Справа № 580/12204/23
Суддя: Валентина ТИМОШЕНКО
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Черкаси

31 січня 2024 року Справа № 580/12204/23

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тимошенко В.П., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 про відвід судді в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністра оборони України Умєрова Рустема Енверовича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

20 грудня 2023 року до суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до Міністра оборони України Умєрова Рустема Енверовича, в якій просить (з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог вх.№912/24 від 05.01.2024):

1) визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень, посадову особу - Міністра оборони України, Умєрова Рустема Енверовича , в частині контролю за розглядом і прийняттям рішення в Міністерстві оборони України з дотриманням строків, встановлених Законом України "Про звернення громадян", по заяві громадянина України, ОСОБА_1 , від 24.08.2023 до Міністерства оборони України про надання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю його сина, військовослужбовця ОСОБА_3 ;

2) визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень, посадову особу - Міністра оборони України, Умєрова Рустема Енверовича , в частині організації розгляду і прийняття рішення в Міністерстві оборони України з дотриманням строків, встановлених Законом України "Про звернення громадян", по заяві громадянина України, ОСОБА_1 від 24.08.2023 до Міністерства оборони України про надання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю його сина, військовослужбовця ОСОБА_3 ;

3) зобов`язати Міністра оборони України, Умєрова Рустема Енверовича , у 3 - денний строк з дня вступу рішення суду в законну силу організувати і проконтролювати розгляд і прийняття рішення по заяві позивача, ОСОБА_1 , від 24.08.2023 до Міністерства оборони України про надання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю його сина, військовослужбовця ОСОБА_3 ".

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 25.12.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до Міністра оборони України Умєрова Рустема Енверовича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії залишено без руху.

05.01.2024 до Черкаського окружного адміністративного суду надійшла заява від ОСОБА_1 про відвід судді.

Заява обгрунтована тим, що упередженість судді Тимошенко В.П. на неправомірну користь відповідача у спорі із суб`єктом владних повноважень, Міністром оборони України має форму ухвали від 25 грудня 2023 року про залишення без руху позовної заяви до вказаної особи, а, предметом упередженого ставлення судді до сторін на неправомірну користь відповідача є погроза про повернення позовної заяви у разі, якщо позивач не змінить змісту позовних вимог, і не замінить особу позивача на іншого суб`єкта владних повноважень, враховуючи, що повернення позовної заяви об`єктивно матеріалізується в перешкоду в доступі до правосуддя на день звернення до суду, 20.12.2023.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду Тимошенко В.П. від 08.01.2024 визнано необґрунтованим відвід судді Тимошенко В.П. та відмовлено у задоволенні відповідної заяви позивача. Передано заяву у порядку, визначеному частиною 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України, для визначення судді, який буде здійснювати її розгляд.

Шляхом автоматизованого розподілу вищевказану заяву про відвід передано для вирішення судді Кульчицькому С.О.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду Кульчицького С.О. від 09.01.2024 у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 05.01.2024 (вх. № 911/24) про відвід судді Тимошенко В.П. в адміністративній справі № 580/12204/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністра оборони України Умєрова Рустема Енверовича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, відмовлено повністю.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 відкрито провадження у справі.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 17.01.2024 відмовлено у задоволенні заяви позивача про роз`яснення судового рішення в адміністративній справі №580/12204/23.

29.01.2024 до Черкаського окружного адміністративного суду надійшла заява від ОСОБА_1 про відвід судді.

Заява обгрунтована тим, що на думку позивача головуючий суддя Тимошенко В.П., залишила клопотання про виклик і допит свідка без будь-яких аргументацій, що позивач вважає проявом процесуальної бездіяльності по виконанню порядку розгляду справ, встановленого КАСУ України. Позивач вважає, що відсутність доказів з боку позивача об`єктивно буде працювати при розгляді справи на користь відповідача, і таким чином, створюється причинно-наслідковий зв`язок між процесуальною бездіяльністю головуючого у справі і високою вірогідністю відмови у задоволенні позову в інтересах відповідача через брак доказів з огляду на перешкоди суду у їх отриманні, що слугує, на думку позивача, очевидним і достатнім доказом упередженості з боку головуючого судді на користь іншої сторони. Така ж сама процесуальна бездіяльність судді Тимошенко В.П. відбулася і по відношенню до ще одного клопотання з позовної заяви, а саме про розгляд справи з повідомленням про місце і час розгляду справи, яке було органічно пов`язано з клопотанням про виклик і допит свідка, тобто, бездіяльність судді у цих двох випадках в межах одної справи, причому, в обох випадках на користь відповідача, вказує вже на системність такої бездіяльності, що може мати ознаки сталого упередженого ставлення головуючого у справі не в інтересах правосуддя.

