Справа № 160/18306/23
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2024 року м. Дніпросправа № 160/18306/23
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Темченко Є.П.

з участю:

преставника позивача: Левадної Л.В.

представнтка відповідача: Гурняк О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Дніпро апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2023, (суддя суду першої інстанції Сліпець Н.Є.), прийняту у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі, в адміністративній справі №160/18306/23 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДДС+» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій,

УСТАНОВИВ:

24.07.2023 товариство з обмеженою відповідальністю «ДДС+» звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило:

- скасувати рішення про застосування фінансових санкцій №1 від 28.03.2023 року, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Львівській області (м. Львів, вул. Стрийська, 35).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає що за результатами перевірки стану дотримання вимог законодавства під час провадження діяльності, пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального у Товариства з обмеженою відповідальністю ДДС+ 28.03.2023 року Головним управлінням ДПС у Львівській області м.Львів протиправно прийнято рішення про застосування фінансових санкцій №1. Так, враховуючи, що ТОВ ДДС+ направляло заяви до Державної податкової служби України про внесення складу за адресою: м.Львів, вул. Городоцька, 355, до Єдиного державного реєстру місць зберігання як місця зберігання алкогольних напоїв, з наданням усіх необхідних документів, 05.07.2022 року, 03.08.2022 року та 13.01.2023 року, але за жодною із цих заяв не отримало у встановлений строк довідки про внесення такого складу до Єдиного державного реєстру місць зберігання, то за принципом мовчазної згоди, передбаченим Законом України Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності, на момент здійснення зазначеної вище фактичної перевірки ТОВ ДДС+ мало право зберігати на такому складі алкогольні напої навіть за відсутності довідки про внесення даного складу до Єдиного державного реєстру місць зберігання. Позивач вважає вказане рішення відповідача протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки у вказаному рішенні відповідач не врахував наявність обставин, наведених в заяві, та не врахував додані до неї документи, не навів підстав з яких не врахував вказані обставини. З огляду на вказане позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2023 задоволений адміністративний позов ТОВ «ДДС+». Суд визнав протиправним та скасував рішення про застосування фінансових санкцій Головного управління ДПС у Львівській області від 28.03.2023 №1. Стягнув на користь позивача судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління ДПС у Львівській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що під час фактичної перевірки в складському приміщенні за адресою м. Львів, вул. Городоцька, 355 встановлений факт зберігання підакцизної продукції і алкогольних напоїв в кількості 31310 шт. на суму 4 374 810.36 грн, що відображенню в інформаційній довідці про зняття залишків підакцизної продукції та залишків станом на 09.02.2023, чим порушено ст. 15 ЗУ «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів рідин, що використовуються в електронних цигарках, та пального». При цьому, відповідач зазначає, що довідку про внесення місця зберігання до Єдиного державного реєстру ТОВ «ДДС+» отримано лише 17.02.2023. На думку відповідача, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування штрафних санкцій до ТОВ «ДСС+» з огляду на те, що останній своєчасно вжив всіх залежних від нього дій для внесення місця зберігання до Єдиного реєстру, а відповідну довідку не було отримано з вини ДПС України, оскільки позивач не звертався до ДПС України із позовом про зобов`язання вчинити певні дії. Відповідач наголошує, що на момент перевірки у позивача відповідна довідка була відсутня, тому застосування до нього штрафних санкцій є обґрунтованим.

Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на необґрунтованість доводів скарги просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Головним управлінням ДПС у Львівській області відповідно до наказу від 06.02.2023 року №388-ПП та направлень на перевірку від 06.02.2023 року №756, №757 була проведена фактична перевірка з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу підакцизних товарів, контроль за виконанням якого покладений на органи ДПС, ТОВ ДДС+ () юридична адреса: м. Дніпро, провулок Біологічний, 2А.

За наслідком перевірки складено Акт фактичної перевірки №3017/13-01-09-01/40334224 від 15.02.2023 року.

Так, під час проведення фактичної перевірки були встановлені наступні обставини:

В ході проведення перевірки встановлено, що ТОВ ДДС+ орендує складське приміщення згідно договору оренди №63 (договір додається) площею 567 м. кв., за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 355. В даному складському приміщенні встановлено факт зберігання підакцизної продукції (алкогольних напоїв) в кількості 31 310 шт. на суму 4 374 810,36 грн., що відображено в інформаційній довідці про зняття залишків підакцизної продукції та залишків станом на 09.02.2023 року. ТОВ ДДС+ склад Львів без наявної довідки про внесення місць зберігання до ЄДР алкогольних напоїв чим порушено частину 60 статті 15 Закону України від 19.12.1995-ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального із змінами та доповненнями..

