Справа № 120/19147/23
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2024-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 січня 2024 р. Справа № 120/19147/23

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю прийнятого територіальним органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у переведенні на пенсі. державного службовця з проведенням перерахунку. Зокрема, позивачка зазначає, що нею отриманого усіх законодавчих вимог для здійснення їй перерахунку пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу".

Від головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшов відзив, у якому представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог. Зокрема, зазначає, що станом на 01.05.2016 року позивачка не мала законодавчо передбаченого стажу роботи.

Головне управління Пенсійного фонду у Вінницькій області своїм правом на подання відзиву не скористалося.

Ознайомившись з наявними матеріалами справи, суд встановив наступне.

Позивачка з 29.07.2021 року перебуває на обліку головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Після призначення пенсії позивачка продовжувала працювати та наказом головного управління Пенсійного фонду України від 11.12.2023 року № 695-о була звільнена з посади державної служби.

18.12.2023 року позивачка звернулася до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про перехід на інший вид пенсії, а саме на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" із урахуванням довідок 0200-0602-8/125391 від 15.12.2023 року та 0200-0602-8/123315 від 11.12.2023 року.

Вказану заяву було розглянуто головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.

За результатами розгляду цієї заяви було прийнято рішення № 92 від 20.12.2023 року про відмову в перерахунку пенсії, оскільки на день набрання чинності Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" у заявниці не має 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, що унеможливлює проведення перерахунку пенсії відповідно до Закону України № 3723-XII від 16.12.1993 року "Про державну службу".

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивачка звернулася до суду.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначені Законом України від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - № 1058-IV), який набрав чинності з 01.01.2004 року.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 цього Закону, право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку, чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідно виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, визначені Законом України від 10.12.2015 року № 889-VIII "Про державну службу" (далі - № 889-VIII).

Відповідно до статті 90 цього Закону, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно із п.п. 1 п. 2 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, визнано таким, що втратив чинність Закон України від 16.12.1993 року № 3723-XII "Про державну службу" (далі - № 3723-XII), крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідно до матеріалів справи, зокрема, трудової книжки позивачки 02.09.2022 року позивачка прийняла посаду державного службовця та займала посади провідного та головного спеціалістів у державному органі, що відповідно до ст. 25 "Про державну службу" відносять до п`ятої категорії посад державної служби. Вказане також підтверджується присвоєнням позивачці відповідних рангів державної служби.

Так, суд зазначає, що у період з 02.09.2022 року по 15.12.2023 року позивачка безперервно займала посади державної служби.

Таким чином, загальний період роботи позивачки на державній службі складає 21 рік 3 місяці 21 день.

Судом встановлено, що на дату набрання чинності Законом № 889-VIII позивачка продовжувала працювати на державній службі та її стаж становив понад 13 років.

Відповідно до доводів територіальних органів Пенсійного фонду України, що, зокрема відображено у рішенні про підмову в перерахунку пенсії, у позивачки не виникає юридичного права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" з огляду на недотримання умов, що визначають право на таку пенсію.

Разом з тим, відповідачем не враховано, що станом на 01.05.2016 року позивачка продовжувала працювати на посадах державної служби, відтак, для виникнення права на пенсійне забезпечення відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у контексті цієї справи є достатнім стаж - 10 років.

Щодо урахування довідок при призначенні пенсії, суд зазначає наступне.

З дня набрання чинності Законом № 889-VIII пенсійне забезпечення суб`єкта права на конституційну скаргу та інших державних службовців унормовано Законом № 1058-IV як загальним законом, що регулює відносини між усіма суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас право на призначення пенсії на підставі ст. 37 Закону № 3723-XII як спеціального закону збережено для осіб, визначених у пунктах 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII. Проте цим особам не надано права на перерахунок розміру призначених їм пенсій.

Конституційний Суд України у рішенні від 23.12.2022 року № 3-р/2022 зазначив, що юридичний механізм перерахунку розмірів пенсій, інших видів соціальних виплат та допомоги є однією з конституційних гарантій дієвості права на соціальний захист.

У зв`язку з тим, що в підпункті 1 пункту 2 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII немає посилання на статтю 37-1 Закону № 3723-XII, для суб`єкта права на конституційну скаргу та інших осіб, яким надано право на призначення пенсії на підставі статті 37 Закону № 3723-XII, унеможливлено перерахунок розмірів пенсій, тобто їх осучаснення. Унаслідок цього існує відмінність у розмірах пенсій державних службовців, призначених на підставі статті 37 Закону № 723-XII, залежно від часу призначення пенсій.

З огляду на наведене Конституційний Суд України визнав, що підпункт 1 пункту 2 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII суперечить частині другій статті 3, частинам першій, другій статті 8, частині першій статті 24, статті 46 Конституції України в тім, що він унеможливив перерахунок розмірів пенсій, призначених на підставі статті 37 Закону № 3723-XII.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" передбачено, що якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає або суперечить законові, суд зобов`язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Постановою Кабінету Міністрів України прийнято від 14.09.2016 року № 622 затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб.

Відповідно до п. 2 цього Порядку, згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу" на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII "Про державну службу" мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу", зокрема займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Державні службовці, які на день набрання чинності Законом України від 10.12.2015 року № 889-VIII "Про державну службу" займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до Закону, не отримували з дати призначення до дня набрання чинності Законом України від 10.12.2015 року № 889-VIII "Про державну службу", мають право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби.

Відповідно до положень п. 4 постанови КМУ від 14.09.2016 року № 622 пенсія державним службовцям призначається які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Суд наголошує, що за бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абз. 3-5 цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Принагідно суд зазначає, що право на розрахунок пенсії з урахуванням вказаної довідку мають право особи, що мають загальний стаж на посадах віднесених до категорії державної служби не менш як 20 років.

Суд зазначає, що вказане положення не містить темпоральної вимоги щодо наявності стажу станом на 01.05.2016 року. Разом з тим, такий стаж має бути наявний на час звернення за призначенням пенсією.

Таким чином, з огляду на дотримання позивачкою встановлених законодавчих вимог для здійснення призначення пенсії та те, що відображені в довідках види оплати праці є складовими частинами заробітної плати позивача, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суд дійшов висновку, що вони мають братися до уваги при розрахунку розміру пенсії позивача відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.

Відтак рішення головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 92 від 20.12.20223 року є протиправним.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що належним та ефективним способом захисту є зобов`язання головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити, здійснити нарахування та виплату позивачці з 18.12.2023 року пенсію відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з урахуванням наданих довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 15.12.2023 року № 0200-0602-8/125391 від 11.12.2023 року та № 0200-0602-8/123315.

Окремо суд зазначає, що вимога щодо зобов`язання головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області нарахувати та виплатити недоплачену пенсію задоволенню не підлягає, оскільки така вимога поглинається покладенням відповідача обов`язку призначити пенсії з 18.12.2023 року та передбачає нарахування заборгованості по пенсії.

Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судового збору здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, ), головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополити Андрея, буд. 10, м. Львів, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 20.12.2023 року № 92 про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії по інвалідності згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію згідно із Законом України "Про державну службу".

Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити, здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 18.12.2023 року пенсії відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-XII "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, із урахуванням наданих довідок про складові заробітної плати від 15.12.2023 року № 0200-0602-8/125391 від 11.12.2023 року та № 0200-0602-8/123315.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович