Справа № 990/39/23
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 січня 2024 року

м. Київ

справа №990/39/23

адміністративне провадження №П/990/39/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючий суддя: Мартинюк Н.М.,

суддів: Єресько Л.О., Жука А.В., Радишевської О.Р., Мельник-Томенко Ж.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Курбатової В.В.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Байдаченко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів у адміністративній справі №990/39/23 за позовом ОСОБА_1 до Президента України про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 подав до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції позов до Президента України, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Президента України щодо нерозгляду звернення голови Комісії при Президентові України з питань громадянства;

- зобов`язати Президента України розглянути звернення голови Комісії при Президентові України з питань громадянства.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що Президент України протиправно не розглядає звернення голови Комісії при Президентові України з питань громадянства щодо рекомендації надати йому громадянство України.

Ухвалою від 9 березня 2023 року Верховний Суд як суд першої інстанції відкрив провадження у справі за позовом ОСОБА_1 й призначив її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

29 січня 2024 року через підсистему «Електронний Суд» ОСОБА_1 подав клопотання витребування доказів, а саме: супровідного листа, пояснювальної записки, довідкових та аналітичних матеріалів, довідки про погодження проекту із зазначенням посадових осіб, з якими погоджено проект Указу Президента України про прийняття ОСОБА_1 до громадянства України відповідно до Положення про порядок підготовки та внесення проектів актів Президента України, затвердженого Указом Президента України від 15 листопада 2006 року №970/2006.

У судовому засіданні позивач підтримав указане клопотання і просив Суд його задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення цього клопотання заперечувала, покликаючись на те, що сторона відповідача вже надала Суду усі наявні у неї документи, тих документів, які просить витребувати позивач, не існує.

Розглянувши клопотання й вислухавши думку учасників справи, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України») розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 80 КАС учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

З матеріалів справи вбачається, що одночасно із поданням до Суду позовної заяви ОСОБА_1 просив витребувати низку документів, які слугуватимуть доказами у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 9 березня 2023 року, якою відкрито провадження у цій справі, Суд витребував також докази у відповідача, за клопотанням ОСОБА_1 , які у подальшому відповідач надав і вони були долучені до матеріалів справи.

Надалі, у судових засіданнях, у тому числі при розгляді Судом повторного клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів, сторона відповідача зазначала, що жодних інших доказів, ніж тих, які вона вже надала Суду, у неї немає.

Отже, наведене у сукупності не дає підстав вважати, що в розумінні статті 80 КАС України на цей час існують передумови для витребування відповідних доказів.

Окрім того, стаття 80 КАС України визначає, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу.

Частина друга статті 79 КАС України передбачає, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Тобто, зважаючи на наведені норми процесуального законодавства, Суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 подав з порушенням строку для його подання, а також не просить Суд поновити цей пропущений строк і не зазначає жодних поважних причи пропуску цього строку.

Ба більше, у поданому клопотання позивач жодним чином не обґрунтував неможливості самостійного подання зазначених доказів, як того вимагає стаття 80 КАС України.

Зважаючи на наведене, Верховний Суд не встановив правових підстав для задоволення цього клопотання.

Керуючись статтями 9, 80, 248, 256, 266 КАС України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

Повний текст ухвали складено 31 січня 2024 року.

...........................

...........................

...........................

...........................

..........................

Н.М. Мартинюк

Л.О. Єресько

А.В. Жук

О.Р. Радишевська

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду