Справа № 460/48539/22
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 січня 2024 року

м. Київ

справа №460/48539/22

адміністративне провадження № К/990/42780/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мацедонської В.Е.,

суддів - Жука А.В., Мартинюк Н.М.,

перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року

та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2023 року

у справі №460/48539/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2, Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про зобов`язання вчинення дій,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2, Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", у якому просив зобов`язати командира військової частини НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплатити позивачу за безпосередню участь у бойових діях або здійснення заходів їх забезпечення, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно 94 дням участі) в розмірі 202 804,08 грн.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року задоволено позов. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплатити старшому солдату ОСОБА_1 за безпосередню участь у бойових діях або здійснення заходів їх забезпечення, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно 94 дням участі) в розмірі 202804,08 грн. В позові до Військової частини НОМЕР_2 - відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2023 року рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року - скасовано в частині стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 992,40 грн. У решті рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року у справі №460/48539/22 - залишено без змін.

Не погодившись із оскаржуваними судовими рішеннями, Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Ухвалами Верховного Суду від 19 жовтня 2023 року та від 21 листопада 2023 року касаційні скарги Військової частини НОМЕР_1 повернуто скаржнику.

18 грудня 2023 року касаційна скарга Військової частини НОМЕР_1 повторно надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 08 січня року касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без руху із наданням строку у 10 днів для усунення недоліків шляхом подання обґрунтованої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та надати відповідні докази на обґрунтування вказаної заяви.

12 січня 2024 року від скаржника до суду надійшла заява про поновлення строку на касаційне оскарження разом із платіжною інструкцією про сплату судового збору.

Клопотання обґрунтовано тим, що 11 жовтня 2023 року, тобто в межах строку касаційного оскарження, військовою частиною НОМЕР_1 вперше було подано касаційну скаргу на вищевказані рішення. Проте, остання була повернута скаржнику через невідповідність п. 4 частини 5 статті 332 КАС України. Пізніше, військовою частиною повторно подана касаційна скарга, однак, через відсутність документу про сплату судового збору - залишено таку скаргу без руху та надано 10 днів для усунення недоліків. У межах цього строку військовою частиною НОМЕР_1 подано клопотання про продовження строку для усунення недоліків, оскільки, на той момент були відсутні кошти на сплату судового збору. Однак, у задоволенні клопотання було відмовлено, касаційну скаргу повернуто скаржнику.

Тому, лише 08 грудня 2023 року при надходженні на рахунок військової частини НОМЕР_1 коштів згідно призначення за поданою заявкою-розрахунком, останньою було перераховано судовий збір за касаційною скаргою по справі №460/48539/22. Після чого військова частина НОМЕР_1 було підготовлено та подано 18 грудня 2023 року касаційну скаргу повторно, з долученням до неї документу про сплату судового збору.

Таким чином, на думку військової частини НОМЕР_1 , пропущено строк на касаційне оскарження судових рішень з незалежних від неї причин, оскільки, відповідні бюджетні асигнування надійшли на рахунок скаржника після спливу встановленого строку, що в свою чергу унеможливило виконання вимог ухвали Верховного Суду від 07 листопада 2023 року.

Перевіривши подану скаржником заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, Суд зазначає наступне.

Так, відповідно до пункту 6 частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Отже, учасники справи, мають право оскаржити судові рішення у встановлений Кодексом строк та у передбаченому процесуальним законом порядку. КАС України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Установлення процесуальних строків процесуальним законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України процесуальних обов`язків.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Разом з тим, як убачається із Діловодства спеціалізованого суду, скаржник неодноразово звертався із касаційною скаргою до Верховного Суду.

Уперше Військова частина НОМЕР_1 подала касаційну скаргу 11 жовтня 2023 року, проте ухвалою Верховного Суду від 19 жовтня 2023 року вказану касаційну скаргу повернуто скаржнику. Копію ухвали надійшла до «Електронного кабінету» 19 жовтня 2023 року. Вдруге скаржник звернувся із касаційною скаргою 02 листопада 2023 року, проте ухвалою від 21 листопада 2023 року касаційну скаргу повернуто відповідачу у зв`язку із неусуненням недоліків, а саме несплатою судового збору. При цьому, із повторною касаційною скаргою скаржник звернувся 18 грудня 2023 року.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідач є державним органом, який утримується за рахунок Державного бюджету України, та має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації видатків 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

В обґрунтування неможливості подання у строк касаційної скарги скаржник посилається, зокрема на відсутність необхідних кошторисних призначень.

Проте відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.

Отже держава в особі органів влади, що діють як суб`єкти владних повноважень та звертаються до суду з метою захисту інтересів у правовідносинах, які виникли з приводу реалізації ними публічно-владних управлінських функцій, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

А тому, невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, а також неможливість сплати судового збору, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Слід зазначити, що право на касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

У контексті наведеного, зважаючи на приписи вказаних правових норм законодавства, невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчать про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Ураховуючи зазначене, зважаючи на те, що з моменту прийняття оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції до моменту подання касаційної скарги пройшло три місяці, у зв`язку із неподанням обгрунтованої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження, та у силу положень пункту 4 частини 1 статті 333 КАС України, Суд прийшов до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

З огляду на викладене, наявні підстави для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки наведені скаржником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

На підставі викладеного, керуючись статтями 329, 333, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2023 року у справі №460/48539/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2, Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Оперативне командування "Схід" про зобов`язання вчинення дій.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді А. В. Жук

Н. М. Мартинюк