Справа № 320/42709/23
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2024 року справа №320/42709/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

17.11.2023 до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, у якому просив суд:

- визнати протиправним рішення Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (), викладене у формі листа від 16.08.2023 №14563/41/4/03-2023, про відмову в зарахуванні ОСОБА_2 . РНОКПП НОМЕР_1 , до стажу служби в поліції вислугу років за період служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з 18.02.2019 по 05.07.2023, що в календарному обчисленні становить 04 (чотири) роки 04 (чотири) місяці 17 (сімнадцять) днів, у пільговому обчисленні 05 (п`ять) років 10 (десять) місяців 02 (два) дні;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України () зарахувати ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , до стажу служби в поліції, в тому числі що дає право на встановлення надбавки за вислугу років та додаткової оплачуваної відпустки, вислугу років за період служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з 18.02.2019 по 05.07.2023, що в календарному обчисленні становить 04 (чотири) роки 04 (чотири) місяці 17 (сімнадцять) днів, у пільговому обчисленні 05 (п`ять) років 10 (десять) місяців 02 (два) дні;

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, відповідно до чинного на момент проходження ним служби законодавства України усі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності були визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань. Враховуючи наведене, позивач вважає, що служба в органах внутрішніх справ (в подальшому - поліції) є аналогічною службі персоналу органів і установ виконання покарань, а тому спірний період має бути зарахований до його до стажу служби в поліції.

У зв`язку з перебуванням судді Парненко В.С. на лікарняному, у період з 20.11.2023 по 24.11.2023 (включно), питання про відкриття провадження у справі вирішено у перший робочий день, після виходу з лікарняного.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Київського окружного адміністративного суду справа №320/42709/23 передана 27.11.2023 до розгляду судді Парненко В.С.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.12.2023 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, з підстав зазначених у письмовому відзиві на позовну заяву. В обґрунтування відзиву на позовну заяву відповідач зазначає, оскільки при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції слід застосовувати приписи ч. 2 ст. 78 Закону України "Про Національну поліцію", якою встановлено вичерпний перелік складових (посад, періодів служби) такого стажу. У вказаному переліку служба в органах Державної кримінально-виконавчої та Державної пенітенціарної служби відсутня, тому спірний період не може бути зарахований позивачеві до стажу його служби в поліції.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з позовної заяви, що в період з 18.02.2019 по 05.07.2023 позивач проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України, з якої наказом начальника Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» від 05.07.2023 №76/ОС-23 Позивача звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України відповідно до ч. 1 п. 7 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

Календарна вислуга років на день звільнення становить 04 років 04 місяці 17 днів, пільгова - 05 років 10 місяців 02 дні.

Згідно наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (надалі - ДПП НПУ) від 18.07.2023 № 890о/с позивача прийнято на службу в поліцію за конкурсом 18.07.2023.

При цьому в даному наказі визначено, що стаж служби в поліції позивача для виплати надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки у календарному обчисленні станом на 18.07.2023 становить 00 років 00 місяців 01 день.

05.08.2023 позивачем до ДПП НПУ поданий рапорт з проханням зарахувати до стажу служби в поліції, в тому числі, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років та додаткової оплачуваної відпустки, вислугу років за період служби в Державній кримінально- виконавчій службі України з 18.02.2019 по 05.07.2023, що в календарному обчисленні становить 04 роки 04 місяці 17 днів, у пільговому обчисленні - 05 років 10 місяців 02 дні.

Відповідач відмовив позивачу в зарахуванні до стажу служби позивача в поліції його вислугу років у Державній кримінально-виконавчій службі, оскільки стаття 78 Закону України «Про Національну поліцію» не передбачає зарахування до стажу служби в поліції стажу служби в підрозділах ДПтС України і з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

Вважаючи, що відповідач невірно здійснив розрахунок стажу служби в поліції та протиправно не включив до стажу служби про складові грошового забезпечення, в тому числі надбавки за вислугу років та додаткової оплачуваної відпустки, вислугу років, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (надалі - Закон №580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Приписами статті 78 Закону №580-VIII передбачено, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Частиною 2 статті 78 Закону №580-VIII визначено, що до стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України від 11 липня 2003 року №1129-IV до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

При цьому, частина 5 статті 23 Закону України від 23 червня 2005 року №2713-IV «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» передбачає, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

З аналізу вищезазначених норм права убачається, що фактично законодавець поширив дію усіх норм, які урегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому - поліцейськими, на працівників кримінально-виконавчої служби.

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV.

Згідно із преамбулою зазначеного Статуту його дія поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Крім того, частиною першою статті 6 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» закріплено, що Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Таким чином, на позивача, як і на інших працівників кримінально-виконавчої служби (окрім тих, на яких розповсюджується дія Закону України «Про державну службу»), під час проходження ними служби в період, що досліджується, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції, в тому числі й дія статей 22, 23 Закону України «Про міліцію» та відповідні норми Закону України «Про Національну поліцію», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.

Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

Аналізуючи повноваження, завдання та функції відповідних органів, Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року в справі №826/16143/18, у якій склалися подібні правовідносини, дійшов висновків про те, що і податкова міліція, і відповідні підрозділи поліції здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. Верховний Суд погодився із висновком судів попередніх інстанцій щодо тотожності правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в органах податкової міліції, вказавши, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувались та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.

Отже, враховуючи тотожність правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в установі виконання покарань, діяльність позивача, функції, які ним виконувались на момент проходження служби, статус позивача, суд дійшов висновку, що стаж служби в Державній кримінально-виконавчій службі України має зараховуватись до стажу служби в поліції, що дає право, зокрема на встановлення надбавки за вислугу років.

Аналогічного висновку дійшов також Верховний Суд у постановах від 20 жовтня 2022 року по справі №160/11127/20, 01 серпня 2023 року по справі № 240/30024/21 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

З аналізу матеріалів справи та норм права, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача у частині щодо визнання протиправним рішення Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (), викладене у формі листа від 16.08.2023 №14563/41/4/03-2023, про відмову в зарахуванні ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до стажу служби в поліції вислугу років за період служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з 18.02.2019 по 05.07.2023, що в календарному обчисленні становить 04 (чотири) роки 04 (чотири) місяці 17 (сімнадцять) днів, у пільговому обчисленні 05 (п`ять) років 10 (десять) місяців 02 (два) дні є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог щодо зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України зарахувати позивачеві, до стажу служби в поліції, в тому числі що дає право на встановлення надбавки за вислугу років та додаткової оплачуваної відпустки, вислугу років за період служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з 18.02.2019 по 05.07.2023, що в календарному обчисленні становить 04 (чотири) роки 04 (чотири) місяці 17 (сімнадцять) днів, у пільговому обчисленні 05 (п`ять) років 10 (десять) місяців 02 (два) дні, суд зазначає наступне.

Реалізація суб`єктами публічної адміністрації своїх повноважень, які є законодавчо визначеними, що випливає з положень частини другої статті 19 Конституції України, здійснюється в межах відповідної законної дискреції.

У свою чергу, під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.

Обмежуючим фактором для рішень представників влади згідно з визначенням владних дискреційних повноважень є закон і справедливість.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Комітетом Ради 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховує положення Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень , прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980, а саме суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Разом з тим, пунктом 4 частини 1 статті 5 КАС України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Згідно позиції Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 07 березня 2018 року у справі № 569/15527/16-а, від 20 березня 2018 року у справа № 461/2579/17, від 20 березня 2018 року у справі № 820/4554/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 569/16681/16-а та від 12 квітня 2018 року у справі № 826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві з застосуванням слова може.

Згідно частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивачки, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернення позивача, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

З метою захисту порушених прав позивача та уникнення повторного звернення до суду з позовами, суд дійшов висновку, що в даному випадку належним та ефективним способом захисту прав позивача, є зобов`язання Департамент патрульної поліції Національної поліції України () зарахувати ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , до стажу служби в поліції, в тому числі що дає право на встановлення надбавки за вислугу років та додаткової оплачуваної відпустки, вислугу років за період служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з 18.02.2019 по 05.07.2023, що в календарному обчисленні становить 04 (чотири) роки 04 (чотири) місяці 17 (сімнадцять) днів, у пільговому обчисленні 05 (п`ять) років 10 (десять) місяців 02 (два) дні, з урахуванням висновків суду, наведених у даному рішенні.

Згідно з частини 1 статті 9, статті 72 та частин 1, 2, 5 статті 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, положень проаналізованого законодавства, наявних у матеріалах справи доказів та встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Враховуючи задоволення позову, на користь позивача слід присудити судові витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для відповідача у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, cуд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним рішення Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (), викладене у формі листа від 16.08.2023 №14563/41/4/03-2023, про відмову в зарахуванні ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до стажу служби в поліції вислугу років за період служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з 18.02.2019 по 05.07.2023, що в календарному обчисленні становить 04 (чотири) роки 04 (чотири) місяці 17 (сімнадцять) днів, у пільговому обчисленні 05 (п`ять) років 10 (десять) місяців 02 (два) дні

Зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України () зарахувати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до стажу служби в поліції, в тому числі що дає право на встановлення надбавки за вислугу років та додаткової оплачуваної відпустки, вислугу років за період служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з 18.02.2019 по 05.07.2023, що в календарному обчисленні становить 04 (чотири) роки 04 (чотири) місяці 17 (сімнадцять) днів, у пільговому обчисленні 05 (п`ять) років 10 (десять) місяців 02 (два) дні, з урахуванням висновків суду, наведених у даному рішенні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (юридична адреса: вул. Федора Ернста, З, м. Київ, 03048;) судовий збір у розмірі 1072 (однієї тисячі сімдесят дві) гривні 60 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.