Справа № 600/5637/23-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м. Чернівці Справа № 600/5637/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради, Начальника відділу ведення реєстру територіальної громади Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради Оленюк Галини Олександрівни, директора Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради Падєйської Тетяни Дмитрівни про визнання протиправним рішення та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради, Начальника відділу ведення реєстру територіальної громади Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради Оленюк Галини Олександрівни, директора Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради Падєйської Тетяни Дмитрівни про визнання протиправним рішення та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправним рішення начальника Відділу ведення реєстру територіальної громади Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради Оленюк Галини Олександрівни щодо відмови у реєстрації місця проживання ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_2 ;

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради (58000, Чернівецька обл., Чернівецький р-н, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, буд. 7, ), директора Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради Падєйської Тетяни Дмитрівни, начальника Відділу ведення реєстру територіальної громади Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради Оленюк Галини Олександрівни щодо не здійснення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з попереднього місця реєстрації та не забезпечення контролю за своєчасністю прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації місця проживання неповнолітньої ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , з одночасним зняттям з попереднього місця реєстрації;

- зобов`язати Департамент надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради (58000, Чернівецька обл., Чернівецький р-н, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, буд. 7, ), директора Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради Падєйську Тетяну Дмитрівну, начальника Відділу ведення реєстру територіальної громади Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради Оленюк Галину Олександрівну здійснити дії з реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з попереднього місця реєстрації та зареєструвати місце проживання неповнолітньої ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_2 на підставі заяви від 26.12.2022 року в день її повернення/отримання від позивача, але не пізніше наступного робочого дня.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 звернулася до Відділу ведення реєстру територіальної громади Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради із заявою про реєстрацію місця проживання (перебування) з одночасним зняттям з попереднього місця реєстрації. Однак їй було відмовлено у реєстрації місця проживання з підстав відсутності згоди одного із співвласників та відсутності документа про сплату адміністративного збору, що, на думку позивача, є протиправним та порушує право неповнолітньої ОСОБА_2 набути та здійснити право на зміну реєстрації місця проживання. Так, позивач вважає, що вимога органу реєстрації вимога органу реєстрації про надання згоди ОСОБА_3 на реєстрацію місця проживання у квартирі АДРЕСА_4 є безпідставною, адже дана особа померла та втратила цивільну правоздатність у зв`язку з її припиненням на підставі ч. 4 ст. 25 Цивільного кодексу України. Вказано, що ані Закон України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», ані Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 року № 265, не містять положень, які б урегульовували питання реєстрації місця проживання особи у житлі, один із співвласників якого на дату реєстрації помер. На думку позивача, така прогалина у законодавстві не може бути обґрунтованою підставою для відмови особі у реєстрації її місця проживання.

Ухвалою суду від 07 вересня 2023 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задоволено та звільнено її від сплати судового збору; прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Відповідач Департамент надання адміністративних послуг Чернівецька міська рада, заперечуючи проти позову, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позивач тричі зверталася із заявою про реєстрацію місця проживання. Відповідач зауважує, що із заявою від 26 грудня 2023 року позивач вперше звернулася засобами поштового зв`язку з наданням квитанції про сплату адміністративного збору. Однак листом №С16/05-02/157 від 05 січня 2023 року позивача повідомлено про допущені порушення порядку реєстрації місця проживання та необхідністю звернутися до ЦНАПу для вирішення питання. З огляду на наведене, позивач повторно звернулася до відповідача з заявою про реєстрацію місця проживання від 26 грудня 2023 року, однак у зв`язку відсутністю згоди співвласника житла ОСОБА_3 , яка померла і її частка на момент подання заяви в порядку встановленому законом не успадкована та відсутністю документа, що підтверджує сплату адміністративного збору їй було відмовлено в реєстрації місця проживання. Вказану відмову відповідач вважає законною та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін учасники цієї справи не зверталися.

За таких обставин, дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши повідомлені обставини, які є достатніми для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 згідно паспорту громадянина України у формі ID - картки ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно свідоцтва про право власності серія НОМЕР_2 від 17 березня 2009 року, виданого Департаментом житлового комунального господарства Чернівецької міської ради, таке посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 дійсно належить на праві спільної (часткової) власності громадянину ОСОБА_4 (1/6) та членам його сім`ї: ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частки, ОСОБА_5 у розмірі 1/6 частки, ОСОБА_6 у розмірі 1/6, ОСОБА_7 у розмірі 1/6 частки, ОСОБА_8 у розмірі 1/6 частки.

Відповідно до свідоцтва про смерть від 12 листопада 2021 року, виданого Віддлом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) серія НОМЕР_3 , ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №68913000 від 10 травня 2022 року вбачається, що за спадкодавцем - ОСОБА_3 у Спадковому реєстрі відкрито спадкову справу №69271924.

Згідно заяви від 29 жовтня 2022 року ОСОБА_2 звернулася до Відділу ведення реєстру територіальної громади Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради із заявою про реєстрацію місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), в якій просила зареєструвати її місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

На вказаній заяві наявна відмітка від 01 листопада 2022 року про відмову у реєстрації місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання відмовлено. Вказано, що згідно зі статтею 35 пункту 5 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 року № 265, реєстрація місця проживання здійснюється за згодою співвласників житла: відсутня згода співвласників: ОСОБА_4 (особа за довіреністю не уповноважується розпоряджатися майном, давати дозвіл на реєстрацію місця проживання третіх осіб), ОСОБА_3 (ст. 346 Цивільного кодексу України право власності припиняється у разі смерті, що унеможливлює розпорядження часткою майна померлого співвласника до моменту набуття права власності на неї особою в установленому чинним законодавством України порядку); ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; відсутня згода батька (згідно пункту 32 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) реєстрація місця проживання здійснюється за згодою батьків.

26 грудня 2022 року ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку звернулася до Відділу ведення реєстру територіальної громади Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради із заявою про реєстрацію місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), в якій просила зареєструвати її місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Листом №С16/05-02/157 від 05 січня 2023 року Департамент надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради повідомив заявнику, що відповідно до статті 27 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 року №265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється під час особистого відвідування центру надання адміністративних послуг за адресою житла незалежно від форми власності. Згідно із статтею 35 вищезазначеного Порядку, для реєстрації місця проживання (перебування) особа разом із заявою за формою згідно з додатком 8 подає паспортний документ, документ, що підтверджує право на проживання в житлі, відомості або документ, що підтверджує сплату адміністративного збору. Реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла. Відповідно до статті 32 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), у разі подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особою, яка не досягла 18-річного віку, реєстрація місця проживання (перебування) здійснюється за згодою батьків. Враховуючи наведене, вказано про те, що ОСОБА_9 необхідно звернутись до ЦНАП для вирішення даного питання.

В подальшому, ОСОБА_2 звернулася до Відділу ведення реєстру територіальної громади Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради із заявою про реєстрацію місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) від 26 грудня 2022 року, в якій просила зареєструвати її місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

З указаної заяви від 26 грудня 2022 року, доданої до позову, вбачається, що 07 лютого 2023 року у реєстрації місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання відмовлено. Вказано, що згідно зі статтею 35 пункту 5 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 року № 265, реєстрація місця проживання здійснюється за згодою співвласників житла: відсутня згода ОСОБА_3 (ст. 346 Цивільного кодексу України право власності припиняється у разі смерті, що унеможливлює розпорядження часткою майна померлого співвласника до моменту набуття права власності на неї особою в установленому чинним законодавством України порядку). Відсутній документ, що підтверджує сплату адміністративного збору (стаття 35 пункт 6 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування)).

За таких обставин, вважаючи відмову у реєстрації місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання протиправною, мати ОСОБА_2 - ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої доньки звернулась до суду з цим позовом

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пунктів 7 9 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду; відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

За змістом частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

З обставин справи вбачається, що звернення до суду з цим позовом обумовлене діями (рішеннями) Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради щодо відмови у здійсненні реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з попереднього місця реєстрації неповнолітньої ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 на підставі її заяви від 26 грудня 2022 року.

Зі змісту вказаної заяви, доданої до позову, видно, що підставами для відмови у реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з попереднього місця проживання зазначено: 1) відсутність згоди співвласника житла ОСОБА_3 , яка померла, оскільки згідно статті 346 Цивільного кодексу України право власності припиняється у разі смерті, що унеможливлює розпорядження часткою майна померлого співвласника до моменту набуття права власності на неї особою в установленому чинним законодавством України порядку; 2) відсутність документу, що підтверджує сплату адміністративного збору.

Саме назване рішення в розумінні наведених процесуальних приписів є рішенням суб`єкта владних повноважень та предметом даного позову, якому і надаватиметься правова оцінка судом, тобто дотримання відповідним суб`єктом критеріїв, наведених у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, Закон України від 11.12.2003 року №1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" (далі - Закон №1382-IV) відповідно до Конституції України регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.

Відповідно до статті 2 Закону №1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.

У статті 3 Закону №1382-IV визначено, що місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

01.12.2021 набув чинності Закон України від 05.11.2021 №1871-IX "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" (далі - Закон №1871-IX), яким урегульовані відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг.

За змістом пункту 4 частини першої статті 2 Закону №1871-IX декларування місця проживання особи - повідомлення особою органу реєстрації адреси свого місця проживання шляхом надання декларації про місце проживання в електронній формі з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг з подальшим внесенням такої інформації до реєстру територіальної громади; реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Згідно зі статтею 3 Закону №1871-IX декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою: 1) створення умов для реалізації прав особи, зокрема виборчих прав, права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних, публічних послуг, у випадках, передбачених законом; 2) ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою; 3) використання знеособлених даних реєстрів територіальних громад для обґрунтованого розроблення органами державної влади та органами місцевого самоврядування програм економічного і соціального розвитку адміністративно-територіальних одиниць, визначення правомочності зборів жителів територіальної громади, для статистичних, наукових та інших потреб у визначених законом та актами Кабінету Міністрів України випадках.

У силу частини шостої статті 5 Закону №1871-IX реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за заявою такої особи, поданою в паперовій формі до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг, за адресою житла будь-якої форми власності.

За змістом частин першої-другої статті 9 Закону №1871-IX у разі реєстрації місця проживання (перебування) особи під час особистого відвідування органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) подається заява про реєстрацію місця проживання (перебування) за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України /частина перша/.

До заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи додаються: 1) паспортний документ особи або довідка про звернення за захистом в Україні, або документ, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними; 2) свідоцтво про народження - для дітей віком до 14 років; 3) документи, що підтверджують право на проживання (перебування) в житлі, адреса якого реєструється для проживання (перебування) (відомості про житло (документи), що підтверджують право власності на житло, рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житла, визнання за особою права користування житлом, жилим приміщенням, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи, визначені Кабінетом Міністрів України);4) документи, що посвідчують особу законного представника (представника); 5) документи, що підтверджують повноваження особи як законного представника (представника), крім випадків, якщо законними представниками дитини є її батьки чи один із батьків; 6) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору; 7) військово-обліковий документ (для громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

У разі відсутності документів, передбачених пунктом 3 частини другої цієї статті, реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, уповноваженої особи житла (частина четверта статті 9 Закону №1871-IX).

Під час особистого відвідування особою органу реєстрації заява про реєстрацію місця проживання (перебування) формується посадовою особою органу реєстрації з використанням відповідних програмно-технічних засобів та відтворюється у паперовій формі (частина четверта статті 9 Закону №1871-IX).

Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання (перебування) подання особою відомостей та/або документів, не передбачених цим Законом (частина сьома статті 9 Закону №1871-IX).

Відповідно до частини першої статті 11 Закону №1871-IX особа, яка декларує або реєструє своє місце проживання (перебування) у житлі, яке не є власністю (співвласністю) такої особи, та за відсутності документів, що підтверджують право на проживання в цьому житлі, під час подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) або декларації про місце проживання надає згоду власника (співвласників) житла чи уповноваженої особи житла на декларування або реєстрацію особою свого місця проживання (перебування) за адресою цього житла у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно пунктів 2, 3 частини першої статті 12 Закону №1871-IX орган реєстрації відмовляє у внесенні до реєстру територіальної громади інформації про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) особи у разі, якщо: відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не відповідають відомостям у поданих особою документах або даних; особа подала документи або відомості, передбачені цим Законом, не в повному обсязі.

Крім цього, згідно пункту 35 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 року №265 (надалі - Порядок №265), для реєстрації місця проживання (перебування) особа або її законний представник (представник), уповноважена особа житла або уповноважена особа спеціалізованої соціальної установи, закладу для бездомних осіб, іншого надавача соціальних послуг з проживанням подає: 1) заяву за формою згідно з додатками 2, 3 і 8; 2) паспортний документ особи або довідку про звернення за захистом в Україні (для осіб, які реєструють місце перебування); 3) свідоцтво про народження (для дітей віком до 14 років), крім іноземців та осіб без громадянства, або документ про реєстрацію народження, виданий компетентним органом іноземної держави і легалізований у встановленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 4) довідку про реєстрацію особи громадянином України (у разі здійснення вперше реєстрації місця проживання дитини віком до 14 років, у свідоцтві про народження якої зазначено, що батьки або один із батьків є іноземцем чи особою без громадянства); 5) документи, що підтверджують: право на проживання (перебування) в житлі, зокрема свідоцтво про право власності, ордер, договір оренди (найму, піднайму), договір найму житла у гуртожитку (для студентів), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші підтверджуючі документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, наймача та членів його сім`ї, уповноваженої особи житла (зазначені документи та згода не вимагаються під час реєстрації місця проживання (перебування) малолітніх та неповнолітніх дітей за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або законних представників (представників), або одного з них; право на перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, іншого надавача соціальних послуг з проживанням (довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, іншого надавача соціальних послуг з проживанням за формою згідно з додатком 4, копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджується Мінсоцполітики (для осіб, які перебувають на обліку у таких установах або закладах); 6) відомості або документ, що підтверджує сплату адміністративного збору (не подається у разі здійснення реєстрації місця перебування); 7) військово-обліковий документ (для громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Відповідно до підпунктів 2, 3 пункту 87 Порядку №265, орган реєстрації відмовляє в декларуванні/реєстрації місця проживання (перебування), знятті із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі, коли: відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не відповідають відомостям, зазначеним у поданих особою документах або даних; особа не подала або подала не в повному обсязі необхідні документи або відомості.

Отже, з наведених вище норм вбачається, зокрема, що від особи вимагається надання разом із заявою про реєстрацію місця проживання документів, що підтверджують право на проживання (перебування) в житлі. У разі відсутності в особи правовстановлюючих документів особа повинна надати органу реєстрації згоди власника (співвласників) житла на реєстрацію особою свого місця проживання (перебування) за адресою цього житла.

Як встановлено судом на підставі наявних у справі письмових доказів, ОСОБА_2 не є власницею квартири АДРЕСА_4 або ж її частини, за якою згідно заяви від 26 грудня 2022 року вона просила здійснити реєстрацію свого місця проживання. При цьому квартирою АДРЕСА_4 володіють ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 по 1/6 частки кожен.

Вказане визнається і сторонами справи згідно їх заяв по суті справи.

Також судом встановлено та не заперечується відповідачем те, що у заяві ОСОБА_2 від 26 грудня 2022 року міститься згода усіх співвласників названого вище житла на реєстрацію нею свого місця проживання (перебування) за адресою цього житла, окрім згоди ОСОБА_3 .

Як вбачається з наявного у справі свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 від 12 листопада 2021 року ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи наведені обставини, надаючи оцінку такій підставі для відмові у реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 як відсутність згоди співвласника ОСОБА_3 , суд зауважує, що отримання згоди від ОСОБА_3 на реєстрацію ОСОБА_2 свого місця проживання (перебування) за вказаною адресою в апріорі неможливо, адже така особа померла задовго до звернення із відповідною заявою до Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради . При цьому в матеріалах справи відсутні відомості про те, що її 1/6 частка квартири АДРЕСА_4 станом на момент звернення та розгляду заяви ОСОБА_2 від 26 грудня 2022 року кимось успадкована або визнана відумерлою.

Водночас суд зауважує, що вимога про надання особою, яка є власником (співвласником) житла, дозволу на реєстрацію місця проживання особи стосується права користування майном.

Так, згідно з частиною першою статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Правомочність володіння слід розуміти як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно.

Правомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання.

Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т. ін.).

З огляду на викладене та зважаючи на наявність згоди усіх інших живих співвласників квартири за адресою: АДРЕСА_2 на реєстрацію місця проживання у ній ОСОБА_2 , суд приходить до висновку про неправомірність оскаржуваної відмови з мотивів відсутності згоди померлого співвласника квартири ОСОБА_3 .

Таку вимогу суб`єкта владних повноважень слід розцінювати як надмірний формалізм.

При цьому суд погоджується з твердженням позивача, що ні Закон №1871-IX, ні Порядок №265, які підлягають застосуванню у спірних відносинах, не містять положень, які б урегульовували питання реєстрації місця проживання особи у житлі, один із співвласників якого на дату реєстрації помер.

На переконання суду, вказане не може бути визнано обґрунтованою та законною підставою для відмови особі у реєстрації її місця проживання.

Поряд з цим суд зауважує і те, що у спірних відносинах відповідач не довів, що реєстрація місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 може порушити права та законні інтереси інших осіб, адже сам по собі факт реєстрації не зумовлює виникнення у особи права власності та таке житло.

Наявність згоди інших фактичних співвласників вказаної квартири є достатньою підставою для реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за вказаною вище адресою.

Щодо відсутності документа про сплату адміністративного збору як підстава для відмови у реєстрації місця проживання згідно заяви від 26 грудня 2022 року, то варто зазначити таке.

Згідно опису цінного листа з повідомленням про вручення, направленого Відділу ведення реєстру територіальної громади Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради разом із заявою про реєстрацію місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) від 26 грудня 2022 року, заявником було додано квитанцію про сплату адміністративного збору за подання такої заяви.

В матеріалах справи наявна квитанція №112 від 26 грудня 2022 року, що підтверджує факт оплати ОСОБА_2 адміністративного збору за подання заяви про реєстрації свого місця проживання.

Вказане не заперечується відповідачем у відзиві на позовну заяву, де зазначено, що до заяви від 26 грудня 2022 року, направленою засобами поштового зв`язку, було надано квитанцію про сплату адміністративного збору.

Отже, наведене дає підстави для висновку про те, що ОСОБА_2 відповідно до указаних вище вимог законодавства було сплачено адміністративний збір за заяву про реєстрацію місця проживання, а відповідні докази сплати додано до заяви. Тобто, відповідач фактично володів інформацією про сплату заявником адміністративного збору за звернення із заявою про реєстрацію місця проживання.

За таких обставин оскаржувана відмова з мотивів відсутності документів, що підтверджуються сплату адміністративного збору, є неправомірною.

Отже, відмовляючи ОСОБА_2 у здійсненні реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з попереднього місця реєстрації з підстав відсутності згоди померлого співвласника житла та відсутності квитанції про сплату адміністративного збору, Департамент надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради діяв незаконно та необґрунтовано.

Щодо тверджень відповідача у відзиві в обґрунтування своєї позиції про необхідність присутності батька ОСОБА_2 для підтвердження своєї згоди при поданні заяви про реєстрацію місця проживання, то такі суд оцінює критично, адже, як вбачається зі змісту заяви від 26 грудня 2022 року, вказане не слугувало підставою для відмови у її задоволенні.

До того ж, на підтвердження безпідставності позиції Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради про обов`язковість присутності батька заявника свідчить позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 28 червня 2023 року по справі №420/12208/22, про те, що Закон №1871-IX не містить вимог про надання згоди обох батьків (чи інших законних представників) для реєстрації місця проживання дитини віком від 14 до 18 років - за зверненням такої дитини до органу реєстрації у встановленому порядку - за адресою зареєстрованого/задекларованого місця проживання одного з батьків.

Враховуючи викладене, перевіряючи оскаржувані позивачем дії (рішення) суб`єкта владних повноважень на відповідність їх критеріям, наведеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що відповідач діяв не на підставі закону, який регулює спірні відносини; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого виду рішень; нерозсудливо; без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовані оскаржувані дії.

З огляду на суть та характер спірних відносин, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача буде, окрім визнання протиправними вказаних вище дій, і зобов`язання Департамент надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради здійснити дії з реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з попереднього місця реєстрації та зареєструвати місце проживання неповнолітньої ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 на підставі заяви від 26 грудня 2022 року.

Стосовно ефективності такого способу захисту варто також зазначити, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд і зазначати будь-яку підставу для відмови.

Саме указаний вище спосіб захисту порушених прав ОСОБА_2 відповідає об`єкту порушеного права й у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним.

Відтак, заявлені позовні вимоги до Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради щодо відмови у здійсненні реєстрації місця проживання підлягають задоволенню. Водночас позовні вимоги до Начальника відділу ведення реєстру територіальної громади Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради Оленюк Галини Олександрівни та директора Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради Падєйської Тетяни Дмитрівни задоволенню не підлягають у зв`язку з безпідставністю пред`явлення таких до названих осіб.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено наявність підстав для часткового задоволення заявлених вимог. Натомість доводи відповідача є безпідставними та такими, що не свідчать про законність оскаржуваних дій.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 72, 73, 74-76, 77, 90, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради, Начальника відділу ведення реєстру територіальної громади Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради Оленюк Галини Олександрівни, директора Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради Падєйської Тетяни Дмитрівни про визнання протиправним рішення та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради щодо відмови у здійсненні реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з попереднього місця реєстрації неповнолітньої ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі її заяви від 26 грудня 2022 року.

Зобов`язати Департамент надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради здійснити дії з реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з попереднього місця реєстрації та зареєструвати місце проживання неповнолітньої ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі її заяви від 26 грудня 2022 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 31 січня 2024 року.

Повне найменування учасників справи: позивач ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в інтересах якої діє ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 ); відповідач Департамент надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради (вул. Г. Майдану, 7, м. Чернівці, ), відповідач Директор Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради Падєйська Тетяна Дмитрівна (вул. Г. Майдану, 7, м. Чернівці), відповідач Начальник відділу ведення реєстру територіальної громади ДНАП Чернівецької міської ради Оленюк Г.О. (вул. Г. Майдану, 7, м. Чернівці).

Суддя О.П. Лелюк