Справа № 320/14843/23
Суддя: Желєзний Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2024-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року

м. Київ

Справа № 320/14843/23

Провадження № 11-153заі23

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Желєзного І. В.,

суддів Банаська О. О., Булейко О. Л., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Єленіної Ж. М., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кривенди О. В., Мазура М. В., Мартєва С. Ю., Пількова К. М., Погрібного С. О., Ступак О. В., Ткача І. В., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Усенко Є. А., Шевцової Н. В.

розглянула в порядку письмового провадження справу № 320/14843/23 за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання протиправними дій

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27.09.2023 (судді Загороднюк А. Г., Білак М. В., Соколов В. М., Губська О. А., Єресько Л. О.),

УСТАНОВИЛА:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У квітні 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Верховної Ради України, в якій просив визнати протиправним направлення Апаратом Верховної Ради України його ( ОСОБА_1 ) заяв до Верховної Ради України, Голови Верховної Ради України, Комітету Верховної Ради України з питань правової політики, Комітету Верховної Ради України з питань інтеграції України до Європейського Союзу, Комітету Верховної Ради України з питань прав людини, деокупації та реінтеграції тимчасово окупованих територій України, національних меншин і міжнаціональних відносин про внесення до Верховної Ради України підготовленого ним законопроєкту щодо внесення змін до статті 118 Кодексу законів України про працю до Секретаріату Кабінету Міністрів України. Посилаючись на статтю 93 Конституції України, частину третю статті 7 Закону України «Про звернення громадян», ОСОБА_1 доводив, що підстав для надсилання його заяв до Секретаріату Кабінету Міністрів України без розгляду їх по суті не було.

2. Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції, ухвалених щодо позовної заяви ОСОБА_1 .

2.1. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.05.2023 справу № 320/14843/23 (ухвалу про відкриття провадження в цій справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання протиправними дій суд не постановляв) передано на розгляд до Верховного Суду як суду першої інстанції на підставі частини першої статті 22, пункту 2 частини першої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

2.2. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (далі також - Касаційний адміністративний суд) від 06.09.2023 у справі № 320/14843/23 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

2.3. Залишаючи позовну заяву без руху, суд дійшов висновку, що вона не відповідає вимогам пунктів 5, 9 частини п`ятої статті 160 КАС, а саме: в позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та не зазначено докази, що підтверджують вказані обставини; не наведено обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача. Також суд першої інстанції в цій ухвалі, звернувши увагу позивача на невідповідність зазначеного ним у позовній заяві відповідача (Верховної Ради України) і суб`єкта, протиправність дій якого він просить визнати (Апарат Верховної Ради України), вказав, що позивачу необхідно уточнити відповідача у справі (Апарат Верховної Ради України та/або Верховна Рада України) з обґрунтуванням (у межах компетенції визначеного відповідача) позовних вимог.

2.4. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27.09.2023 на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС позовну заяву повернуто позивачу.Повертаючи позовну заяву, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду виходив з того, що ОСОБА_1 , отримавши 07.09.2023 копію ухвали від 06.09.2023, не усунув недоліків позовної заяви в установлений у зазначеній ухвалі строк (протягом десяти днів з дня вручення її копії позивачу).

3. Короткий зміст та обґрунтування вимог, наведених в апеляційній скарзі

3.1. 05.10.2023 ОСОБА_1 подав до Великої Палати Верховного Суду апеляційну скаргу на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27.09.2023, просить скасувати цю ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

3.2. На обґрунтування доводів, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, позивач зазначає, що позовна заява подана ним з дотриманням вимог статті 160 КАС, оскільки в ній зазначені дії, які він вважає протиправними, а саме направлення його заяв Апаратом Верховної Ради України до Секретаріату Кабінету Міністрів України, хоча до позовної заяви були додані докази, які підтверджують викладені в ній на обґрунтування позовних вимог обставини. Щодо вказівок суду першої інстанції в ухвалі від 06.09.2023 про необхідність уточнити відповідача у справі, то згідно з доводами ОСОБА_1 в апеляційній скарзі остаточне визначення учасників справи, так само як і позовних вимог, предмета спору і характеру спірних правовідносин, є завданням судового провадження і не вирішується на стадії відкриття провадження у справі.

4. Рух апеляційної скарги

4.1. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 11.10.2023 відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27.09.2023 та витребувала із цього суду матеріали справи № 320/14843/23.

4.2. Ухвалою від 07.11.2023 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без виклику її учасників.

5. Позиція інших учасників справи щодо апеляційної скарги

5.1. У відзиві на апеляційну скаргу Верховна Рада України просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27.09.2023 - без змін. Згідно з доводами Верховної Ради України у відзиві на апеляційну скаргу позивача суд першої інстанції ухвалив зазначене судове рішення з дотриманням норм процесуального права, оскільки позивач, подаючи позовну заяву, не виконав вимог статті 160 КАС щодо її форми та змісту: не навів обставин протиправності дій відповідача та не надав відповідних доказів, що підтверджують такі обставини з посиланням на положення закону, які саме повноваження із числа визначених статтею 85 Конституції України відповідач здійснив протиправно та порушив права позивача в публічно-правових відносинах. Позивачем не наведено жодної норми закону, яка була порушена відповідачем у спірних правовідносинах.

6. Позиція Великої Палати Верховного Суду

6.1. Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

6.2. Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

6.3. Частиною першою статті 2 КАС визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

6.4. Частиною першою статті 5 КАС визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті, зокрема шляхом визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3 частини першої статті 5 КАС).

6.5. Право на судовий захист реалізується особою шляхом подання позовної заяви до суду, вимоги щодо форми та змісту якої встановлені нормами статті 160 КАС.

6.6. Так, згідно із частиною першою цієї статті у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

6.7. У позовній заяві зазначаються (частина п`ята статті 160 КАС): 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень; 4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача; 10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт; 11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

6.8. Правило щодо зазначення в позовній заяві обов`язкових відомостей, визначених статтею 160 КАС, не виключає право позивача навести у позовній заяві й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору, про що прямо зазначено в частині дев`ятій цієї статті.

6.9. Процесуальний наслідок недодержання особою вимог статті 160 КАС при зверненні з позовною заявою передбачений частиною першою статті 169 КАС, згідно з якою суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

6.10. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

6.11. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171цього Кодексу.

6.12. Позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк (частини друга, третя, пункт 1 частини четвертої статті 169 КАС).

6.13. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 06.09.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю пунктам 5, 9 частини п`ятої статті 160 КАС, а позивачу встановлено строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом: уточнення відповідача (відповідачів) у справі; викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

6.14. Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 згідно з ухвалою від 27.09.2023, Касаційний адміністративний суд виходив з того, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, а будь-яких заяв чи клопотань від нього на адресу суду не надходило.

6.15. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не оспорюючи, що він не вчиняв процесуальних дій на виконання ухвали Касаційного адміністративного суду від 06.09.2023, доводить, що підстав для залишення його позовної заяви без руху (відповідно до цієї ухвали) не було, оскільки позовна заява відповідала вимогам, зокрема, частини п`ятої статті 160 КАС.

6.16. Згідно із частиною сьомою статті 169 КАС ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Водночас нормами КАС не передбачено оскарження в апеляційному порядку ухвали суду про залишення позовної заяви без руху окремо від рішення суду (нормами статті 294 КАС установлено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду). У разі оскарження особою ухвали суду про повернення позовної заяви її доводи в апеляційній скарзі щодо відповідності нормам процесуального права ухвали про залишення позовної заяви без руху підлягають перевірці, оскільки це стосується підстав повернення позовної заяви.

6.17. Встановлюючи вимоги щодо форми та змісту позовної заяви, стаття 160 КАС (так само, як і інші норми цього Кодексу) не вимагає конкретної форми, в якій мають бути викладені позовні вимоги та підстави на їх обґрунтування. Позивач має право довільно викладати зміст позовних вимог, підстави позову, спосіб (способи) захисту порушеного права або інтересу, передбачений законом або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити в рішенні.

6.18. Як уже зазначено, Касаційний адміністративний суд в ухвалі від 06.09.2023 дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам пунктів 5, 9 частини п`ятої статті 160 КАС, а саме: в позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та не зазначено докази, що підтверджують вказані обставини; не наведено обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

6.19. Із цим, однак, не можна погодитися, оскільки зміст позовної заяви ОСОБА_1 свідчить про протилежне.

6.20. Так, у позовній заяві ОСОБА_1 просить визнати протиправним направлення Апаратом Верховної Ради України його заяв до Секретаріату Кабінету Міністрів України.

6.21. Обґрунтовуючи ці позовні вимоги, ОСОБА_1 , зокрема, зазначив, що він звернувся із заявою до Верховної Ради України, Голови Верховної Ради України, Комітету Верховної Ради України з питань правової політики, Комітету Верховної Ради України з питань інтеграції України до Європейського Союзу та Комітету Верховної Ради України з питань прав людини, деокупації та реінтеграції тимчасово окупованих територій України, національних меншин і міжнаціональних відносин із пропозицією внести до Верховної Ради України підготовлений ним та доданий до заяв законопроєкт [пропозиція позивача стосувалася змін до статті 118 Кодексу законів про працю України з метою привести цю статтю у відповідність із Законом України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки»].

6.22. За змістом позовної заяви цілком зрозуміло, що позивач не погоджується з направленням його заяв до Секретаріату Кабінету Міністрів України, вважає, що в силу норми статті 93 Конституції України, якою визначені суб`єкти законодавчої ініціативи, зокрема народні депутати, частини третьої статті 7 Закону України «Про звернення громадян» [на частину третю статті 7 зазначеного Закону є посилання в отриманій ним відповіді за підписом головного консультанта Апарату Верховної Ради України Катерини Молчанової] направлення його заяв до Секретаріату Кабінету Міністрів України є протиправним.

