Справа № 120/14464/23
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 січня 2024 р. Справа № 120/14464/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Маслоід О.С.,

за участю секретаря судового засідання: Левчук В.О.,

представників позивача: Глухенького О.А., Галі Є.С.,

представників відповідача: Пенської О.Ю., Покорук Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗ-РЕСУРС" (пр-т Відрадний, 95-Ю, м. Київ, 03061)

до: Головного управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036)

про: визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Газ-Ресурс» (далі - позивач) з позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі - відповідач), з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, про визнання протиправним та скасування розпорядження про анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним та зобов`язання видалити записи про анулювання ліцензій.

Позов обґрунтовано тим, що позивач отримав спірне розпорядження без номеру та дати. Він фактично перебуває за юридичною адресою, що підтверджується відповідними доказами. Позивач вказує, що посадових осіб контролюючого органу працівники позивача, які мають робочі місця за цією адресою, не бачили. Приміщення, яке орендує позивач має два окремих входи, окрім позивача у цьому приміщенні перебувають і інші орендарі. Протиправне анулювання ліцензій позбавило роботи біля 400 осіб. Позивач зазначає, що у відповідача відсутні докази щодо відсутності його за адресами, вказаними у ліцензіях.

Разом із позовною заявою позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову, яка ухвалою суду від 21.09.2023 року задоволена частково.

Ухвалою від 25.09.2023 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 11.10.2023 року.

29.09.2023 року від відповідача надійшла заява про роз`яснення судового рішення, яка ухвалою суду від 04.10.2023 року залишена без задоволення.

06.10.2023 року до суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову, яка ухвалою суду від 06.10.2023 року задоволена повністю.

09.10.2023 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому ним вказано, що абз. 12 ч. 54 ст. 15 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі Закон № 481) передбачено анулювання ліцензії, зокрема, у разі встановлення факту відсутності позивача за місцезнаходженням та/або за місцезнаходженням провадження діяльності, які зазначені у виданій ліцензії. ГУ ДПС у м. Києві при виході на фактичну перевірку було зафіксовано такий факт, про що складено акт про неможливість проведення фактичної перевірки. Вказану інформацію було доведено до відповідача для вжиття відповідних заходів. Відповідач вказує на підстави проведення фактичної перевірки, наводить правові норми щодо місцезнаходження юридичної особи, зазначає про неподання позивачем повідомлення за формою 20-ОПП, вказує на те, що ним правомірно було надіслано витяг зі спірного розпорядження позивачеві засобами електронного зв`язку. Відповідач також зазначив, що методичні рекомендації мають рекомендаційний характер та не зареєстровані у Мін`юсті України. Крім цього, відповідач вказує, що видалення записів з Єдиного держреєстру суб`єктів господарювання, що отримали ліцензії є його дискреційними повноваженнями.

11.10.2023 року до суду від позивача надійшло клопотання про залучення третьої особи та про відкладення розгляду справи.

Судове засідання 11.10.2023 року не відбулось у зв`язку із відсутністю сторін. Судове засідання відкладено на 01.11.2023 року.

13.10.2023 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, де ним зазначено, що відповідач фактично визнав, що позивач здійснює свою діяльність за місцезнаходженням провадження діяльності, які зазначені у виданій ліцензії. Відповідач посилається на докази, які відсутні у матеріалах справи. Акт від 12.09.2023 року є протиправним та не відповідає дійсним обставинам справи, він також підтверджує факт неможливості проведення фактичної перевірки, оскільки неможливо вручити копію наказу на її проведення, а не відсутність позивача за вказаною адресою. Позивачем було проведено службове розслідування та з`ясовано, що 12.09.2023 року працівники позивача не бачили посадових осіб контролюючого органу. Позивач посилається на вимоги ст. 3 Закону № 481 - ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного рішення про анулювання у формі розпорядження про таке анулювання на підставі, зокрема, акта про встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) за місцем провадження діяльності, яка підлягає ліцензуванню. До такого акта долучається мультимедійна інформація щодо фіксації зазначеного факту технічними приладами та/або технічними засобами, що здійснюють або мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису чи звукозапису, та/або засобами фото-, кінозйомки, відеозапису чи звукозапису. Розпорядження надане відповідачем та витяги з електронного кабінету, що отримані позивачем різні за змістом та взагалі не зазначена підстава для анулювання ліцензій.

13.10.2023 року до суду від позивача надійшло клопотання про викладення позовної вимоги у новій редакції.

30.10.2023 року до суду від позивача надійшло клопотання про участь у справі в режимі відеоконференції, яке ухвалою суду від 31.10.2023 року задоволено.

У судовому засіданні 01.11.2023 року представники позивача заявили клопотання про необхідність уточнення позовних вимог та відмовились від клопотання про залучення третьої особи. Судове засідання відкладено на 14.11.2023 року.

13.11.2023 року до суду від позивача надійшло клопотання про викладення позовної вимоги у новій редакції, згідно якої позивач просить суд визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача від 14.09.2023 року № 183/Р/Л, інші позовні вимоги залишити без змін.

У судовому засіданні 14.11.2023 року позивач надавав пояснення по суті спірних правовідносин, задавали запитання, судове засідання відкладено на 29.11.2023 року.

14.11.2023 року до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, де ним вказано, що ГУ ДПС у м. Києві встановлено факт відсутності суб`єкта господарювання за своїм місцезнаходженням розташуванням офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи згідно ст. 93 Цивільного кодексу України. Відповідач не надавав до матеріалів справи наказ про проведення фактичної перевірки, направлення, лист ДПСУ від 11.09.2023 року та копію доручення Тимчасової слідчої комісії ВРУ, оскільки ці документи не є підставою для анулювання ліцензій та на характер спірних правовідносин не впливають. Зазначає, що ГУ ДПС у м. Києві не є стороною по справі, а її дії щодо проведення фактичної перевірки не є предметом цього спору. Відповідач звертає увагу суду на неподання позивачем повідомлення за формою 20-ОПП та свої дискреційні повноваження щодо видалення записів з реєстру.

18.11.2023 року до суду від позивача надійшло клопотання про приєднання відеодоказів.

У судовому засіданні 29.11.2023 року судом продовжувалось з`ясування обставин справи, пояснення щодо суті спору надавав відповідач, задавались питання, судове засідання відкладено на 13.12.2023 року.

12.12.2023 року до суду від позивача надійшли додаткові пояснення, згідно абз.12 ч. 52 ст 15 Закону № 481 анулювання ліцензії відбувається на підставі акту про встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання за місцем провадження діяльності, яка ліцензується, до якого додається мультимедійна інформація. Тобто саме по такому акту та за відсутності не за юридичною адресою, а за місцем провадження діяльності, яка ліцензується. Крім цього, не долучено до акту мультимедійну інформацію. Позивач також вказує на вимоги ст. 3 Закону № 481 щодо строку прийняття спірного рішення на 16 день з моменту вручення суб`єктом господарювання акту, що є підставою для анулювання ліцензії. Відповідачем взагалі прийнято спірне розпорядження без вказаного акту.

13.12.2023 року до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення, де він вказує, що спірне розпорядження повністю відповідає вимогам ст. 2 КАС України.

У судовому засіданні 13.12.2023 року сторони надавали додаткові пояснення по суті спору, суд розпочав дослідження доказів по справі, судове засідання відкладено на 11.01.2024 року.

У судовому засіданні 11.01.2024 року судом продовжувалось дослідження доказів по справі, судове засідання відкладено на 23.01.2024 року.

У судовому засіданні 23.01.2024 року судом продовжувалось дослідження доказів по справі, було досліджено відеодоказ, сторони надавали додаткові пояснення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку заслухавши представників сторін, суд встановив наступне.

Позивач є суб`єктом господарської діяльності. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, позивач зареєстрований на адресою: Україна, 03061, місто Київ, проспект Відрадний, 95-ю, .

01.07.2019 року відповідачем позивачеві були видані ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним:

реєстраційний номер 1900012, з терміном дії до 01.07.2024 року за адресою місця торгівлі: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 114-З;

реєстраційний номер 1900013, з терміном дії до 01.07.2024 року за адресою місця торгівлі: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Сергія Зулінського, буд. 21-В;

реєстраційний номер 1900014, з терміном дії до 01.07.2024 року за адресою місця торгівлі: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Мечнікова, буд.1;

реєстраційний номер 1900363, з терміном дії до 20.12.2024 року за адресою місця торгівлі: Вінницька область, м. Хмільник, вул. Івана Богуна, буд.79;

реєстраційний номер 2100073, з терміном дії до 18.11.2026 року за адресою місця торгівлі: Вінницька область, Немирівський район, м. Немирів, вул. Горького, буд. 4-В;

реєстраційний номер 1900011, з терміном дії до 01.07.2024 року за адресою місця торгівлі: Вінницька область, Вінницький район, село Селище, вул. Центральна, 2-А.

12.09.2023 року посадовими особами ГУ ДПС у м. Києві складений акт про неможливість проведення фактичної перевірки ТОВ «ГАЗ-РЕСУРС» №5091/Ж6/26-15-09-02/32297445, в якому зазначено про здійснення виїзду на податкову адресу позивача: м. Київ, Солом`янський, проспект Відрадний, 95-Ю, з метою проведення фактичної перевірки. Під час виходу встановлено, що за такою адресою позивач станом на 12.09.2023 не знаходиться, у зв`язку з чим вручити копію наказу про проведення перевірки та ознайомити з направленнями на перевірку неможливо. Розпочати фактичну перевірку неможливо у зв`язку з відсутністю платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за місцезнаходженням.

Листом від 12.09.2023 ГУ ДПС у м. Києві повідомило ГУ ДПС в областях про факт відсутності платника податків за місцезнаходженням для врахування в роботі та вжиття заходів згідно ст. 15 Закону № 481.

Листом ДПС України від 13.09.2023 № 22696/7/99-00-09-03-01-07 повідомлено ГУ ДПС в областях про факт відсутності позивача за місцезнаходженням; інформація надається для врахування в роботі та вжиття заходів згідно ст. 15 Закону № 481.

Розпорядженням відповідача від 14.09.2023 року №183/Р/Л були анульовані вказані ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним. Підставою для анулювання вказаних ліцензій зазначено у зв`язку із встановленням факту відсутності суб`єкта господарювання за місцезнаходженням та/або за місцезнаходженням провадження діяльності, які зазначені у виданій ліцензії (лист ДПС України від 13.09.2023 року № 22696/7/99-00-09-03-01-07 та лист ГУ ДПС у м. Києві від 12.09.2023 року № 9295/7/26-15-09-02-06).

Вважаючи спірне розпорядження протиправним та з метою зобов`язання відповідача видалити записи про анулювання ліцензій із відповідного реєстру, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Ч. 2 ст 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормативно-правовим актом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України, є Закон № 481.

Ст. 15 Закону № 481, у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

Після видачі/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального податковий орган вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/анулювання відповідної ліцензії.

Ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного розпорядження на підставі, зокрема, встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) за місцезнаходженням та/або за місцезнаходженням провадження діяльності, які зазначені у виданій ліцензії.

Ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про її анулювання в електронній формі засобами електронного зв`язку.

Відповідно до вимог п. 45.2 ст. 45 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Податковою адресою підприємства, переданого у довірче управління, є місцезнаходження довірчого власника.

