Справа № 200/1749/23
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

31 січня 2024 року Справа №200/1749/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі №200/1749/23

УСТАНОВИЛА:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16.05.2023 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84116, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка полягає у не проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії за вислугу років з 01 грудня 2019 року на підставі довідки ДУ ТМО МВС України по Донецькій області про розмір грошового забезпечення від 10.03.2023 № 33/25-671.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01.12.2019 на підставі довідки ДУ ТМО МВС України по Донецькій області від 10.03.2023 № 33/25-671 про розмір грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, 84122, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три) грн.60 коп.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 15.08.2023 апеляційну скаргу залишено без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16.05.2023 - залишено без змін.

Виконавчі листи у справі видані 27.10.2023.

12.12.2023 до Донецького окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі № 200/1749/23, де останній просить суд:

встановити судовий контроль шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень (боржника) - головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подати звіт про виконання судового рішення у справі № 200/1749/23 від 16 травня 2023 року.

Постановити відповідну ухвалу про встановлення судового контролю у справі № 200/1749/23 від 16 травня 2023 року у повному обсязі, а саме виплати заборгованості у сумі 194 374,19 грн., та направити її для виконання суб`єкту владних повноважень - Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Ухвалою суду від 13.12.2023 суд прийняв до провадження заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі №200/1749/23. Розгляд заяви призначено проводити у порядку письмового провадження.

Цією ж ухвалою судом витребувана від Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області інформацію із документальним підтвердженням щодо виконання/не виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16.05.2023 у справі №200/1749/23.

Ухвалою суду від 21.12.2023 судом повторно витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області докази визначені ухвалою суду від 13.12.2023. Продовжено строк розгляду заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі №200/1749/23 до отримання від Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області доказів визначених ухвалою суду від 13.12.2023.

26.01.2024 відповідачем подані письмові пояснення разом із доказами на їх підтвердження, де зазначено наступне. У серпні 2023 року на виконання рішення суду здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі 9 128,48 грн. (розмір пенсії до перерахунку складав 3 854 грн.) з врахуванням довідки про розмір грошового забезпечення від 10.03.2023 № 33/25-671 з 01.12.2019. Нарахована сума доплати за результатами перерахунку на виконання рішення суду з урахуванням виплачених сум за період з 01.12.2019 по 31.08.2023 склала 194 374,19 грн.

Починаючи з вересня 2023 року нарахування та виплата пенсії ОСОБА_1 проводитись шляхом включення до сформованої відомості на виплату місячного розміру пенсії в сумі 9 128,48 грн.

Доплата за рішенням суду за період з 01.12.2019 по 31.08.2023 в сумі 194 374,19 грн, в силу положень статті 8 Закону України Законом України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України як єдиного безальтернативного джерела фінансування.

27.06.2023 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 24.06.2023№ 631 «Про затвердження бюджету Пенсійного фонду України на 2023 рік». Цим бюджетом передбачено на погашення заборгованості з пенсійних виплат (щомісячного довічного грошового утримання) за рішенням суду асигнування в сумі 360 млн. грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2023 року у справі № 200/1749/23 набрало законної сили 15.08.2023 (після розгляду апеляційної скарги).

Головним управлінням в межах відповідних бюджетних призначень у 2023 році погашено заборгованість з пенсійних виплат нарахованих за рішенням суду датою набрання ними законної сили за період з 01 липня 2020 року по 20 вересня 2020 року.

З метою запиту додаткових фінансових ресурсів на виплату заборгованості нарахованої за рішеннями суду Головним управлінням в межах закріплених повноважень, направлено відповідне звернення до розпорядника коштів вищого рівня Пенсійного фонду України (лист від 16.10.2023 № 0500-0508-5/87997).

В свою чергу Пенсійний фонд України листом від 13.11.2023 № 2800-040204- 9/64065 повідомив, що нараховані на виконання рішень суду кошти підлягають виплаті в межах затверджених бюджетних призначень на погашення заборгованості.

Отже, виходячи зі стану виділення бюджетних цільових коштів на означені цілі та повноважень посадових осіб щодо прав на виділення та розпорядження означеними бюджетними цільовими коштами, - зобов`язання з боку територіальних органів Пенсійного фонду України відносно судового рішення ОСОБА_1 - виконані.

Водночас, Головне управління, звертає увагу суду, що суми коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду на 2024 рік будуть визначені у бюджеті Пенсійного фонду України на 2024 рік, яким згідно із підпунктом 1-1 пункту 14 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, затверджується Кабінетом Міністрів України в місячний термін після набрання чинності законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

На сьогоднішній день бюджет Пенсійного фонду України на 2024 рік не затверджено.

Таким чином, Головне управління вжило конкретні заходи з метою виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2023 року у справі № 200/1749/23.

Розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що адміністративним процесуальних законодавством регламентовано право суду застосувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

У свою чергу, правовою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимим доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишається невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Вищезазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 27 лютого 2020 року по справі №640/3719/18, постанові від 04 березня 2020 року по справі №539/3406/17.

Суд зазначає, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 382 КАС України).

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

Зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом у постанові від 31 липня 2018 року у справі №235/7638/16-а, ухвалі від 23 квітня 2019 року у справі №805/516/18-а, постанові від 26 березня 2020 року у справі №823/175/17.

Суд зазначає, що відповідно до положень ч. 8 ст. 382 КАС України, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з вимогами ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Так, Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013, у рішенні від 26 червня 2013 року звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Тобто, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

З огляду на викладене, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Частиною 6 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частин 1 - 3 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже, Законом України "Про виконавче провадження" на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.

Вищезазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25 листопада 2020 року у справі №554/10283/18.

Представником позивача подані докази відкриття виконавчого провадження 24.11.2023.

У суду відсутні докази того, що загальний порядок виконання судового рішення не призведе до очікуваного результату.

Крім того, з наданих відповідачем доказів вбачається, що Головне управління ПФУ у Донецькій області на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/1749/23 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі 9 128,48 грн. (розмір пенсії до перерахунку складав 3 854 грн.) з врахуванням довідки про розмір грошового забезпечення від 10.03.2023 №33/25-671 з 01.12.2019. Нарахована сума доплати за результатами перерахунку на виконання рішення суду з урахуванням виплачених сум за період з 01.12.2019 по 31.08.2023 склала 194 374,19 грн., виплата якої буде здійснена при надходженні відповідного фінансування.

Отже, з наданих сторонами доказів суд не вбачає наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення навпаки, судом встановлено, що відповідач вживає активні дії спрямовані на виконання рішення на виплату заборгованості яка утворилась внаслідок проведення перерахунку.

Таким чином, враховуючи, що заявником не надано доказів в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення, наявність у позивача права захистити свої інтереси щодо виконання судового рішення, ухваленого на його користь у межах статті 287 КАС України, а також те, що встановлення судового контролю є правом, а не обов`язком суду, суд приходить до висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення під час можливості його примусового виконання органами державної виконавчої служби.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №200/1749/23.

Керуючись ст.ст. 229, 248, 256, 293, 294, 295, 382 Кодексу адміністративного суду України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі №№200/1749/23- відмовити.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку визначеному статтею 256 КАС України, і може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду у паперовому вигляді або через електронний кабінет (https://id.court.gov.ua/) у підсистемі «Електронний суд».

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя І.В. Буряк