Справа № 380/18387/22
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2024-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/18387/22 пров. № А/857/18276/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Запотічного І.І., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2023 року (ухвалене головуючим суддею Коморний О.І. у м. Львові) у справі № 380/18387/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення у вигляді пункту 2 протоколу №18 засідання житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2017 про зняття старшину ОСОБА_1 з квартирного обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов на загальних підставах складом сім`ї одна особа;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 в особі її житлової комісії поновити старшину запасу ОСОБА_1 на квартирному обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов на загальних підставах складом сім`ї одна особа з 10.01.2014.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що такі дії відповідача є незаконними та протиправними.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14.07.2023 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2017, оформлене протоколом № 18 в частині зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку військової частини. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби Військової частини НОМЕР_1 , які потребують поліпшення житлових умов зі збереженням часу перебування на обліку в черзі з дати первинної постановки на облік, а саме з 10.01.2014.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано зазначений пакет документів, який передбачений п.3.1. Інструкції №737, у зву зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що позивач надав відомості, що не відповідають дійсності, оскільки відповідачем не надано докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 при зверненні з рапортом та наданням документів (копії паспортів військовослужбовця та повнолітніхих членів сім`ї; - витяг з послужного списку особової справи військовослужбовця; - Ф-3; - Ф-5; - Ф-7), надав документи які містять неправдиві відомості.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд дійшов висновку за необхідне зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 поновити позивача на квартирному обліку військової частини НОМЕР_1 військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов зі збереженням часу перебування на обліку в черзі з дати первинної постановки на облік, а саме з 10.01.2014.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що позивач, громадянин України, проходив військову службу в лавах Збройних сил України, зокрема у Військовій частині НОМЕР_1 .

Позивач, є учасником бойових дій, що сторонами не заперечується та Військовою частиною НОМЕР_1 не спростовується.

ОСОБА_1 звернувся до командиру Військової частини НОМЕР_1 з рапортом про зарахування на облік для поліпшення житлових умов у с. Старичі, а також включити в списки на першочергове отримання жилого приміщення як учасника бойових дій. В рапорті зазначено, що ОСОБА_1 проживає у в/ч НОМЕР_2 , зареєстрований в с. Старичі. У Збройних Силах України з 27.05.1995. В графах: «Участь в приватизації», «Участь в житловій накопичувальній програмі та одержання кредитів на житло» інформація незаповнена.

Суд зазначає, що рапорт стосується виключно ОСОБА_1 , члени родини відсутні

Відповідно до облікової справи № 324 Військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_1 зарахований на квартирний облік та до першочергового списку з 10.01.2014 відповідно до протоколу №1.

Командиру Військової частини НОМЕР_1 подано рапорт про зарахування на облік для поліпшення житлових умов у с. Старичі, а також включення в списки на першочергове отримання жилого приміщення як учасника бойових дій. В рапорті зазначено, що ОСОБА_1 проживає у в/ч НОМЕР_2 , зареєстрований в АДРЕСА_1 . Перебував на квартирному обліку за попереднім місцем служби з 10.01.2014 по Військовій частині НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , а також є першочерговим, як учасник бойових дій з 10.01.2014. У Збройних Силах України з 27.05.1995. В графах: «Участь в приватизації», «Участь в житловій накопичувальній програмі та одержання кредитів на житло» також інформація незаповнена. Рапорт стосується виключно ОСОБА_1 , члени родини відсутні.

Згідно облікової справи № 324 Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 зарахований на квартирний облік та до першочергового списку з 10.01.2014 відповідно до протоколу № 12.

Відповідно до картки обліку жилих приміщень, наданих військовослужбовцю за час проходження військової служби Військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_1 особисто, має право на першочергове отримання жилого приміщення як учасник бойових дій. В картці обліку зазначено, що 10.01.2014 поставлений на квартирний облік та 11.09.2017 знятий з квартирного обліку на підставі наказу № 159 від 30.06.2017; 30.10.2017 поставлений на квартирний облік та 26.12.2017 знятий з квартирного обліку.

