Справа № 260/11041/23
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2024-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2024 рокум. Ужгород№ 260/11041/23
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Скраль Т.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), в особі представника ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України (Військова частина НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2023 року ОСОБА_1 , через уповноваженого представника ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовною заявою до НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України (Військова частина НОМЕР_3 ), якою просить: 1) визнати протиправними дії НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016 р. та 2017 р. без урахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород га інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44; 2) зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 , допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016 році та 2017 році з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, виплату провести з урахуванням виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44; 3) визнати протиправними дії НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію за період з 2009- 2017 pp. у розмірі 50 % від законодавчо встановленого розміру; 3) зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 , надбавку за кваліфікацію з січня 2009 року по грудень 2010 року включно за 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу, з січня 2011 року по лютий 2012 року, з січня 2013 року по квітень 2015 року, з січня 2016 року по червень 2016 року та з грудня 2016 року по серпень 2017 року включно за 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу визначених у додатку № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», виплату провести з урахуванням виплачених сум; 4) визнати протиправними дії НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 винагороди за тривалість безперервної 15- ти та 20-ти річної календарної військової служби у розмірі 50% від встановленого розміру.

26 грудня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

30 січня 2024 року ухвалою суду у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за участю представника НОМЕР_2 прикордонного загону відмовлено.

1. Позиції сторін.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що як підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем, додаткова грошова винагорода виплачувалась позивачу протягом 2016 - 2017 років кожного місяця, що свідчить про її систематичний, а не одноразовий характер. Таким чином, у спірному випадку, щомісячна додаткова грошова винагорода не може вважатись одноразовою та має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється допомога на оздоровлення. Враховуючи вказане, виплативши позивачу допомогу на оздоровлення у 2016- 2017 роках без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, відповідач порушив вимоги належної оплати праці, а тому позовні вимоги в цій частині про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача недоплачену допомогу з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010, є такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, позивачу виплачено: у серпні 2009 року винагороду за тривалість 15-ти річної календарної військової служби у розмірі 582.50 грн., що становить 50% замість визначених законодавством 1 посадового окладу та окладу за військовим званням, та не відповідає вищезазначеним нормам законодавства; у серпні 2014 року винагороду за тривалість 20-ти річної календарної військової служби у розмірі 956,25 грн., що становить 50% замість визначених законодавством 1,5 посадового окладу та окладу за військовим званням, та не відповідає вищезазначеним нормам законодавства. За таких обставин, дії відповідача являються протиправними щодо виплати позивачу винагороди за тривалість безперервної 15-ти та 20-ти річної календарної військової служби в розмірі 50 %, оскільки наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 за №425 упорядковано виплати додаткових видів грошового забезпечення. З 29.06.2008 року - дати набрання законної сили Інструкції №425, виплата додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25- 28 до Постанови №1294, в тому числі і надбавки за кваліфікацію та винагороди за тривалість безперервної військової служби, повинна була виплачуватись у встановлених розмірах, а не у розмірі 50% від встановленого розміру. За таких обставин, дії відповідача являються протиправними щодо виплати надбавки позивачу за кваліфікацію за період 2011-2017 роки в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру, оскільки наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 року за №425 упорядковано виплати додаткових видів грошового забезпечення.

02 січня 2024 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування зазначено, що ні постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007N 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», ні наказом АДПСУ від 20.05.2008 № 425 "Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України" не визначено такого виду грошового забезпечення як додаткова грошова винагорода. Згідно з п. 8 Інструкції № 73 від 02.02.2016 року винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат. Окрім того постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» та наказом Міністерства внутрішніх справ № 73 від 02.02.2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 року за № 217/28347, «Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» визначено, що виплата додаткової грошової винагороди обраховується від місячного грошового забезпечення, тобто вона не входить до складу місячного грошового забезпечення. В період з квітня 2009 по грудень 2010 року ОСОБА_1 було присвоєно кваліфікацію - 2 клас. В період з січня 2011 по серпень 2017 року ОСОБА_1 було присвоєно кваліфікацію - 1 клас. Наказами Адміністрації Держприкордонослужби України: від 23 січня 2012 року №44 «Про заходи з виконання бюджету за 2012 рік»; від 11 січня 2013 року №11од «Про заходи з виконання бюджету на 2013 рік»; від 14 лютого 2014 року №13од «Про заходи з виконання бюджету на 2014 рік»; від 02 лютого 2015 року №19 «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Державної прикордонної служби України у лютому-грудні 2015 року»; від 12 березня 2016 року №178 «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Державної прикордонної служби України»; від 13 лютого 2017 року №136-ос «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Державної прикордонної служби України у 2017 році» було визначено виплачувати додаткові види грошового забезпечення, зокрема надбавку за кваліфікацію, визначену додатком 25 до ПКМУ від 07.11.2007 року №1294 у розмірі 50% установленого відповідно до зазначеного пунктами розміру. Таким чином, виплата надбавки за кваліфікацію повинна становити: 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу х 50%; 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу х 50%. Враховуючи, що наказ Адміністрації Держприкордонослужби України від 23.01.2012 року №44 являється спеціальною нормою, позивачу, у серпні місяці 2009 року було виплачено винагороду за 15 років безперервної військової служби у сумі 582,50 грн. У серпні місяці 2014 року було виплачено винагороду за 20 років безперервної військової служби у сумі 956,25 грн. із розрахунку. Враховуючи викладене, вважаємо, що винагорода за 15 та 20 років безперервної військової служби у сумі 582,50 та 956,25 грн. позивачу була виплачена законно, на виконання вимог нормативних документів, а тому відсутні підстави задоволення вказаної позовної вимоги.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в органах Державної прикордонної служби України.

29 липня 2019 року наказом начальника Західного регіонального управління ДПС України № 336-ОС «По особовому складу» виключено зі списків особового складу підполковника ОСОБА_1 ( НОМЕР_4 ), старшого офіцера (з місцем дислокації н.п. Чоп) відділу з добору в Закарпатській області (з місцем дислокації н.п. Мукачеве) Окремого регіонального центру комплектування з місцем дислокації м. Львів, якого звільнено з військової служби за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону у запас, (а.с. 19).

Відповідно до даних особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 (а.с. 20-31), судом встановлено:

- допомога на оздоровлення у 2016 році у розмірі 7152,00 грн. та у 2017 року у розмірі 8 101,58 грн.;

- за період 2009-2010 років йому виплачувалась щомісячно надбавка за кваліфікацію у розмірі 26,00 грн., у січні 2011 року у розмірі 57,20 грн., у лютому-березні 2011 року у розмірі 41,60 грн., у квітні 2011 року у розмірі 47,41 грн., у травні 2011 року лютому 2012 року у розмірі 45,00 грн., у січні 2013 року по квітень 2015 року у розмірі 46,00 грн., з січня 2016 року по травень 2016 року у розмірі 42,00 грн., у червні 2016 року у розмірі 9,80 грн., у грудня 2016 по серпень 2017 року включно у розмірі 47,40 грн.;

- винагорода за тривалість безперервної календарної військової служби виплачена у серпні 2009 року у розмірі 582,50 грн. та у серпні 2014 у розмірі 956,25 грн.

Не погодившись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Щодо строків звернення до суду, судом встановлено наступне.

Положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення військовослужбовців).

Такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 КЗпП України, зокрема, частиною другою цієї статті (в редакції, яка набула чинності з 19 липня 2022 року) установлено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Проте, як на момент звільнення позивача з військової служби (13 липня 2020), виключення її із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (03 серпня 2020), частина другої статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком.

З огляду на вказане, доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду є помилковими, оскільки його право на звернення до суду із цим позовом відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року) не обмежене будь-яким строком.

Судом враховано правову позицію Верховного Суду у постанові від 19 січня 2023 року по справі № 460/17052/21.

Щодо визнання протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію з січня 2009 року по грудень 2010 року включно за 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу, з січня 2011 року по лютий 2012 року, з січня 2013 року по квітень 2015 року, з січня 2016 року по червень 2016 року та з грудня 2016 року по серпень 2017 року включно за 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу визначених у додатку № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», судом встановлено наступне.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» ( далі по тексту Постанова № 1294) до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу в аеромобільних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети ( пункт 7 Постанови).

Так, 20.05.2008 на виконання пункту 2 вказаної Постанови, наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 425 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, підпунктом 3.13.1 якої встановлено, що особам офіцерського складу (крім військових льотчиків і штурманів, військових льотчиків і штурманів інструкторського складу), особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які мають клас, присвоєний у встановленому порядку, виплачується надбавка в таких розмірах: 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу; 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу; клас майстра - 11 відсотків посадового окладу.

З буквального тлумачення положень пункту 7 Постанови № 1294 вбачається, що до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру.

Водночас, суд враховує, що додаткові види грошового забезпечення, визначені згідно з додатками 25-28, зокрема надбавка за кваліфікацію, впорядковані в Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженій України Адміністрацією державної прикордонної служби України від 20.05.2008 №425 на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №1294 від 07.11.2007.

А відтак, з моменту затвердження вказаної Інструкції підстави для обмеження виплати надбавки за кваліфікацію в обсязі до 50 відсотків нормативно встановленого розміру відпали. Військова частина як на правомірність своїх дій в частині виплати позивачу надбавки за кваліфікацію у розмірі 50% від встановленого Постановою №1294 розміру посилається на накази Адміністрації Держприкордонслужби України стосовно заходів з виконання бюджету з 2014-2017 роки, яким було встановлено виплату додаткових видів грошового забезпечення здійснювати у розмірах, які виплачувалися позивачу.

Судом встановлено, що відповідно до даних особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 (а.с. 20-31) - за період 2009-2010 років йому виплачувалась щомісячно надбавка за кваліфікацію у розмірі 26,00 грн., у січні 2011 року у розмірі 57,20 грн., у лютому-березні 2011 року у розмірі 41,60 грн., у квітні 2011 року у розмірі 47,41 грн., у травні 2011 року лютому 2012 року у розмірі 45,00 грн., у січні 2013 року по квітень 2015 року у розмірі 46,00 грн., з січня 2016 року по травень 2016 року у розмірі 42,00 грн., у червні 2016 року у розмірі 9,80 грн., у грудня 2016 по серпень 2017 року включно у розмірі 47,40 грн..

Крім того, відповідачем у відзиві зазначено, що в період з квітня 2009 по грудень 2010 року ОСОБА_1 було присвоєно кваліфікацію - 2 клас. В період з січня 2011 по серпень 2017 року ОСОБА_1 було присвоєно кваліфікацію - 1 клас. Наказами Адміністрації Держприкордонослужби України: від 23 січня 2012 року №44 «Про заходи з виконання бюджету за 2012 рік»; від 11 січня 2013 року №11од «Про заходи з виконання бюджету на 2013 рік»; від 14 лютого 2014 року №13од «Про заходи з виконання бюджету на 2014 рік»; від 02 лютого 2015 року №19 «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Державної прикордонної служби України у лютому-грудні 2015 року»; від 12 березня 2016 року №178 «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Державної прикордонної служби України»; від 13 лютого 2017 року №136-ос «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Державної прикордонної служби України у 2017 році» було визначено виплачувати додаткові види грошового забезпечення, зокрема надбавку за кваліфікацію, визначену додатком 25 до ПКМУ від 07.11.2007 року №1294 у розмірі 50% установленого відповідно до зазначеного пунктами розміру. Таким чином, виплата надбавки за кваліфікацію повинна становити: 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу х 50%; 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу х 50%.

Суд враховує, що 29.06.2008 року набрала чинності Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженій України Адміністрацією державної прикордонної служби України від 20.05.2008 №425, а відтак, відпали підстави для застосування обмеження розміру надбавки за кваліфікацію.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач безпідставно нарахував і виплатив позивачу надбавку за кваліфікацію в розмірі 50% законодавчо встановленого розміру.

Таким чином, суд дійшов висновку про визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію за період з січня 2009 року по грудень 2010 року за 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу та з січня 2011 року по лютий 2012 року, з січня 2013 року по квітень 2015 року, з січня 2016 року по червень 2016 року та з грудня 2016 року по серпень 2017 року включно за 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу визначених у додатку № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», виплату провести з урахуванням виплачених сум.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 винагороди за тривалість безперервної 15-ти та 20-ти річної календарної військової служби у розмірі 50% від встановленого розміру та зобов`язання перерахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної військової служби за 15-ть років у розмірі 1 посадового окладу та окладу за військовим званням та за 20-ть років у розмірі 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням, виплату здійснити з урахуванням виплачених сум, судом встановлено наступне.

Відповідно до даних особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 винагорода за тривалість безперервної календарної військової служби виплачена у серпні 2009 року у розмірі 582,50 грн. та у серпні 2014 у розмірі 956,25 грн., (а.с. 20,26).

Відповідачем у відзиві зазначено, що наказом Адміністрації Держприкордонослужби України від 23.01.2012 року №44 «Про заходи з виконання бюджету за 2012 рік» визначено, що винагорода за тривалість безперервної військової служби військовослужбовцям, визначеним додатком 25 до ПКМУ від 07.11.2007, виплачувати в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеним додатком. Враховуючи викладене, а також те, що наказ Адміністрації Держприкордонослужби України від 23.01.2012 року №44 являється спеціальною нормою, позивачу, у серпні місяці 2009 року було виплачено винагороду за 15 років безперервної військової служби у сумі 582,50 грн. У серпні місяці 2014 року було виплачено винагороду за 20 років безперервної військової служби у сумі 956,25 грн. із розрахунку. Враховуючи викладене, вважаємо, що винагорода за 15 та 20 років безперервної військової служби у сумі 582,50 та 956,25 грн. позивачу була виплачена законно, на виконання вимог нормативних документів, а тому відсутні підстави задоволення вказаної позовної вимоги.

Додатком 25 до Постанови № 1294 передбачено, що розмір винагороди за тривалість безперервної військової служби становить: за 15 років 1 розмір посадового окладу та окладу за військовим званням, за 20 років 1,5 розміру посадового окладу та окладу за військовим званням.

Аналогічно до надбавки за кваліфікацію виплата винагороди за тривалість безперервної військової служби була упорядкована Інструкцією № 425.

Відповідно до підпункту 3.25.1 пункту 3.25 розділу ІІІ Інструкції № 425 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) залежно від тривалості безперервної календарної військової служби виплачується винагорода за тривалість безперервної військової служби в таких розмірах: 15 років 1,0 розмір посадового окладу і окладу за військовим званням, 20 років - 1,5 розміру посадового окладу і окладу за військовим званням.

Таким чином, дії відповідача щодо виплати позивачу винагороди за тривалість безперервної 15-ти та 20-ти річної військової служби у розмірі 50% від розміру, передбаченого Постановою № 1294, суперечать нормам законодавства.

Щодо позовних вимог в частині протиправності дій відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016 та 2017 році без врахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, судом встановлено наступне.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон України №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Абзацом другим частини 4 статті 9 Закону України №2011-XII встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно з частинами 2, 3 статті 9 Закону України №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до абзацу 1 частини 4 статті 9 Закону України №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 9-1 Закону України №2011-XII при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби.

Відповідно до даних особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 допомога на оздоровлення виплачена у 2016 році у розмірі 7152,00 грн. та у 2017 року у розмірі 8 101,58 грн., (а.с. 29-31).

Відповідачем у відзиві зазначено, що системний аналіз положень статей 9, 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», Інструкції про розміри і порядок виплати додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 73 від 02.02.2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 року за № 217/28347, дає підстави стверджувати, що винагорода не входить до структури і складу місячного грошового забезпечення військовослужбовців.

Підпунктом 2 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» (далі - «Постанова №889») встановлено військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) щомісячну додаткову грошову винагороду: з 1 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», наказом Міністерства внутрішніх справ №73 від 02.02.2016 затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі - Інструкція №73).

Відповідно до пункту 2 Інструкції №73 виплата винагороди здійснюється у таких розмірах: 1) до 100 відсотків місячного грошового забезпечення: військовослужбовцям, які займають посади в загонах морської охорони та їх структурних підрозділах; військовослужбовцям, які займають посади льотного складу в авіаційних частинах Держприкордонслужби; 2) військовослужбовцям (крім зазначених у пункті 1 цього пункту) до 60 відсотків місячного грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 8 Інструкції №73 винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Суд звертає увагу, що частиною 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру підйомної допомоги та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом не віднесено до його компетенції та може бути змінений лише законодавцем.

Відповідно при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам вказаного Закону.

Вказане питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17. У постанові від 06.02.2019 Велика Палата Верховного Суду дійшла наступних висновків: згідно з частинами 2, 3 статті 9 Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Враховуючи позицію, викладену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 №522/2738/17, суд зазначає, що до грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

У постанові від 19.10.2020 у справі №826/2205/17 Верховний Суд зазначає, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення. Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців як розрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Крім цього, наказом Міністра оборони України № 260 від 11.06.2008 р. затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (була чинною до 20.07.2018р.), пунктом 30.1 вказаної Інструкції установлено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом та набули право на щорічну основну відпустку, один раз на рік надається грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 30.3 цієї Інструкції розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 відповідач у період 2016-2017 років нараховував та виплачував щомісячну додаткову грошову винагороду.

Отже, щомісячна додаткова грошова винагорода нараховувалась та виплачувалась позивачу щомісяця, що свідчить про її систематичний, а не одноразовий характер.

Разом з тим, у складі місячного грошового забезпечення, з якого обчислювалась допомога на оздоровлення позивачу у 2016-2017 роках, не врахована щомісячна додаткова грошова винагорода.

У зв`язку з тим, що щомісячна додаткова грошова винагорода нараховувалась та виплачувалась позивачу щомісяця, тому така має бути включена до складу грошового забезпечення.

Також, суд зазначає, що відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004 (у редакції, чинній станом на момент спірних правовідносин), грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України Про податок з доходів фізичних осіб.

Пункти 4 та 5 Порядку №44 визначають, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

З огляду на викладене, суд вважає, що нарахування та виплата грошової допомоги на оздоровлення за 2016 рік та 2017 рік з урахуванням щомісячної додаткової грошової допомоги повинна відбуватися із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Зважаючи на те, що позивача від сплати судового збору звільнено, підстави для вирішення питання щодо відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), в особі представника ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України (Військова частина НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

2. Визнанти протиправними дій НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України (військова частина НОМЕР_3 ) щодо виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію за період з 2009-2017 роки в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру.

3. Зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін ДПС України (військова частина НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію за період з січня 2009 року по грудень 2010 року за 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу та з січня 2011 року по лютий 2012 року, з січня 2013 року по квітень 2015 року, з січня 2016 року по червень 2016 року та з грудня 2016 року по серпень 2017 року включно за 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу визначених у додатку № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», виплату провести з урахуванням виплачених сум.

4. Визнати протиправними дії НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України (військова частина НОМЕР_3 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 винагороди за тривалість безперервної 15-ти та 20-ти річної календарної військової служби у розмірі 50% від встановленого розміру.

5. Зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін ДПС України (військова частина НОМЕР_3 ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної військової служби за 15-ть років у розмірі 1 посадового окладу та окладу за військовим званням та за 20-ть років у розмірі 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням, з урахуванням виплачених сум.

6. Визнати протиправними дії НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення у 2016 та 2017 роках без урахування у її складі щомісячної додаткової грошової винагороди.

7. Зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій від 22 вересня 2010 року №889, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 та з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 30 січня 2024 року.

СуддяТ.В.Скраль