Таким чином, анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним здійснюється органом, який видав таку ліцензію шляхом прийняття відповідного розпорядження. Однією з підстав такого анулювання є встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) за місцезнаходженням та/або за місцезнаходженням провадження діяльності, які зазначені у виданій ліцензії. Ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання розпорядження про її анулювання в електронній формі засобами електронного зв`язку.

Крім цього, суд зазначає, що контролюючий орган, який видає ліцензії має право самостійно проводити фактичні перевірки та встановлювати факт відсутності суб`єкта господарювання за місцезнаходженням, факт відсутності за місцезнаходженням провадження діяльності, які зазначені у виданій ліцензії. Також такий орган вносить відповідні відомості до Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним щодо анулювання такої ліцензії суб`єкта господарювання.

Суд звертає увагу на те, що анулювання ліцензій це єдиний процес, який містить в собі декілька етапів, у тому числі, встановлення фактів відсутності суб`єкта господарювання за місцезнаходженням, за місцезнаходженням провадження діяльності, які зазначені у виданій ліцензії, прийняття розпорядження про анулювання ліцензій. У даному випадку, певні епати такого процесу були вчинені різними структурними підрозділами податкового органу, але всі вчинені дії призвели до певного юридичного результату, тому суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що дії ГУ ДПС у м. Києві не стосуються предмету спору по цій справі. Суд здійснює з`ясування усіх обставин по справі у їх сукупності.

Як вже зазначалося, підставою для прийняття спірного розпорядження є акт про неможливість проведення фактичної перевірки від 12.09.2023 року, де зазначено про здійснення виїзду на податкову адресу позивача з метою проведення фактичної перевірки. Під час виходу встановлено, що за такою адресою позивач станом на 12.09.2023 року не знаходиться, у зв`язку з чим вручити копію наказу про проведення перевірки та ознайомити з направленнями на перевірку неможливо. Розпочати фактичну перевірку неможливо у зв`язку з відсутністю платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за місцезнаходженням.

З аналізу викладеного вбачається, що посадові особи не можуть приступити до проведення перевірки, оскільки відсутній платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за місцезнаходженням. З наведеного не можливо встановити чи взагалі то відсутній платник податків за таким місцезнаходженням чи відсутній тільки на момент виходу посадових осіб за вказаною адресою.

Вказаний акт складений на підтвердження неможливості проведення фактичної перевірки і саме з цією метою, про що свідчить його назва, а не на підтвердження встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання за місцезнаходження та не з цією метою.

Суд звертає увагу на те, що аналіз вимог Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року за № 1588, в редакції наказу Міністерства фінансів України 14.11.2014 року № 1127 «Про затвердження Змін до Порядку обліку платників податків і зборів», зокрема, р. ХІІ доводить, що при призначенні чи проведенні будь-якого виду перевірки платника податків чи при виконанні інших службових обов`язків працівниками контролюючих органів здійснюється або може здійснюватись перевірка місцезнаходження платника податків. За наслідками перевірки складається акт перевірки місцезнаходження платника податків. Якщо встановлено відсутність платника податків за його місцезнаходженням, то проводиться робота із з`ясування фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків, відповідальних та пов`язаних осіб.

Також відповідно до абз. 4 п. 81.2 ст. 81 ПК України у разі якщо при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість її проведення, посадовими (службовими) особами контролюючого органу невідкладно складається та підписується акт про неможливість проведення перевірки, який не пізніше наступного робочого дня реєструється в контролюючому органі.

До такого акта додаються матеріали, що підтверджують факти, наведені в такому акті. Зазначений акт та матеріали надсилаються контролюючим органом платнику податку в порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Суд зазначає, що контролюючим органом не надано відповідних матеріалів, які додаються до акту про неможливість проведення перевірки, тобто не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних фактів.

Крім цього, відповідно до п.п. 1.4.5 п. 1.4 р. І Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом ДПС України від 04.09.2020 року № 470, зазначено, що у разі коли при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість її проведення (у тому числі у зв`язку з відсутністю платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за податковою адресою та/або адресою об`єктів оподаткування) посадовими (службовими) особами територіального органу ДПС/апарату ДПС, невідкладно складається у двох примірниках у довільній формі та підписується акт про неможливість проведення перевірки, що засвідчує цей факт.

У такому акті рекомендується зазначати інформацію про дату встановлення факту та причини неможливості проведення перевірки (у тому числі у зв`язку з відсутністю платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за податковою адресою та/або адресою об`єктів оподаткування, у зв`язку з отриманням інформації оператора поштового зв`язку щодо неможливості вручення платнику податків або повернення без вручення письмового запиту територіальному органу ДПС/апарату ДПС про надання пояснень та їх документальних підтверджень, надісланого такому платнику податків з метою організації перевірки тощо), податкова адреса та/або адреса об`єктів оподаткування платника податків, за якою встановлено відсутність платника, інформацію про підстави для проведення перевірки (реквізити наказу, направлень тощо - зазначаються у випадку, якщо факт неможливості проведення перевірки встановлено після їх оформлення) та інші фактичні обставини, що засвідчують такі факти.

До такого акта додаються матеріали, що підтверджують факти, наведені у такому акті.

Підрозділ органу ДПС, який здійснює (очолює) перевірку та встановив неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за податковою адресою, протягом 2 робочих днів з дня, наступного за днем складання цього акта, доповідною запискою повідомляє про це керівника (його заступника) відповідного органу ДПС та готує запит на встановлення місцезнаходження платника податків.

До запиту додаються копія акта про неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю платника податків за податковою адресою, копія наказу про проведення перевірки (у разі його складання) та інші документи (або їх копії), що підтверджують відсутність платника податків за місцезнаходженням.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) органу ДПС, працівники якого здійснюють (очолюють) перевірку, реєструється та направляється у загальновстановленому порядку, визначеному відповідним нормативно-правовим актом до відповідного органу.

При отриманні органом ДПС від відповідного органу інформації щодо встановлення місцезнаходження платника податків, структурним підрозділом, який здійснює (очолює) перевірку (ініціатором запиту), вживаються заходи з організації та проведення перевірки платника податків.

До матеріалів справи відповідачем не додано вищевказані документи щодо вжиття заходів по встановленню місцезнаходження платника податків - позивача; не надав матеріалів, що підтверджують факти, наведені у акті.

Суд приймає до уваги посилання відповідача, що вказані рекомендації не зареєстровані у Міністерстві юстиції України, але зазначає, що при цьому, контролюючий орган керується у своєї роботі такими рекомендаціями, оскільки ними визначені (регламентовані) певні порядки щодо вчинення відповідних дій.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що ці рекомендації не стосуються цього спору, з огляду на те, що дані методичні рекомендації розроблено відповідно до вимог ПК України та рекомендовано для застосування посадовими особами ДПС та її територіальних органів при організації, проведенні та реалізації матеріалів документальних перевірок платників податків з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС, фактичних перевірок щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, дотримання вимог законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства стосовно укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), порядку розрахунків з використанням електронних платіжних засобів за товари (послуги), а також тимчасово, на період до припинення або скасування дії воєнного стану в Україні, під час здійснення контролю за дотриманням платниками податків вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торговельної надбавки (націнки). Ці Методичні рекомендації можуть бути використані при проведенні документальних та фактичних перевірок апаратом ДПС та відповідними підрозділами територіальних органів ДПС, за якими закріплено функції щодо організації та проведення таких перевірок.

З матеріалів справи вбачається, що позивач фактично знаходиться за адресою: пр. Відрадний 95-ю, м. Київ, що підтверджується договором оренди нежитлових приміщень № 01/07/23-1 від 01.07.2023 року із відповідними додатками. Позивач орендує одну кімнату на другому поверсі приміщення, розташована вона у приміщенні, де є два виходи; приміщення має три поверхи, офіси у якому орендують інші юридичні особи. Факт перебування позивача за вказаною адресою також підтверджується орендодавцем ТОВ «Спліт - сервіс».

Суд також не приймає до уваги посилання відповідача на те, що позивачем у відповідний термін не було подано повідомлення за формою 20-ОПП, що підтверджує його відсутність за вказаною адресою, з огляду на те, що неподання такого повідомлення є окремим правопорушенням, вчинення якого тягне за собою певні юридичні наслідки. Наявність поданого повідомлення 20-ОПП не є належним доказом, у розумінні вимог КАС України, щодо підтвердження факту відсутності або присутності платника податків за податковою адресою.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що вирішення питання законності перебування позивача за юридичною адресою з 18.03.2014 року не є предметом спору та не впливає на правильність вирішення цього спору.

При цьому суд, додатково вказує на те, що у спірному розпорядженні у якості підстави його прийняття вказано загальне цитування вимог ст. 15 Закону № 481, а саме вказано: «у зв`язку із встановленням факту відсутності суб`єкта господарювання за місцезнаходженням та/або за місцезнаходженням провадження діяльності, які зазначені у виданій ліцензії».

Аналіз вказаної норми доводить, що підставами для анулювання ліцензії є встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання за місцезнаходженням та за місцезнаходженням провадження діяльності, які зазначені у виданій ліцензії; встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання за місцезнаходженням; за місцезнаходженням провадження діяльності, які зазначені у виданій ліцензії.

Під час судового розгляду справи сторони звертали увагу на те, що дійсно місцезнаходження суб`єкта господарювання та місцезнаходження провадження діяльності суб`єктом господарювання, які зазначені у виданій ліцензії є різними поняттями та можуть бути різними адресами.

З наведеного вбачається, що податковим органом не визначено чітко підставу для анулювання ліцензії, а зазначені усі визначені підстави для анулювання.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на вимоги ст. 3 Закону № 481, оскільки такі стосуються лише ліцензій на виробництво спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, і пального. Також не приймає посилання на зміни до ст. 15 Закону № 481, оскільки вони набрали законної сили лише 23.11.2023 року, тобто після виникнення спірних правовідносин.

Суд також констатує, що спірне розпорядження не відповідає критерію обґрунтованості.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до ст. 9 Конституції України як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, набуття чинності для України 11.09.1997 року.

За приписами ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36, від 01.07.2003, яке, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

ЄСПЛ неодноразово зазначалось, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах "Лелас проти Хорватії", "Тошкуце та інші проти Румунії") і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", "Беєлер проти Італії").

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі "Лелас проти Хорватії"). Іншими словами, ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" та у справах "Ґаші проти Хорватії", "Трґо проти Хорватії").

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування спірного розпорядження про анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача видалити записи про анулювання ліцензій з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Абз. 2 п. 1 Порядку ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 545 (далі - Порядок № 545) передбачено, що єдиним реєстром ліцензіатів та місць обігу пального є електронна база даних, яка містить інформацію про суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місця виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання, які провадять діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій.

У п. 3 Порядку № 545 зазначено, що до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального вносяться відомості, зокрема, щодо дати видачі/зупинення/анулювання та строк дії ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової, роздрібної торгівлі пальним.

Згідно з п. 4-7 Порядку № 545 підставою для включення суб`єкта господарювання до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального є рішення ДФС та її територіальних органів про видачу ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним.

Зміни до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального вносяться на підставі відомостей, зазначених у документах, які подаються суб`єктами господарювання для внесення змін до відомостей, зазначених у виданій суб`єкту господарювання ліцензії.

Підставою для виключення суб`єкта господарювання з Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального є рішення про анулювання ліцензії, прийняте ДФС та її територіальними органами відповідно до статей 3 і 15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального.

Інформація про суб`єкта господарювання вноситься до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше робочого дня, наступного за днем видачі/зупинення/анулювання ліцензії або внесення змін до ліцензії.

Тобто інформація щодо анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним вноситься до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального.

Враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування спірного розпорядження, відповідно похідна позовна вимога про зобов`язання відповідача видалити записи про анулювання ліцензій позивача з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним також підлягає задоволенню.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог, відповідно про наявність підстав для їх задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у сумі 18 788 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Стосовно відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 60 000 грн., суд зазначає таке.

Згідно ст. 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У відповідності до вимог ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем у позовній заяві вказано про відшкодування витрат на правову допомогу, але всіх необхідних документів на підтвердження понесення вказаних витрат позивачем до матеріалів справи не надано. До закінчення судового розгляду справи стороною позивача не заявлено про надання доказів, що підтверджують розмір понесених ним судових витрат після ухвалення рішення суду в визначений термін.

За таких обставин, вказана заява, згідно ч. 7 ст. 139 КАС України, підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись Конституцією України, Податковим кодексом України та ст. 2, 6, 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗ-РЕСУРС" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління ДПС у Вінницькій області від 14.09.2023 року №183/Р/Л про анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним Товариству з обмеженою відповідальністю "ГАЗ-РЕСУРС" щодо наступних ліцензій: реєстраційний номер 1900012 з терміном дії до 01.07.2024 року за адресою місця торгівлі: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 114-З; реєстраційний номер 1900013 з терміном дії до 01.07.2024 року за адресою місця торгівлі: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Сергія Зулінського, буд. 21-В; реєстраційний номер 1900014 з терміном дії до 01.07.2024 року за адресою місця торгівлі: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Мечнікова, буд.1; реєстраційний номер 1900363 з терміном дії до 20.12.2024 року за адресою місця торгівлі: Вінницька область, м. Хмільник, вул. Івана Богуна, буд.79; реєстраційний номер 2100073 з терміном дії до 18.11.2026 року за адресою місця торгівлі: Вінницька область, Немирівський район, м. Немирів, вул. Горького, буд. 4-В; реєстраційний номер 1900011 з терміном дії з 01.07.2019 року до 01.07.2024 року за адресою місця торгівлі: Вінницька область, Вінницький район, село Селище, вул. Центральна, 2-А

Зобов`язати Головне управління ДПС у Вінницькій області видалити записи про анулювання ліцензій Товариству з обмеженою відповідальністю "ГАЗ-РЕСУРС" за реєстраційним номером 1900012 з терміном дії з 01.07.2019 року до 01.07.2024 року за адресою місця торгівлі: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 114-З; за реєстраційним номером 1900013 з терміном дії з 01.07.2019 року до 01.07.2024 року за адресою місця торгівлі: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Сергія Зулінського, буд. 21-В; за реєстраційним номером 1900014 з терміном дії з 01.07.2019 року до 01.07.2024 року за адресою місця торгівлі: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Мечнікова, буд.1; за реєстраційним номером 1900363 з терміном дії з 2012.2019 року до 20.12.2024 року за адресою місця торгівлі: Вінницька область, м. Хмільник, вул. Івана Богуна, буд.79; за реєстраційним номером 2100073 з терміном дії з 18.11.2021 року до 18.11.2026 року за адресою місця торгівлі: Вінницька область, Немирівський район, м. Немирів, вул. Горького, буд. 4-В; за реєстраційним номером 1900011 з терміном дії з 01.07.2019 року до 01.07.2024 року за адресою місця торгівлі: Вінницька область, Вінницький район, село Селище, вул. Центральна, 2-А з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗ-РЕСУРС" судовий збір в розмірі 18 788 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЗ-РЕСУРС» (пр-т Відрадний, 95-Ю, м. Київ, 03061, )

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, код ЄДРПОУ ВП 44069150)

Повний текст рішення складено та підписано суддею 29.01.2024 року

Суддя Маслоід Олена Степанівна