Справа № 460/1136/23
Суддя: Д.Є. Махаринець
Дата ухвалення: 2024-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2024 року м. Рівне №460/1136/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринця Д.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловне управління ДПС у Рівненській області Державна податкова служба України
про визнання бездіяльності протиправною, скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі-позивач,) із адміністративним позовом до Державної податкової служби України та Головного управління ДПС у Рівненській області (далі-відповідачі) у якому, просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області щодо виконання делегованих повноважень щодо здійснення заходів із забезпечення проходження державної служби та дотримання законодавства про працю стосовно попередження заступника Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області ОСОБА_1 про наступне звільнення та пропонування інших посад.

- визнати протиправною бездіяльність Державної податкової служби України щодо контролю за виконанням делегованих повноважень Головним управління Державної податкової служби у Рівненській області щодо здійснення заходів із забезпечення проходження державної служби та дотримання законодавства про працю стосовно попередження заступника Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області ОСОБА_1 про наступне звільнення та пропонування інших посад.

- скасувати наказ Державної податкової служби України № 1844-0 від 14 грудня 2022 року «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 »

- скасувати наказ Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області №203-о від 15 грудня 2022 року «Про оголошення наказу Державної податкової служби України № 1844-0 від 14 грудня 2022 року «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 »

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області з 16 грудня 2022 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, позивача було звільнено з посади заступника начальника Головного управління ДПС у Рівненській області згідно з п.1 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу". Як зазначає позивач, в порушення вимог частини третьої статті 87 Закону України Про державну службу йому не було запропоновано наявну вакантну рівнозначну посаду державної служби, а саме посаду заступника начальника Головного управління ДПС у Рівненській області за її наявності, не було дотримано переважного права на залишення на роботі, передбаченого законодавством про працю.

Однак, відповідачами не було запропоновано ОСОБА_1 всі вакансії, незважаючи на те, що з моменту попередження про наступне звільнення і до фактичного звільнення у Головному управління ДПС у Рівненській області були наявні вакантні посади.

Ухвалою від 16.02.2023 відкрито провадження у справі.

Представник позивача 21.02.2023 подав до суду заяву про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

У клопотанні від 21.02.2023 представник ДПС України також просила розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

02.03.2023 представник ГУ ДПС у Рівненській області подала відзив на позов, в якому зазначила, що підставою для прийняття наказу про звільнення позивача слугувало скорочення посад державної служби, внаслідок зміни структурного/штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців. Так, як позивач не погодилася на жодну із запропонованих посад, державний орган видав наказ про звільнення позивача. Проти позову заперечує повністю.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебував на державній службі, обіймаючи посаду заступника начальника ГУ ДПС у Рівненській області.

Передумовою для звільнення ОСОБА_1 був наказ Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - ГУ ДПС у Рівненській області) № 1844 від 14.12.2022 «Про введення в дію організаційної структури ГУ ДПС.

У 2022 році з метою належного функціонування ДПС у рамках єдиної юридичної особи, відбувалась поступова зміна структури територіальних органів ДПС.

Відповідно до організаційної структури ГУ ДПС у Рівненській області, затвердженої в.о. Голови 05.07.2022, штатна чисельність заступників начальника ГУ ДПС у Рівненській області складає дві одиниці, тобто відбулось скорочення двох посади заступника начальника ГУ ДПС у Рівненській області

Таким чином, відбулось скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців.

07.11.2022 року позивача, відповідно до частини шостої статті 49-2 Кодексу законів про працю України, було попереджено про наступне вивільнення у зв`язку із введенням в дію наказом Головного управління ДПС у Рівненській області від 12.07.2022 року №114.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно п.17 ч.1 ст.4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відносини публічної служби є предметом конституційного та адміністративного права. Підстави виникнення, проходження і припинення служби визначені не трудовим, а спеціальним законодавством, за приписами якого повинні розглядатися спори з участю публічних службовців. Так, відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються Законом України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон №889), якщо інше не передбачено законом відповідно до частини другої статті 5 Закону №889.

Відповідно до ч.І ст.1 Закону України «Про державну службу» державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальйодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних цослуг: 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства: 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням: 6) управління персоналом державних органів: 7) реалізації інших повноважень державного органу визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну службу» цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

За приписами частини третьої статті 5 Закону №889 дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є засобом одностороннього припинення відносин державної служби, який можливий за наявності законодавчо визначених підстав.

Статтею 87 Закону №889 визначені підстави припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення.

Згідно із частиною 1 статті 87 Закону № 889 однією з таких підстав є, зокрема, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців.

Підставою для прийняття наказу № 1840-о від 14.12.2022 стало скорочення посади державної служби, внаслідок зміни структури/штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців.

Відповідно до частини третьої ст.87 Закону №899, суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Одночасно з попередженням про звільнення па підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Згідно пункту шостого частини 1 статті 2 Закону №889, рівнозначною посадою є посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.

Відповідно посад державної служби з урахуванням категорій, підкатегорій та рівнів державних органів у 2022 році, використаних в постанові Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 №15 «Питання оплати праці працівників державних органів» посади:

-заступника керівника департаменту, головного управління, служби, заступника керівника апарату місцевої держадміністрації;

-заступника керівника директорату, Урядового офісу координації європейської та євроатлантичної інтеграції;

-заступника керівника самостійного управління, служби;

-заступника керівника самостійного відділу, служби належать до підкатегорії «Б2», тобто, посада заступника начальника ГУ ДПС відноситься підкатегорії «Б2».

У зв`язку з введенням структури та штатного розпису ГУ ДПС у Рівненській області на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону №889 15.07.2022 ОСОБА_1 вручено попередження про наступне вивільнення з одночасним пропонуванням вакантних посад державної служби, а саме посад начальника управління оподаткування фізичних осіб та начальника управління економічного аналізу ГУ ДПС у Рівненській області. Від запропонованих вакантних посад ОСОБА_1 відмовилася.

Варто зауважити, що законодавством про працю не передбачено попередження усіх без винятку державних службовців, працівників установи, як це зазначив в позовній заяві позивач. Попередження про наступне вивільнення вручається з метою завчасного інформування працівника про його можливе звільнення у випадку відмови від запропонованих посад та завчасного пошуку нового місця роботи.

Наказом ДПС від 12.07.2022 №443 «Про делегування окремих повноважень з питань управління персоналом» делеговано керівникам (або особам, які виконують їх обов`язки) територіальних органів ДПС повноваження щодо здійснення заходів із забезпечення проходження державної служби та дотримання законодавства про працю, зокрема, стосовно попередження заступників керівника територіального органу ДПС про наступне звільнення та повідомлення про зміну істотних умов державної служби, а також пропонування у випадках, визначених чинним законодавством, іншої рівнозначної посади державної служби або, як виняток, нижчої посади державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей, враховуючи переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Відповідно до частини 3 статті 87 Закону №889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини 1 цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). Державний службовець, якого звільнено на підставі пункту 1 частини 1 статті 87, у разі створення в державному органі, з якого його звільнено, нової посади чи появи вакантної посади, що відповідає кваліфікації державного службовця, протягом шести місяців з дня звільнення за рішенням суб`єкта призначення може бути призначений на рівнозначну або нижчу посаду державної служби, якщо він був призначений на посаду в цьому органі за результатами конкурсу.

При цьому, вжите у частині 3 статті 87 Закону №889-VIII слово "може", означає, що на суб`єкт призначення або керівника державної служби не покладається обов`язок з працевлаштування працівників, що вивільняються. Вирішення питання пропонувати державному службовцю вакантну посаду чи ні законодавець залишив на розсуд суб`єкта призначення.

Суб`єкт призначення не зобов`язаний був пропонувати позивачу іншу рівноцінну посаду державної служби, а в разі відсутності такої - іншу роботу (посаду державної служби) у цьому державному органі.

При цьому, суд вважає, що на момент виникнення спірних правовідносин у ДПС України був відсутній обов`язок пропонування позивачу іншу рівнозначну посаду, оскільки у Законі України "Про державну службу" повністю врегульовано питання надання пропозицій інших рівнозначних посад шляхом надання дискреційних повноважень роботодавцю, що свідчить про відсутність необхідності застосування норм Кодексу законів про працю України.

Аналогічна правова позиція щодо тлумачення частини 3 статті 87 Закону №889-VIII міститься у постановах Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №640/11024/20, від 14.09.2022 № 240/4600/21.

Тобто, суб`єкт призначення виконав усі залежні від нього дії, встановлені нормами чинного законодавства, щодо пропонування державному службовцю іншої рівнозначної посади державної служби або, як виняток, нижчої посади державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей, однак позивач не погодився на переведення на жодну з запропонованих посад, тобто очевидно, що на зайняття будь-якої іншої посади, окрім заступника начальника ГУ ДПС у Рівненській області позивач не був згоден.

На дату звільнення ОСОБА_1 в структурі ГУ ДПС у Рівненській області обліковувалась дві штатні посади заступника начальника ГУ ДПС у Рівненській області.

Крім попередження про звільнення позивачці запропоновано переведення на одну вакантну посаду начальника ДПІ Здолбунівської районної податкової інспекції Головного управління ДПС у Рівненській області категорії посад «Б». Від запропонованої вакантної посади ОСОБА_1 відмовилася.

Законодавством передбачено право суб`єкта призначення пропонувати рівнозначну або ж нижчу вакантну посаду державному службовцю, що і було враховано ГУ ДПС у Рівненській області при наданні пропозицій вакантних посад позивачу.

Таким чином, ОСОБА_1 не скористався наданим йому законодавством правом, гарантованим статтею 2 КЗпП України, про залишення на роботі і переведення її на іншу посаду.

Відповідно до абзацу третього частини третьої статті 87 Закону № 889 державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Враховуючи те, що позивача було повідомлено у письмовій формі з попередженням про наступне вивільнення у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису не пізніше ніж за 30 календарних днів до звільнення, і одночасно запропоновано вакантні посади, що відповідали його професійній підготовці та професійному рівню, від переведення на які останній відмовився, продовження проходження державної служби позивачем стало неможливим.

Підсумовуючи вищенаведене, суд встановив, що ДПС України було дотримано визначену спеціальним законом процедуру припинення державної служби позивача.

Досліджуючи питання переважного права на залишенні на роботі, суд зазначає наступне.

Визначальним критерієм для визначення наявності переважного права на залишенні на роботі є саме рівень кваліфікації працівника та продуктивність праці. При вирішенні питання про звільнення працівника роботодавець зобов`язаний перевірити наявність у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці.

Згідно з Порядком призначення, переведення, покладання виконання обов`язків та звільнення з посад працівників Номенклатури Голови ДПС, затвердженого наказом ДПС України №704 від 09.12.2020 до Номенклатури Голови ДПС належать, зокрема, посади начальників та заступників начальників головних управлінь ДПС в областях та м. Києві. Призначення, переведення на посади, покладення виконання обов`язків за посадами керівників та заступників керівників самостійних структурних підрозділів апарату ДПС, керівників та заступників керівників територіальних органів ДПС здійснюється Головою ДПС або особою, яка виконує його обов`язки, відповідно до вимог законодавства.

Отже, визначальним критерієм для залишення на посаді заступника начальника ГУ ДПС у Рівненській області при скороченні чисельності штату працівників, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці став рівень кваліфікації працівника та продуктивність його праці, що було проаналізовано.

Всі досліджувані обставини у справі дають право суду стверджувати про правомірність винесеного наказу Державної податкової служби України №1844-о "Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 " від 14.12.2022 та наказу Головного управління ДПС у Рівненській області №203-о "Про оголошення наказу Державної податкової служби України від 14 грудня 2022 року №1840-о" від 15.12.2022.

Як зазначено у ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На думку суду відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, покладений на них обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, виконано та доведено правомірність та законність їх дій та рішень, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову.

Розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не проводиться.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної податкової служби України та Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166) Відповідач - Державна податкова служба України (Львівська площа, 8,м.Київ,04053, ЄДРПОУ/РНОКПП 43005393)

Суддя Д.Є. Махаринець