Під час вирішення заяви про відвід, суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої - другої статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу; суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

З`ясувавши мотиви, зазначені заявником у заяві про відвід, суд вважає, що останнім не доведено підстав, які б свідчили про пряму чи опосередковану заінтересованість судді в результаті розгляду справи. Також і відсутні інші обставини, які б могли викликати сумнів у неупередженості або необ`єктивності судді.

Частиною 4 ст. 36 КАС України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Доказів, які б вказували на пряму чи опосередковану заінтересованість складу суду в результаті розгляду даної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості при розгляді даної справи, з матеріалів справи та доводів заяви про відвід не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновку про необґрунтованість обставин та мотивів за якими заявником заявлено відвід головуючому у справі судді - Тимошенко В.П.

Водночас, частиною першою статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії", "Ветштайн проти Швейцарії").

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру").

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства"). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється".

У справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Європейський суд з прав людини диференціює чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги: чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах Piersack проти Бельгії, 8692/79, Grieves проти Сполученого Королівства, 57067/00). Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття (Розділ ІІ показник: Об`єктивність. Бангалорські принципи поведінки суддів).

Поняття незалежності та об`єктивної безсторонності пов`язані. З суб`єктивної точки зору, суд не повинен виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання. Об`єктивний підхід стосується надання судом необхідних гарантій для відсутності можливості будь-якого правомірного сумніву щодо безсторонності і незалежності суду.

У Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09.11.2006 року у справі "Білуха проти України" та Рішенні від 28.10.1998 року у справі "Ветштайн проти Швейцарії" зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь - який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 26.10.1984 року у справі De Cubber проти Бельгії зазначив, що судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведеним (рішення).

Суд звертає увагу на те, що у п. 30 Рішення Європейського суду з прав людини від 01.10.1982 року у справі "П`єрсак проти Бельгії" вказано: "Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність, чи навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу…тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має бути відведений".

Наразі судова система України проходить тест на те, як діяти в умовах війни та справлятися з пов`язаними з нею безпрецедентними викликами, дотримуючись стандартів Ради Європи та вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судді, як і будь-які інші представники державної влади в умовах війни повинні з особливою відповідальністю здійснювати довірені їм повноваження.

Враховуючи, що в даній справі оскаржується бездіяльність суб`єкта владних повноважень (посадової особи) щодо надання одноразової допомоги у зв`язку із загибеллю сина позивача - військовослужбовця ОСОБА_3 , то сам позивач ОСОБА_1 в ситуації гострого горя втратив не лише близьку людину (сина), а й втрачає своє очікування на майбутнє, і як наслідок втрачає віру в неупереджене та своєчасне вирішення спору з метою ефективного захисту своїх прав від порушень з боку бюрократичного апарату, складовою якого є судова влада.

Суд вважає, що інститут відводу судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес. У даному випадку, підставою для відводу не обов`язково має бути доведений факт необ`єктивності чи заінтересованості судді.

Таким чином, зважаючи на виникнення обставин, що можуть створити ситуацію, у якій учасник справи, не на користь якого ухвалено судове рішення апелюватиме до необ`єктивності та упередженості судді, а також з метою уникнення будь-яких сумнівів в учасників судового процесу щодо неупередженості та об`єктивності судді Тимошенко В.П. та з метою забезпечення гарантій та прав учасників даної адміністративної справи на справедливий суд у його суб`єктивному розрізі - заяву про відвід слід задовольнити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 36, 40, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Заяву позивача про відвід судді Тимошенко Валентини Петрівни задовольнити.

Відвести від розгляду справи №580/12204/23 суддю Тимошенко Валентину Петрівну.

Справу № 580/12204/23 передати для визначення іншого складу суду автоматизованою системою документообігу Черкаського окружного адміністративного суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена до апеляційного суду.

Суддя Валентина ТИМОШЕНКО