6.23. На підтвердження цих обставин ОСОБА_1 додав до позовної заяви звернення (заяву) з додатком (проєкт закону, пояснювальна записка, порівняльна таблиця), відповідь Апарату Верховної Ради України від 10.04.2023 (а. с. 3-7).

6.24. Враховуючи викладені обставини, у суду першої інстанції не було підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху (а в подальшому - для повернення позовної заяви) як такої, що не відповідає пунктам 5, 9 частини п`ятої статті 160 КАС.

6.25. Що ж до зазначення в позовній заяві належного відповідача [в контексті підстави для залишення позовної заяви без руху та повернення позовної заяви], то норма пункту 2 частини п`ятої статті 160 КАС, якою вимагається зазначення в позовній заяві сторін та інших учасників справи, не може тлумачитися ширше, ніж її буквальний зміст.

6.26. Звертаючись до суду, особа зазначає в позовній заяві сторін та інших учасників справи, а також передбачену цією нормою інформацію щодо них. Визначення ж належних учасників справи є питанням правосуддя, що вирішується в судовому процесі. Так, частиною третьою статті 48 КАС установлено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі в ній співвідповідача.

6.27. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови в задоволенні позову до такого відповідача понесені відповідачем витрати відносяться на рахунок держави (частина четверта статті 48 КАС).

6.28. Незважаючи на те, що невідповідність зазначених ОСОБА_1 у позовній заяві відповідача у справі (Верховна Рада України) та суб`єкта владних повноважень, дії якого він просить визнати протиправними (Апарат Верховної Ради України), потребувала усунення, вона не могла бути підставою для повернення позовної заяви. Така невідповідність лежить у площині визначення належного відповідача у справі і підлягала усуненню в порядку, встановленому статтею 48 КАС.

6.29. Відповідно до частини першої статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

6.30. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (частина перша статті 9 КАС).

6.31. Відкриття провадження у справі регламентовано нормами глави 2 розділу ІІ КАС, які не наділяють суд повноваженнями при вирішенні питання про відкриття провадження у справі давати оцінку обраному позивачем способу захисту порушеного права, належності, допустимості та достатності доказів, на які посилається позивач у позовній заяві, визначати належних учасників справи.

6.32. Ці питання можуть вирішуватись на інших стадіях адміністративного процесу. Неповнота, навіть очевидна з точки зору професійного судді, з якою позивач обґрунтував позовні вимоги, в тому числі й щодо правової підстави позову, а також ненадання доказів на підтвердження позовних вимог не можуть бути підставою для залишення позовної заяви без руху та повернення позовної заяви позивачу в подальшому.

6.33. Після відкриття провадження у справі суд першої інстанції (в разі наявності підстав, визначених нормами КАС) може провести підготовче судове засідання для з`ясування відповідно до частини другої статті 173 цього Кодексу, зокрема, питань щодо остаточної визначеності предмета спору, характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.

6.34. Ураховуючи викладене, суд першої інстанції не був позбавлений можливості вирішити питання щодо відкриття провадження у справі на підставі позовної заяви ОСОБА_1 і доданих до неї доказів.

6.35. Натомість Касаційний адміністративний суд повернув позовну заяву ОСОБА_1 лише з тієї підстави, що позивач не виконав вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху від 06.09.2023 в установлений судом строк. Разом з тим норма пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС презюмує, що неусунення позивачем недоліків позовної заяви в установлений судом строк може бути підставою для повернення позовної заяви тільки за умови, якщо такі недоліки пов`язані з недотриманням позивачем вимог статей 160 та 161 КАС.

6.36. Європейський суд з прав людини, рішення якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ як джерело права, притримується позиції, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (до прикладу, рішення у справі «Шишков проти Росії» (Shishkov v. Russia), № 26746/05, параграф 110, від 20.02.2014).

6.37. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

6.38. Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що наведені в апеляційній скарзі доводи є суттєвими та дають підстави вважати, що суд першої інстанції діяв не у спосіб, визначений процесуальним законом, повернувши позовну заяву ОСОБА_1 .

6.39. Допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення питання щодо відкриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 та є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до цього суду для продовження розгляду.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

7.1. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 320 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

7.2. Ураховуючи наведене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 139, 241-243, 266, 308, 311, 315, 320, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27.09.2023 скасувати, а справу № 320/14843/23направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Желєзний

Судді: О. О. Банасько С. Ю. Мартєв

О. Л. Булейко К. М. Пільков

Ю. Л. Власов С. О. Погрібний

М. І. Гриців О. В. Ступак

Ж. М. Єленіна І. В. Ткач

Л. Ю. Кишакевич О. С. Ткачук

В. В. Король В. Ю. Уркевич

О. В. Кривенда Є. А. Усенко

М. В. Мазур Н. В. Шевцова

Відповідно до частини третьої статті 321 Кодексу адміністративного судочинства України постанову оформила суддя Усенко Є. А.