Згідно витягу з протоколу № 18 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2017, старшину ОСОБА_1 знято з квартирного обліку згідно ст. 40 «Перебування громадян на обліку потребуючих поліпшення житлових умов. Зняття з обліку» п.5 (подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік…) ЖКУ. Зазначено, що надійшов лист ТВО начальника Яворівської КЕЧ (району) №3222 від 23.11.2017 (№701 від 18.12.2017) про законність перебування на квартирному обліку старшини ОСОБА_1 , оскільки згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 24.10.2017 №101280401 у старшини ОСОБА_1 від 11.06.2012 у приватній власності знаходиться 1/4 будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 133 від 01.07.2017, старшину ОСОБА_1 зараховано в списки особового складу частини з 01.07.2017. В наказі зазначено, що календарна вислуга у Збройних Силах становить 24 роки 0 місяців.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 296 від 29.12.2017, старшину ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини та направлено до нового місця служби до Військової частини НОМЕР_3 . В наказі зазначено, що календарна вислуга у Збройних Силах становить 24 роки 6 місяців. Також зазначено, що постійним або службовим житлом не забезпечувався.

Позивач, вважаючи спірне рішення житлової комісії протиправним, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких громадянин має змогу побудувати житло, придбати його у власність, або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступною платою відповідно до закону.

За правилами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р за №2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п. 9 ст. 12 Закону № 2011-XII військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас за станом здоров`я або якщо вони на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років, або у відставку, а також у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі, залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і відповідних квартирно-експлуатаційних органах та користуються правом позачергового одержання житла. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Військовослужбовці, які набули право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», залишаються на такому обліку та користуються правом позачергового одержання житла.

21.04.2022 прийнято Закону України «Про дерадянізацію законодавства України» за №2215-IX яким найменуванн Житлового кодексу Української РСР змінено на Житловий кодекс України (далі- ЖК України).

Так, згідно ст. 37 ЖК України, облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання. Нарівні з ними беруться на облік громадяни, які залишили роботу на цих підприємствах, в установах, організаціях у зв`язку з виходом на пенсію.

Порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов передбачений і приписами ст. 38 ЖК України.

Відповідно до ст. 40 ЖК України (в редакцій, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті.

Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках:

1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення;

1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку;

2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту;

3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР;

4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання;

5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.

У разі смерті громадянина, який перебував на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, за членами його сім`ї зберігається право подальшого перебування на обліку. Таке ж право зберігається за членами сім`ї громадянина, який перебував на обліку у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів і був знятий з обліку з підстав, зазначених у пунктах 2 і 4 цієї статті.

Зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік.

Про зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов громадяни повідомляються у письмовій формі з зазначенням підстав зняття з обліку.

Вказаний перелік випадків для зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов є вичерпний.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 за № 1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (надалі - Порядок № 1081), який визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей.

Вказаним Порядком визначено алгоритм обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, надання житлових приміщень для постійного проживання Облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.

Відповідно до п.22 та п.23 Порядку №1081 облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.

Для зарахування на облік військовослужбовець подає рапорт на ім`я безпосереднього командира (начальника).

Положеннями п.24 Порядку №1081 встановлено, що військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини.

Згідно з пунктом 29 Порядку військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.

Відповідно до пункту 30 Порядку військовослужбовці знімаються з обліку у разі:

поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла;

засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження;

звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем;

подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік;

в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно з пунктом 31 Порядку житлові приміщення надаються тільки військовослужбовцям, які перебувають на обліку, крім випадків, передбачених законодавством.

Отже, військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на грошову компенсацію, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі, крім випадків, передбачених п. 30 Порядку № 1081.

Судом встановлено, що календарна вислуга ОСОБА_1 на момент прийняття рішення про зняття з квартирного обліку складає 24 роки 6 місяців, у зв`язку з чим у відповідача не було підстав для зняття позивача з квартирного обліку.

Разом з цим, на переконання відповідача підставою для зняття позивача з квартирного обліку слугувала підстава «подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік».

Щодо цих доводів то колегія суддів вважає, за потрібне зазначити наступне.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що рішенням житлової комісії військової частини від 10.01.2014 № 12 позивача зараховано на квартирний облік на підставі наданих ним документів. Дане рішення не оскаржено, та є чинним.

При цьому, Порядком № 1081 передбачено право відповідача вимагати додаткових пояснень чи документів. Однак, у спірному рішенні від 26.12.2017 відсутні жодні посилання на надання позивачем неправдивих відомостей, так само як і відсутні докази неправомірності дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік ОСОБА_1 .

Стосовно посилання відповідача на інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 24.10.2017 №101280401, суд зазначає наступне.

Відповідно до інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 24.10.2017 №101280401, ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 мають по ? будинку за адресою: АДРЕСА_2 , загальної площі 60,8 кв.м., житлової площі 32,4 кв.м., який складається з двох житлових кімнат та кухні на підставі договору дарування. Державна реєстрація відбулася 11.06.2012.

Згідно форми рапорту з яким військовослужбовці звертаються до командира військової частини вбачається заповнення відповідних граф (надання інформації), зокрема: «Участь в приватизації», «Участь в приватизації членів сім`ї», «Участь в житловій накопичувальній програмі та одержання кредитів на житло».

Позивач звертаючись з відповідним рапортом до Військової частини НОМЕР_1 не заповнив зазначені графи, що свідчить про те, що позивач не приймав участь в приватизації та в житловій накопичувальній програмі чи одержані кредитів на житло.

Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» №2482-XII від 19.06.1992 (далі-Закон № 2482-XII) визначає правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2482-XII приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ (ч. 2 ст. 1 Закону №2482-XII).

Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом (ч. 3 ст. 1 Закону № 2482-XII).

Відтак, колегія суддів поділяє думку суду першої інстанції, що ОСОБА_1 подаючи відповідний рапорт до Військової частини НОМЕР_1 надав правдиву інформацію, зокрема, щодо не прийняття участі в приватизації та житловій накопичувальній програмі та одержані кредиту на житло.

Суд зазначає, що рапорт не передбачає зазначення інформації щодо отримання частини житлової нерухомості на підставі договору дарування.

Ба більше, відповідачем не надано докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 подав відомості, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на квартирний облік, тому наявна протиправність прийнятого рішення, оскільки п. 5 ст. 40 Житлового кодексу України, зазначений відповідачем у спірному рішенні, не має жодного відношення до позивача, та не може бути підставою для зняття позивача з квартирного обліку, оскільки позивачем не надавалися відомості, що не відповідають дійсності.

Також суд зазначає, що п.3.1. Інструкції №737 до рапорту для взяття на квартирний облік додається вичерпний перелік документів, а саме: - копії паспортів військовослужбовця та повнолітніхих членів сім`ї; - витяг з послужного списку особової справи військовослужбовця; - Ф-3; - Ф-5; - Ф-7.

Судом встановлено та не спростовано апелянтом, що позивачем надано зазначений пакет документів, який передбачений п.3.1. Інструкції №737, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що позивач надав відомості, що не відповідають дійсності, оскільки відповідачем не надано докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 при зверненні з рапортом та наданням документів (копії паспортів військовослужбовця та повнолітніхих членів сім`ї; - витяг з послужного списку особової справи військовослужбовця; - Ф-3; - Ф-5; - Ф-7), надав документи які містять неправдиві відомості.

А тому, враховуючи наведене вище наявні підстави визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2017, оформлене протоколом № 18 в частині зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку військової частини, а позивач поновленню на квартирному обліку з моменту первинної реєстрації.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2023 року у справі № 380/18387/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді І. І. Запотічний
З. М. Матковська