ТОВ ДДС+ 17.02.2023 року отримало довідку про внесення місця зберігання до Єдиного державного реєстру серія АП №144856.

13.03.2023 року не погодившись з висновками перевірки, зазначеними в акті перевірки від 15.02.2023 року №3017/13-01-09-01/40334224, ТОВ ДДС+ подало до Головного управління ДПС у Львівській області заперечення на такий акт з копіями документів, що підтверджують відсутність вини ТОВ ДДС+ та відповідно до якого повідомлено позивача щодо процесу отримання вказаного свідоцтва.

Головне управління ДПС у Львівській області листом №3017/13-01-09-01/40334224 від 15.02.2023 року Про надання відповіді на заперечення повідомило позивача про залишення висновків акту перевірки №3017/13-01-09-01/40334224 від 15.02.2023 року без змін.

За результатами розгляду акту перевірки Головне управління ДПС у Львівській області прийнято спірне рішення про застосування фінансових санкцій від 28.03.2023 року №1, згідно з яким відповідно до статті 17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального із змінами та доповненнями застосовано до ТОВ ДДС+ фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 4 374 810,36 грн. (100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання) за зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів не внесених до Єдиного реєстру.

Не погодившись із вказаним рішенням, ТОВ ДДС+ подало до Державної податкової служби України скаргу від 17.04.2023 року, в якій просило скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 28.03.2023 року №1, що прийняте Головним управлінням ДПС у Львівській області.

Державна податкова служба України листом від 05.05.2023 року №11218/6/99-00-06-03-02-06 повідомило ТОВ ДДС+ про продовження строку розгляду скарги.

16.06.2023 року Державною податковою службою України винесено рішення про результати розгляду скарги №15741/6/99-00-06-03-02-06, яким залишено без змін спірне рішення ГУ ДПС у Львівській області від 28.03.2023 року №1 про застосування фінансових санкцій, а скаргу позивача - без задоволення.

Позивач вважає спірне рішення від 28.03.2023 року №1 про застосування фінансових санкцій протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення до суду з цією позовною заявою.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач вжив всіх залежних від нього засобів для умов внесення складу до Єдиного державного реєстру, однак через бездіяльність ДПС не отримав вчасно довідку про внесення складу до Єдиного реєстру. Відтак, застосування до позивача штрафних санкцій є необґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, у відповідності до підпункту 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України (далі -ПК України) встановлено, що контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Приписами п. 75.1 ст. 75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).

Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790 затверджено Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів (далі - Порядок № 790).

Згідно з п.5 Порядку № 790 визначено, що підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є:

- акт перевірки додержання суб`єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов`язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства;

- результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб`єкта господарювання, пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

- матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Згідно з п. 6 Порядку № 790 рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених пунктом 2 цього Порядку, приймаються керівником, а у разі його відсутності - заступником керівника органу, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами (ДФС та її територіальні органи, Мінекономрозвитку), чи керівником (його заступником) органів МВС, МОЗ, Держстату, Держспоживінспекції відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством.

Порядок і строки розгляду матеріалів, які є підставою для застосування фінансових санкцій, та прийняття рішення щодо їх застосування встановлюються зазначеними органами відповідно до їх компетенції.

Абзацом першим п.8 Порядку № 790 передбачено, що рішення про застосування фінансових санкцій до суб`єкта господарювання за порушення норм Закону складається за формою згідно з додатком до цього Порядку.

Аналізуючи вищенаведені норми, суд доходить висновку, що рішення про застосування штрафних санкцій є формою впливу контролюючого органу на платника податків за порушення норм податкового законодавства, яке приймається на обґрунтованих та передбачених законом підставах.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального із змінами та доповненнями (далі - Закон №481) місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Згідно ст. 1 Закону №481 Єдиний державний реєстр місць зберігання (далі - Єдиний реєстр) - перелік місць зберігання, який ведеться податковим органом і містить визначені Законом №481 відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

Порядок ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання та форми довідки про внесення місця зберігання до Єдиного державного реєстру затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 28.05.2002 №251 (далі - Порядок №251), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.08.2002 за №670/6958.

Пунктом 2.1 Порядку №251 визначено, що до Єдиного реєстру вносяться, зокрема, місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

При цьому, відповідно до п.п. 14.1.252 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI зі змінами і доповненнями (далі - ПКУ) тютюнові вироби - сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників для куріння, нюхання, смоктання чи жування.

Відповідно до ч.56 ст. 15 Закону №481 зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного Реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) з обов`язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців,- для фізичних осіб- підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Довідка про внесення місця зберігання до Єдиного реєстру видається суб`єкту господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) протягом семи календарних днів від дня подання заяви.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено наявними у справі документами, з метою отримання довідки про внесення місць зберігання до Єдиного державного реєстру місць зберігання, ТОВ ДДС+ неодноразово направляло до Державної податкової служби України заяви про внесення складу за адресою вул. Городоцька, 355, м. Львів до Єдиного державного реєстру місць зберігання як місця зберігання алкогольних напоїв, з наданням необхідних документів, що підтверджується копіями таких заяв від 05.07.2022 року, від 03.08.2022 року та скріншотами сторінок вхідних та вихідних документів з електронного кабінету ТОВ ДДС+ як платника податків.

Також, ТОВ ДДС+ надсилаючи заяву від 05.07.2022 з додатками в паперовому вигляді та так і не отримав зазначену довідку про внесення місць зберігання до Єдиного державного реєстру місць зберігання, 03.08.2022 направило заяву з додатками за допомогою електронного кабінету платника податку.

Не отримавши довідки, ТОВ ДДС+ 05.09.2022 року надсилало листа вих. №05092022-1 із запитом надання інформації щодо стадії опрацювання заяви.

Державною податковою службою України листом №11383/6/99-00-09-01-01-06 від 21.09.2022 року повідомлено позивача з посиланням на статтю 15 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального та на Порядок ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання, затвердженого наказом ДПА від 28.05.2022 №251, та зазначив, що : . чинним законодавством не передбачено подання документів за допомогою електронного кабінету платника податків. Разом з цим повідомлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №165 Про зупинення строків надання адміністративних послуг та видачі документів дозвільного характеру зупинено строки надання, крім строків надання адміністративних послуг у сферах державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації актів цивільного ста-ну, суб`єктами (особами), що провадять діяльність під час воєнного стану, адміністративних послуг суб`єктами їх надання та строки видачі дозвільними органами документів дозвільного характеру на час воєнного стану в Україні. Підлягають поновленню зупинені строки у місячний строк після припинення чи скасування воєнного стану на відповідній території України.

Судом встановлено, що постанова КМУ №165 дійсно містить приписи щодо зупинення строків надання послуг дозвільного характеру на час воєнного стану.

Враховуючи зміст відповіді ДПС України та зміст Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 165 строки видачі довідки про внесення місць зберігання алкогольних напоїв зупиняються та будуть поновлені у місячний термін після припинення чи скасування воєнного стану.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 13.01.2023 року ТОВ ДДС+ з метою отримання довідки про внесення місць зберігання алкогольних напоїв за адресою м. Львів, вул. Городоцька, 355 до Єдиного Державного реєстру повторно направляв заяву до Державної податкової служби України.

Крім того, адвокатом Левадною Л.В., були надіслані адвокатські запити до Державної податкової служби України щодо поданих ТОВ ДДС+ заяв про внесення місць зберігання від 05.07.2022 року, від 03.08.2022 року та інших, заяв, поданих позивачем протягом 2022 року та заяви від 13.01.2023 року щодо складу за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, 355, та результати розгляду цих заяв.

На вказані запити Державною податковою службою України надані відповіді від 08.09.2023 року №26533/6199-00-09-01-01-06 та від 14.09.2023 року №27257/6/99-00-09-01-01-06, в яких підтверджується факти викладені в позовній заяві щодо подання декількох заяв ТОВ ДДС+ протягом 2022 року та в січні 2023 року, за результатами розгляду яких лише 17.02.2023 року внесено місце зберігання алкогольних напоїв за індивідуальним номером 6.

При цьому, у відповіді від 08.09.2023 року №26533/6199-00-09-01-01-06 Державна податкова служба України зазначила, що пошуковою системою СЕД, яка застосовується у відповідності до інструкції з діловодства у ДПС України, заяви ТОВ ДДС+ від 05.07.2022 року та від 03.08.2022 року не виявлено, а заява ТОВ ДДС+ від 13.012023 року зареєстрована 18.01.2023 за реєстраційним індексом №119/АП.

