Справа № 520/33681/23
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

29 січня 2024 року № 520/33681/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білової О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області () про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області () щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 11 грудня 2019 року по 01 листопада 2023 р. в межах шести місяців у сумі 82007 (вісімдесят дві тисячі сім) грн. 38 коп.;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 11 грудня 2019 року по 01 листопада 2023 року в межах шести місяців у сумі 82007 (вісімдесят дві тисячі сім) грн. 38 коп.;

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Харківській області () щодо відмови у нарахуванні та виплати ОСОБА_1 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 (п.і. НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 по 01 листопада 2023 року, відповідно до закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050- III (зі змінами та доповненнями);

- зобов`язати Головне управління національної поліції в Харківській області () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 по 01 листопада 2023 року відповідно до закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-III (зі змінами та доповненнями).

Ухвалою суду від 30.11.2023 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що йому не нараховано та не виплачено компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 по 01 листопада 2023 року, крім того, відповідачем не нараховано та не виплачено середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені за період з 11 грудня 2019 року по 01 листопада 2023 року в межах шести місяців, у зв`язку з чим вважає таку бездіяльність відповідача протиправною.

Відповідач не погодився з позовними вимогами та направив до суду відзив, в якому в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що позивач був звільнений зі служби в поліції з 11.12.2019, таким чином останній робочим днем є 11.12.2019, а з урахуванням норм статті 116 КЗпП України початок перебігу строку затримки потрібно обраховувати з 12.12.2019, кінцевим терміном є 30.06.2020, що складає 6 місяців, тобто 183 дні. Відповідно до довідки, наданої з УФЗБО ГКНП в Харківській області, у жовтні 2019 року заявник отримав грошове забезпечення у сумі 12844,99 грн, у листопаді 2019 року - 12866,91 грн. Тому середньоденна заробітна палата позивача складає 421,51 грн, а середньомісячне грошове забезпечення - 12 855,95 грн. Отже, заявником неправильно обрахована сума середньомісячного грошового забезпечення. Визначений заявником розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 82007,38 грн не відповідає принципам розумності, справедливості та пропорційності суми відшкодування, бо сума остаточного розрахунку при звільненні складала 26 560,04 грн.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 в період з 07 листопада 2015 року по 11 грудня 2019 року проходив службу в Національній поліції України та відповідно до Наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 10 грудня 2019 року № 417 о/с «По особовому складу» звільнений згідно з п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, через хворобу.

Наказом ГУНП в Харківській області від 10.12.2019 № 417 о/с оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Основ`янського відділу поліції ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 11.12.2019 (через хворобу).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2023 року ухваленого у справі № 520/13419/23 за позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення у вигляді доплати за несення служби в нічний час за період з грудня 2017 року по липень 2019 року, компенсації за невикористану частину щорічної відпустки за 2016, 2017 роки, а також індексацію грошового забезпечення з 07.11.2015 по 31.10.2017.

На виконання вказаного рішення суду відповідач здійснив нарахування належних позивачу сум у розмірі 26560,04 грн, які виплатив 01 листопада 2023 р., що підтверджується випискою за особистим рахунком.

Відповідачем середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені з 11 грудня 2019 року (з дня звільнення зі служби) по 01 листопада 2023 р. (по час повного розрахунку) не нараховано та не виплачено.

Крім того, позивач, через свого представника звернувся до відповідача з вимогою про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-III та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплат», на яку відповідачем листом від 23.10.2023 року № 183аз/119/05/29-2023 відмовлено у нарахуванні та виплаті такої компенсації.

При наданні оцінки правомірності вказаних дій відповідача, суд виходить з наступного.

Питання виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію»

Відповідно до приписів ст. 94 вказаного Закону поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постановами Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» та від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», які є спеціальними у спірних правовідносинах щодо позивача, не врегульовано питання щодо порядку виплати грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні. Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджених Наказом МВС України 06.04.2016 № 260, які є спеціальними у спірних правовідносинах, також спірне питання не врегульовано.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 №8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу Законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.

Таким чином, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Слід зауважити, що непоширення норм КЗпП України на поліцейських стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.

Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні поліцейських (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів, право на яке особа набула під час проходження служби, які не є складовими грошового забезпечення) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення.

В той же час такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України.

Так, ч. 1 ст. 47 КЗпП України (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин) передбачено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Відтак, враховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює грошове забезпечення військовослужбовців, не врегульовано питання відповідальності роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, суд вважає наявними підстави для застосування до спірних правовідносин норм статей 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які виникають під час звільнення зі служби у Національній поліції України.

Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 30.01.2019 у справі № 805/4523/16-а, від 10.05.2019 у справі №805/416/16-а, від 31.10.2019 у справі №2340/4192/18 та від 20.05.2020 у справі № 816/1640/17.

Судом встановлено, що позивача виключено із списків особового складу 11.12.2019.

Відповідно до інформації, отриманої з УФЗБО ГУНП в Харківській області від 11.12.2023 № 2828/119-29/03-2023, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.08.2023 у справі № 520/13419/23 ОСОБА_1 нараховано та виплачено:

- індексація грошового забезпечення у сумі 3375,17 грн, з урахуванням утримання 1,5% військового збору у сумі 50,63 грн (3375,17*1,5%), 01.11.2023 перераховано 3324,54 грн на його особистий картковий рахунок в АТ «Ощадбанк»;

- компенсація за невикористану частину щорічної відпустки у сумі 23589,34 грн, з урахуванням утримання 1,5% військового збору в сумі 353,84 грн (23589,34*1,5%), 01.11.2023 перераховано 23235,50 на його особистий картковий рахунок в АТ «Ощадбанк», що підтверджується платіжною інструкцією від 27.10.2023 № 3402.

Вказане також підтверджується випискою з карткового рахунку позивача.

Таким чином, датою остаточного розрахунку є 11.11.2023.

При цьому, дата фактичної виплати не включається у строк затримки розрахунку.

В контексті зазначеного, суд констатує, що оскільки відповідачем не проведено з позивачем під час його звільнення остаточного розрахунку, зокрема, не виплачено індексацію грошового забезпечення та компенсацію за невикористану частину щорічної відпустки, протиправність чого встановлена Харківським окружним адміністративним судом у рішенні від 08.08.2023 у справі № 520/13419/23, позивач має право на отримання грошової компенсації за час затримки розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Щодо розміру стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд зазначає наступне.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц вказує, що для приблизної оцінки розміру майнових втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, які розумно можна було б передбачити, на підставі даних Національного банку України про середньозважені ставки за кредитами в річному обчисленні за відповідні роки можна розрахувати розмір сум, які працівник, недоотримавши належні йому кошти від роботодавця, міг би сплатити як відсотки, взявши кредит з метою забезпечення рівня свого життя.

З аналізу даних, розміщених на офіційному сайті Національного банку України, встановлено, що на дату остаточного розрахунку з позивачем розмір облікової ставки НБУ становив - 16% річних.

Враховуючи суму недоотриманих коштів у розмірі 26964,51 грн, 16% від цієї суми становить 7149,46 грн, тобто 19,59 грн за день затримки розрахунку (7149,46 грн/365). Враховуючи, що період затримки виплати цієї суми становив 183 дні, середній заробіток за затримку виплати цієї суми при звільненні становитиме 3584,97грн (19,59 грн * 183).

З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, тривалим зволіканням позивача з ініціюванням судового провадження з моменту звільнення зі служби, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат у сумі 3584,97 грн.

Одночасно з цим, суд не вирішує питання щодо утримання з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів, оскільки справляння і сплата податків у даному випадку є обов`язком роботодавця, а не суду (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2018 у справі №805/1008/16-а).

Суд вважає, що з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц, враховуючи принцип розумності, справедливості та пропорційності, виплата на користь позивача середнього грошового забезпечення в сумі 3584,97 грн буде достатньою компенсацію майнових втрат, які він поніс через несвоєчасний розрахунок при звільнені та не призведе до надмірного фінансового тягаря для відповідача.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц належним способом захисту прав є зобов`язання відповідача здійснити виплату спірних сум середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги позивача шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити суми середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 3584,97 грн.

При цьому обов`язок Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо нарахування та виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та строки такого нарахування та виплати нормативно не визначені.

З огляду на зазначене, відсутні підстави для визнання протиправною відповідної бездіяльності відповідача.

Стосовно виплати компенсації втрати частини доходів, суд зазначає наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі - Порядок № 159).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 вказаного Закону зазначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Статтею 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Норми аналогічного змісту містяться також у Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

Водночас, зі змісту статті 1 Закону № 2050-ІІІ випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Згадані вище статті 2, 3 Закону № 2050-ІІІ встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, визначення поняття «доходи» для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації.

Пункти 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 відтворюють положення Закону №2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

У пункті 4 цього Порядку визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

За такої умови слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи і пов`язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Так, використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, зокрема, і на підставі судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу нараховано невиплачене грошове забезпечення за період з 11 грудня 2019 року по 01 листопада 2023 р. в розмірі 26964,51 грн, обставини несвоєчасної виплати грошового забезпечення встановлено рішенням Харківського окружного адміністративного суду 08.08.2023 у справі № 520/13419/23, яке набрало законної сили, а відтак не підлягають доказуванню у даній справі згідно з ч. 4 ст. 78 КАС України.

З огляду на зазначене, в межах спірних правовідносин умови, визначені чинним законодавством для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів, дотримані, проте, відповідач всупереч нормам чинного законодавства не виконав вимоги закону щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, чим припустив протиправну бездіяльність у відношенні позивача.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 257-263, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11 грудня 2019 року по 01 листопада 2023 року в межах шести місяців у сумі 3584,97 грн.

Визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Харківській області () у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 по 01 листопада 2023 року, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050- III (зі змінами та доповненнями).

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 по 01 листопада 2023 року відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-III (зі змінами та доповненнями).

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 29.01.2024.

Суддя Білова О.В.