установлені терміни, якщо відправка здійснюється без передоплати.

Окрім того, інвойс - обов`язковий документ для здійснення міжнародних перевезень, в якому відображається вся інформація про постачальника і його продукції.

Таким чином, проформа-інвойс не є підтвердженням факту оплати товару і вважається документом, який підлягає змінам. Наприклад, постачальник може поміняти вартість і кількість реалізованої продукції.

Інвойс ж, у свою чергу, - це кінцевий рахунок, при отриманні якого покупець зобов`язується оплатити продавцю повну вартість товару відповідно до вказаних умов договору.

З наведеного можна зробити висновок, що позивач вправі був змінити умови поставки EXW POLAND, зазначені в проформі-інвойс від 11.04.2023 року, на умови поставки FCA Люблін, зазначені в інвойс від 25.04.2023 року.

Щодо відсутності і рахунку від 25.04.2023 року №23/04/23 документального підтвердження всіх складових витрат понесених покупцем.

Відповідно до п.1 договору №PL/10122020/01 від 10.12.2020 року, укладеного між позивачем (покупець) та Polish trading sp.z o. o. (продавець), продавець зобов`язується виготовити та поставити товар відповідно до рахунків-фактур, які є невід`ємною частиною цього договору. Покупець зобов`язаний сплатити ціну, вказану в рахунках-фактурах до цього договору.

Пунктом третім цього договору (пакування та маркування) передбачено, що товар поставляється упакований в мішках, бочках, бігбегах. Продукт буде позначений мітками продавця.

Зазначена обставина вказує на те, що згадані відповідачем складові витрат уже були включені у ціну придбаного позивачем товару.

Більше того, позивач як покупець товару не зобов`язаний в обов`язковому порядку здійснювати страхування товару.

Щодо посилання на те, що розмір транспортних витрат нижчий у порівнянні з мінімальними витратами на кілограм товару по аналогічних поставках в країні відправлення.

Суд звертає увагу, що розмір транспортних витрат у кожному індивідуальному випадку визначається за домовленістю сторін між покупцем товару та перевізником.

У даному випадку вартість перевезення вантажу склала 80000 грн. 00 коп., що підтверджується договором заявкою №21.04.2023-2 від 21.04.2023 року, укладеною між позивачем та ФОП ОСОБА_1 , рахунком №23/04/23 від 25.04.2023 року.

У суду відсутні будь-які підстави вважати, що позивачем було занижено вартість транспортних витрат на доставку його товару.

Більше того, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження цієї обставини.

Щодо зазначення у CMR перевізником вантажу Pesas Igor, натомість, в рахунку на перевезення вантажу від 25.04.2023 №23/04/23 вказано перевізника ОСОБА_1 .

Позивач з однієї сторони та ФОП ОСОБА_1 з іншої сторони уклали договір-заявку №21.04.2023-2 від 21.04.2023 року про доставку вантажу (хімія) з м.Люблін, Польща до м.Орлівщина, Україна вагою 22000 кг ; вартість перевезення 80000 грн.

Відповідно до рахунку №23/04/23 від 25.04.2023 року згідно вказаного договору заявки вартість транспортних послуг з м.Люблін (Польща) до м.Рава-Руська (Україна) складають 20000 грн. 00 коп.; з м.Рава-Руська (Україна) до Олівщина, Дніпропетровська область (Україна) 60000 грн. 00 коп.; всього 80000 грн. 00 коп.

Окрім того, в матеріалах справи наявний договір про надання транспортно-експедиційних послуг №06/01/18 від 03.01.2018 року, укладений між ФОП ОСОБА_1 (експедитор) та ФОП ОСОБА_2 (директор ОСОБА_3 ) (перевізник), відповідно до якого перевізник від свого імені та за рахунок контрагентів експедитора надає транспортні послуги по перевезенню вантажів автомобільним транспортом у міжміському чи міжнародному сполученні.

Зазначена обставина вказує на те, що ФОП ОСОБА_1 вправі залучати автоперевізника ФОП ОСОБА_2 до виконання транспортних послуг щодо перевезення вантажів та, як наслідок, спростовує зазначене контролюючим органом порушення стосовно невірного перевізника в оскаржуваному рішенні.

Щодо дати оплати за товар зазначеної в проформі-інвойсі, інвойсі та платіжній інструкції.

Відповідно до платіжної інструкції №85 позивачем 13.04.2023 року на рахунок Polish trading sp. z o. o. було переведено 38060 євро.

При цьому, відповідно до проформи-інвойс №FPF/000003/2023 позивач купив у Polish trading sp. z o. o. цинк оксид Afox 72 на суму 38060 євро.

Дата оплати у даному випадку (іншими словами дата зарахування коштів) в проформі-інвойсі чітко зазначено 18.04.2024 року.

Відтак, судом не беруться до уваги посилання відповідача на розбіжність дат оплати товару.

В інвойсі №FPT/000009/04/2023 ж зазначено, що станом на 25.04.2023 року сума 38060 євро була сплачена.

Щодо відсутності у листі роз`яснення складу ціни, документального підтвердження всіх складових та відомостей щодо обрахунку вартості товару.