Разом з цим, у відповіді від 14.09.2023 року №27257/6/99-00-09-01-01-06 Державна податкова служба України вказує, що від ТОВ ДДС+ за 2022 рік до ДПС надходили заяви за вхідними номерами ДПС №1059/АП від 05.09.2022 року, №909/АПТ від 03.08.2022 року та №119/АПТ від 18.01.2023 року та за результатами розгляду яких лише 17 лютого 2023 року внесено місце зберігання алкогольних напоїв за індивідуальним номером 6.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правильно зазначив, що не зважаючи на встановлений чинним законодавством семиденний термін розгляду заяви, ДПС України лише тільки 17.02.2023 року видало позивачу зазначену довідку.

В свою чергу, позивачем вчинялись активні дії щодо отримання довідки про внесення місць зберігання алкогольних напоїв за адресою м.Львів , вул. Городецька, 355 до Єдиного державного реєстру.

Про вказані обставини позивач повідомляв Головне управління ДПС у Львівській області, що підтверджується змістом заперечень поданих на акт перевірки.

Відповідно до п.112.1, п.112.2 ст.112 ПК України особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Отже, не вжиття платником податків достатніх заходів щодо дотримання правил та норм податкового законодавства, або якщо контролюючий орган доведе що вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються не достатніми, платник податків вважається винною у вчиненні правопорушення.

Слід зазначити, що ПК України не містить визначення поняття вина, однак умови, за яких особа вважається винною, наведені у пунктах 112.1, 112.2 ст.112 ПК України та полягають у тому, що особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

При цьому, необхідно враховувати, що вжиті платником податків заходів щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Таким чином, умовами, які визначають вину особи, у розумінні ст. 112 Кодексу є:

- встановлення можливості дотримання особою правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжиття цією особою достатніх заходів щодо їх дотримання;

- доведення контролюючим органом того, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Саме можливість особою дотримуватися правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, однак не вжиття нею достатніх заходів щодо їх дотримання, через вчинення дій, які можуть бути кваліфіковані як нерозумні, недобросовісні та без належної обачності, за умови доведення цього контролюючим органом, є свідченням вини особи, у вчинені податкового правопорушення.

Таким чином, обов`язок доведення вини, ПК України покладено на контролюючий орган, без виконання якого, особу не можливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого, умовою є наявність вини.

Суд першої інстанції правильно зауважив, що позивач як суб`єкт господарювання, що здійснює діяльність з оптової торгівлі алкогольними напоями належним чином обізнаний з вимогами податкового законодавства в частині необхідності своєчасної реєстрації місця зберігання товару та нормативних строків розгляду заяви про внесення місця зберігання до ЄДР, вчини всіх необхідних дій для умов внесення місця зберігання до ЄДР.

Водночас, ДПС України у визначений семиденний строк не розглянула заяву товариства та не видала довідку про внесення місця зберігання до Єдиного державного реєстру, хоча зобов`язана була це зробити в силу вимог ст.15 Закону №481/95-ВР. Зазначена бездіяльність контролюючого органу в свою чергу призводить до негативних наслідків для товариства, яке, маючи орендовані приміщення, не вправі зберігати в них оптові партії алкогольних напоїв.

У розрізі наведеного колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип «належного урядування» не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Доводи відповідача з приводу того, що оскільки позивач не оскаржив бездіяльності ДПС України він не вчинив всіх залежних від нього дій для умов внесення місця зберігнання до ЄДР, відтак застосування санкцій є обгрунтованим, суд вважає безпідставними, адже ПК України не ставить в залежність право на внесення місць зберігання в ЄДР та отримання платником відповідної довідки від звернення до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності ДПС. Звернення до суду з позовом є лише правом особи, яке вона реєлізує на власний розсуд. При цьому, як вже зазначалось позивач неодноразово звертався до ДПС із заявами про внесення місця зберігнання до ЄДР, однак з підстав незалежних від нього своєчасно не отримав відповідну довідку, вказане свідчить про відсутність підстав для застосування до нього штрафних санкцій.

За викладених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ДДС+», доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для зміни або скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2023 в адміністративній справі №160/18306/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 328 КАС України.

Постанова в повному обсязі складена 31.01.2024.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай