Справа № 280/10799/23
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року Справа № 280/10799/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., представника позивача: адвоката Трофименко М.В, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 )

до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (69005, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.164; )

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі відповідач, Управління), у якій позивач, з урахуванням уточненого адміністративного позову, просить суд:

- визнати бездіяльність щодо не виключення позивача з Єдиного реєстру боржників по виконавчому провадженні №57857471, відкритого Бердянським міськрайонним ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), протиправною;

- зобов`язати Управління виключити позивача з Єдиного реєстру боржників по виконавчому провадженні №57857471, відкритому Бердянським міськрайонним ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Трофименко М.В., яка діє на підставі довіреності від 15.12.2023 №882.

В обґрунтування позову зазначає, що на виконанні Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі Бердянський ВДВС) перебувало виконавче провадження №57857471 з примусового виконання постанови Бердянського міськрайонного суду Запорізької області по справі №310/7492/18 про конфіскацію та знищення виявленої у позивача копченої риби сарган, у кількості 10 штук, яка згідно розписки від 27.08.2018 була залишена йому на відповідальне зберігання. Таке виконавче провадження завершено на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII), так як у боржника відсутнє майно. Однак на даний час відомості відносно позивача містяться в Єдиному реєстрі боржників по виконавчому провадженню №57857471, що порушує його майнові та немайнові права. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 29.12.2023 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 22.01.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ст.ст.12, 257, 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), призначено судове засідання на 31.01.2024, зобов`язано Управління надати до Запорізького окружного адміністративного суду завірені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження №57857471.

30.01.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що на примусовому виконанні у Бердянському ВДВС перебувало виконавче провадження № 57857471 з примусового виконання постанови № 310/7492/18, яку видав 02.10.2018 Бердянський міськрайонний суд Запорізької області, про «Конфіскувати та знищити виявлену у ОСОБА_1 копчену рибу сарган, у кількості 10 штук, яка згідно розписки від 27.08.2018, була залишена йому на відповідальне зберігання». Постановою державного виконавця Бердянського ВДВС від 07.12.2018 в порядку ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону №1404-VIII відкрито виконавче провадження № 57857471 з виконання вищезазначеного виконавчого документу. Постановою державного виконавця Бердянського ВДВС від 25.06.2020 виконавче провадження № 57857471 було завершено на підставі п. 2 ст. 37 Закону №1404-VIII (відсутність у боржника майна). Таким чином, оскільки виконавче провадження № 57857471 завершено на підставі п. 2 ст. 37 Закону №1404-VIII, підстави для поновлення виконавчого провадження або для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників відсутні. Також зазначає, що матеріали виконавчого провадження № 57857471 у відповідача відсутні, оскільки відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 (із змінами відповідно Наказу 254 від 22 вересня 2023 року) встановлено, що територія міста Бердянськ перебуває у тимчасовій окупації у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації. Таким чином, встановити причини невиконання постанови Бердянського міськрайонного суду Запорізької області станом на 30.01.2024 неможливо. Просить у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні 31.01.2024 суд заслухав вступне слово та пояснення представника позивача, який підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених в позові, просив позов задовольнити.

У судове засідання 31.01.2024 представник відповідача не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

З урахуванням положень частини 3 статті 268 КАС України, яка передбачає, що у справах такої категорії неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача. У судовому засіданні судом проголошено зміст відзиву на позовну заяву.

Протокольною ухвалою суду від 31.01.2024 у судовому засіданні оголошено перерву до 01.02.2024.

Учасники справи у судове засідання 01.02.2024 не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, представник позивача подав заяву про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

У зв`язку з неявкою всіх учасників справи у судове засідання, подальший розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Заслухавши вступне слово та пояснення, надані представником позивача, дослідивши відзив на позовну заяву та письмові докази, надані сторонами, суд встановив такі обставини.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02.10.2018 року у справі № 310/7492/18 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.85-1 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 153,00 грн. Цією ж постановою вирішено, конфіскувати та знищити виявлену у ОСОБА_2 копчену рибу сарган, у кількості 10 (десять) штук, яка згідно розписки від 27.08.2018 року була залишена йому на відповідальне зберігання.

07.12.2018 державним виконавцем Бердянським ВДВС відкрито виконавче провадження № 57857471 з примусового виконання постанови № 310/7492/18, виданої 02.10.2018 Бердянським міськрайонним судом Запорізької області відносно ОСОБА_2 в частині конфіскації та знищення виявленої у нього копченої риби сарган, у кількості 10 штук, яка згідно розписки від 27.08.2018 була залишена йому на відповідальне зберігання.

Одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, на підставі ч.5 ст.9 Закону №1404-VIII інформацію про ОСОБА_2 внесено до Єдиного реєстру боржників.

25.06.2020 державним виконавцем Бердянського ВДВС винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу згідно п.2. ч.1 ст.37 Закону №1404-VIII, підстава - «відсутнє майно».

Судом також встановлено, що відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 08.07.2022 №2869/5 (зі змінами від 11.01.2023) під час дії воєнного стану примусове виконання рішень, місцем виконання яких є територія, на яку поширюється компетенція Бердянського ВДВС, здійснюється Управлінням, оскільки територію м. Бердянськ віднесено до Переліку тимчасово окупованих територій України.

Позивач неодноразово звертався до Управління із заявами, в яких просив повідомити інформацію щодо підстав внесення інформації про нього до Єдиного реєстру боржників та вирішити питання про виключення відповідної інформації про нього з Єдиного реєстру боржників.

На відповідне звернення позивача, Управління листом №8909/Я-10304-26.2/26-40 від 30.10.2023 повідомило, що на цей час відомості відносно позивача містяться в Єдиному реєстрі боржників по виконавчому провадженню №57857471. Виконавче провадження №57857471 було завершено 25.06.2020 у зв`язку з відсутністю майна, що підлягало конфіскації та знищенню, про що державним виконавцем була винесена відповідна постанова про повернення виконавчого документу стягувачу згідно з вимогами п.2 ч. 1 ст. 37 Закону №1404-VIII. Враховуючи інформацію яка міститься в автоматизованій системі виконавчого провадження, повідомлено, що у разі наявності у позивача документів або копії документів, що підтверджують наявність обставин для винесення відносно позивача постанови про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників, ОСОБА_3 необхідно звернутись з відповідною заявою, із обов`язковим доданням до неї зазначених документів, до відділу примусового виконання рішень.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не виключення позивача з Єдиного реєстру боржників по виконавчому провадженню №57857471, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Статтею 1 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до приписів частин першої та другої статті 9 Закону №1404-VIII Єдиний реєстр боржників систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Відомості про боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

Згідно з частиною сьомою статті 9 Закону № 1404-VIII відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Згідно із частинами першою, другою, п`ятою статтею 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Частинами першою, другою статті 15 Закону №1404-VIII передбачено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 40 Закону №1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Механізм функціонування автоматизованої системи виконавчого провадження визначає Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року № 2432/5 (далі - Положення № 2432/5).

Згідно з пунктом 2 Положення №2432/5 Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень - це окремий спецрозділ, який є архівною складовою частиною Системи та містить відомості про виконавчі провадження, зареєстровані до запровадження Системи, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 року №43/5 «Про затвердження Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 травня 2003 року за №388/7709, наказу Міністерства юстиції України від 28 квітня 2015 року №614/5 «Про затвердження Тимчасового порядку автоматичного розподілу виконавчих документів між державними виконавцями і контролю строків виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2015 року за № 478/26923.

Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою Системи та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 6 Розділу X Положення №2432/5 Єдиний реєстр боржників формується з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Система забезпечує обробку даних про боржника та вносить відомості про нього до Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, крім боржників, визначених пунктом 4 цього розділу.

В Єдиному реєстрі боржників міститься інформація щодо боржників, відносно яких виконавчі провадження зареєстровані в Системі після впровадження Єдиного реєстру боржників та боржників за виконавчими провадженнями про стягнення періодичних платежів (аліментів) за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці.

Не підлягають внесенню до Єдиного реєстру боржників відомості про боржників:

які є державними органами, органами місцевого самоврядування;

які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців;

за рішенням немайнового характеру (крім рішень про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, під час виконання яких винесено постанову про накладення штрафу на боржника).

Система виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови:

- про закінчення виконавчого провадження згідно зі статтею 39 Закону №1404-VIII;

- про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»;

- про скасування заходів примусового виконання за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

У день встановлення факту відсутності заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів виконавець зобов`язаний винести постанову про скасування заходів примусового виконання.

Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню визначає Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 23 Інструкції за виконавчим провадженням, виконавчий документ за яким повернуто стягувачу, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників без винесення постанови про відновлення виконавчого провадження на підставі постанови про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

Постанова про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, за заявою боржника у разі, якщо:

при повторному пред`явленні такого виконавчого документа до примусового виконання виконавче провадження за таким виконавчим документом закінчено на підставі частини першої статті 39 Закону, а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена);

після повернення виконавчого документа стягувачу на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця надійшла сума коштів для задоволення вимог стягувача, виконання постанов про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та за умови, що такий виконавчий документ повторно на виконання не пред`явлено;

після повернення виконавчого документа стягувачу наявні обставини, визначені частиною першою статті 39 Закону (крім випадків, коли виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні), а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена), та виконавчого збору, який підлягав стягненню у цьому виконавчому провадженні (крім випадків, коли відповідно до статті 27 Закону виконавчий збір стягненню не підлягає);

відомості про боржника підлягають виключенню з Єдиного реєстру боржників на підставі судового рішення.

У разі якщо повернутий стягувачу виконавчий документ перебував на виконанні в органі державної виконавчої служби, місцезнаходженням якого є територія, на якій ведуться активні бойові дії або тимчасово окупована, інформація про які міститься в Переліку, постанова про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби, визначеного Міністерством юстиції України відповідно до абзаців сьомого - дев`ятого пункту 4 розділу I цієї Інструкції (абзац 9 пункту 23 Інструкції зі змінами внесеними згідно з Наказами Міністерства юстиції № 3098/5 від 22.07.2022, № 541/5 від 09.02.2023).

З аналізу положень Закону №1404-VIII вбачається, що у разі відкриття виконавчого провадження відомості стосовно боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників, а статус боржника у особи зберігається до виконання в повному обсязі виконавчого документа.

Разом з тим, у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII системою відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників не виключаються.

Враховуючи, що постанова Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02.10.2018 у справі №310/7492/18 в частині конфіскації та знищення виявленої у позивача копченої риби сарган, у кількості 10 штук, яка згідно розписки від 27.08.2018 була залишена йому на відповідальне зберігання, не була виконана, та у зв`язку з фактичною відсутністю майна, яке підлягало конфіскації, виконавчий документ був повернутий стягувачу, що не виключає повторного звернення стягувача у строки, визначенні статтею 12 Закону №1404-VIII.

Слід зазначити, що суд не може надавати оцінку правомірності постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 25.06.2020, оскільки така не є предметом судового оскарження.

Суд враховує, що Верховний Суд в постанові від 19.05.2022 у справі №420/15082/20 у подібних правовідносинах звернув увагу щодо необхідності надання належної правової оцінки наявності протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень та можливості повторного пред`явлення виконавчого документа стягувачем, враховуючи строки такого пред`явлення.

Суд зазначає, що протиправна бездіяльністю суб`єкта владних повноважень - це його зовнішня форма поведінки, яка полягає у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих і обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Згідно із приписами статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, насамперед, ефективний захист прав, свобод та інтересів осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку з відсутністю майна не зумовлює обов`язку виконавця виключити боржника з Єдиного реєстру боржників, що узгоджується з положеннями статті 9 Закону №1404-VIII.

Отже на момент повернення виконавчого документа стягувачу у виконавця дійсно не було правових підстав та механізму виключення відомостей про позивача з Єдиного реєстру боржників.

Разом із тим, суд звертає увагу, що предметом конфіскації був продукт, що швидко псується. Такий продукт був переданий позивачу на відповідальне зберігання під розписку 27.08.2018, виконавче провадження відкрито 07.12.2018, а постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю майна винесено лише 25.06.2020, тобто майже через чотири роки.

При цьому, відповідач не може пояснити причини такого тривалого невиконання судового рішення, посилаючись на те, що матеріали виконавчого провадження залишились на тимчасово окупованій території.

Крім того, враховуючи строки, визначенні статтею 12 Закону №1404-VIII, слід констатувати, що на даний час строк пред`явлення виконавчого документа, примусове виконання якого здійснювалось в межах виконавчого провадження №57857471, закінчився.

При цьому, докази повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання, у межах встановленого законодавством строку, у матеріалах справи відсутні.

Проте, протягом цього часу відомості щодо позивача містяться в Єдиному реєстрі боржників, що зумовлює застосування до позивача визначених законом негативних наслідків перебування у такому реєстрі, у тому числі щодо неможливості розпорядження власним майном, обмеження у розпорядженні коштами на банківських рахунках тощо, що передбачено статтею 9 Закону №1404-VIII.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, останній наголошує, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04), § 166-168).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, за правовою позицією Суду, є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право:- втручання держави у право особи повинне мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними; - якщо можливість втручання у право особи передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання; - втручання у право особи, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції лише в тому випадку, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її права.

Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.

Конвенція в статті 1 Першого протоколу, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність. На відміну від традиційного розуміння інституту права власності, характерного для України, як і в цілому для держав континентальної системи права, Європейський суд з прав людини тлумачить поняття «майно» (possessions) набагато ширше й у контексті ст.1 Першого протоколу під «майном» розуміє не тільки «наявне майно» (existing possessions), але й цілу низку інтересів економічного характеру (активи (assets)).

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.

Згідно з п.8 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

На підставі вищевикладеного суд доходить до висновку, що за встановлених обставин справи перебування позивача в Єдиному реєстрі боржників становить непропорційне втручання в його право на мирне володіння майном, а тому наявні підстави для зобов`язання відповідача виключити позивача з реєстру як боржника у виконавчому провадженні №57857471.

Разом із тим, судом не встановлено протиправної бездіяльності Управління по відношенню до позивача, оскільки як на момент винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу підстави для виключення позивача з Єдиного реєстру боржників були відсутні, так і на момент звернення позивача до Управління, будь-яких законодавчих механізмів, які передбачали б можливість виключення позивача з Єдиного реєстру боржників як боржника у виконавчому провадженні №57857471, чинним законодавством не встановлено.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 77, 139, 143, 194, 243-246, 255, 272, 287 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виключити з Єдиного реєстру боржників відомості щодо ОСОБА_1 по виконавчому провадженню №57857471, відкритому Бердянським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), місцезнаходження: 69005, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.164; .

Повне судове рішення складено 01.02.2024.

Суддя М.О. Семененко