В матеріалах справи наявний лист-роз`яснення Polish trading sp. z o. o. від 25.04.2023 року, в якому зазначено, що вартість оксиду цинку на LME, за якою позивач прийняв замовлення за офіційною ціною LME: пропозиція позивача та прийняте замовлення від 11.04.2023 року офіційна ціна LME 2784 USD$; у євро 2552 EUR за курсом ECB RUR/USD на 11.04.2023 року. Звичайна ціна від EVERZINC BV.: за формулою 0,57 * LME (London Metal Exchange) 1454,64 EUR, плюс виробничі витрати EVERZINC BV 0,57 * LME (London Metal Exchange) до 0,72 ZnO 174,36 Eur/MT, транспортні витрати 73 EUR/MT до їхнього складу; митне оформлення: 4 EUR/MT (оформлення експортних документів, експортне та митне оформлення), 4 EUR/MT вантажно-розвантажувальне зберігання товарів до само вивозу; маржа Polish Trading як офіційного дистриб`ютора EVERZINC BV: 20 EUR/MT.

Окрім того, вказаний лист містить посилання на сайт із курсом валют, зокрема, USD та EUR.

На переконання суду, зазначені відомості містять чітку та повну інформацію щодо складу ціни, підтвердження всіх складових та відомостей щодо обрахунку вартості товару.

Відтак, вказане твердження контролюючого органу не може бути покладене в основу даного рішення.

Щодо зазначення в інвойсі від 03.04.2023 №FPT/000001/04/2023 фактурної вартості товару 175566.97 PLN.

Суд звертає увагу, що до матеріалів справи ні позивачем, ні відповідачем згаданий інвойс долучений не був.

Більше того, з матеріалів справи, зокрема, самої картки відмови, вбачається, що позивач жодного інвойсу від 03.04.2023 №FPT/000001/04/2023 контролюючому органу не надавав.

Щодо відсутності у поданих до митного оформлення, наданих на запит митного органу документах всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар.

Суд звертає увагу, що згадане порушення носить загальний характер.

На переконання суду, якщо контролюючий орган дійде висновку про наявність певних розбіжностей у поданих йому документах або ж встановить відсутність якихось документів, він повинен чітко зазначити які саме наявні розбіжності та які саме документи відсутні, що стало причиною появи у нього таких висновків.

В оскаржуваному рішенні відповідачем цього зроблено не було, а, як уже згадувалось, зазначено лише загальну інформацію, з якої позивач не мав можливості визначити, що конкретно йому необхідно долучити контролюючому органу для завершення митної операції.

Відтак, вказане твердження відповідача не може бути покладене в основу даного рішення та до уваги не береться.

Більше того, на підтвердження наведеного суд зазначає наступне.

У відповідності до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 29.04.2021 року у справі №810/1822/16 Верховним Судом зроблені наступні висновки: «Митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності; у випадку ж коригування митним органом митної вартості товару рішення про таке коригування повинно містити мотиви його прийняття».

У спірних правовідносинах встановлені факти спростовують викладені відповідачем посилання, які викликали у нього сумніви та породили зазначені ним причини щодо неможливості перевірки наданих позивачем документів.

Підсумовуючи викладене, можна прийти до висновків, що вказані документи містять достатньо відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товару та відомості щодо ціни.

Щодо визначення митної вартості за методом 2 ґ.

Як передбачено пунктами 1, 2, 4 ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598, з наступними змінами та доповненнями, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Окрім того, у постанові від 08.02.2019 року у справі №825/648/17 Верховний Суд зазначив наступне: «У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів».

Однак, оскаржуване рішення не містить жодних пояснень щодо зроблених контролюючим органом коригувань на обсяги партій ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов, тощо.

Такі обставини також вказують на необґрунтованість спірного рішення при визначенні митної вартості за методом 2ґ, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування його є підставними та підлягають задоволенню.

Щодо визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

У постанові від 23.07.2021 року у справі № 820/3979/17 Верховний Суд зазначив наступне: «Оскільки оскаржена в судовому порядку картка відмови носить похідний характер від прийнятих рішень про коригування митної вартості, вимогу про визнання її протиправною правомірно визнано судами обґрунтованою».

Відтак, беручи до уваги вказані висновки, адміністративний позов у цій частині також підлягає задоволенню.

При цьому, судом не беруться до уваги інші посилання відповідача, з огляду на встановлені обставини.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення та картка відмови відповідача не відповідають критеріям правомірності та обґрунтованості передбаченим п.1 та п.3 ч.2 ст.2 КАС України.

Відтак, адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо судового збору, то у відповідності до ст.139 КАС України, такий підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів, прийняте Львівською митницею Державної митної служби України №UA209000/2023/100199/2 від 27.04.2023 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення за №UA209230/2023/001156.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної митної служби України (адреса: м.Львів, вул.Тадеуша Костюшка, 1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРАЙП" (адреса: м.Київ, вул.Алма-Атинська, 8, офіс 303; ) 3249 (три тисячі двісті сорок дев`ять) грн. 64 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне рішення складено 30 січня 2024 року.

Суддя Мартинюк Віталій Ярославович