Справа № 320/42055/23
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

29 січня 2024 року 320/42055/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльність,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Міністерства оборони України, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року;

- зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення за весь спірний період - січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2022 року у справі №640/30657/20, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2023 року, відповідачем здійснено виплату йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 у розмірі 4435,66 грн. На думку позивача, відповідач під час визначення розміру індексації застосував коефіцієнти індексації, що не відповідають місяцю підвищення посадового окладу військовослужбовців січень 2008 року, що стало підставою для звернення до суду з позовом у цій справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.11.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України з 01 серпня 1985 року по 05 жовтня 2020 року. З 04 грудня 2009 року військову службу проходив в підрозділах безпосередньо підпорядкованих Міністерству оборони України.

Наказом Міністра оборони України по особовому складу від 21 вересня 2009 року №802 позивача призначено на посаду - заступника начальника управління експлуатації Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України.

Наказом начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України від 04 грудня 2009 року №222 позивача зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення.

Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 29 вересня 2020 року №490 позивача, відповідно до пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», звільнено з військової служби у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) та з 05 жовтня 2020 року наказом начальника Головного управління майна та ресурсів по стройовій частині №187 (правонаступник Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України) виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку із звільненням з військової служби.

На запит позивача від 21 жовтня 2020 року щодо виплаченого його грошового забезпечення, відповідачем надано довідку від 03 листопада 2020 року №248/3/8/1346д про розмір грошового забезпечення отриманого за період з січня 2013 року по жовтень 2020 року.

З вказаної довідки позивачу стало відомо, що в період з січня 2016 по лютий 2018 року йому не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення, що, на його думку, є порушення конституційних прав та що суперечить вимогам законодавства України.

У подальшому, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2022 року у справі №640/30657/20, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2023 року, позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року.

Зобов`язано Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання вимог вказаного судового рішення відповідачем здійснено виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 липня 2016 року по 01 березня 2018 року у розмірі 4435,66 грн.

На думку позивача, відповідач під час визначення розміру індексації застосував коефіцієнти індексації, що не відповідають місяцю підвищення посадового окладу військовослужбовців січень 2008 року, що стало підставою для звернення до суду з позовом у цій справі.

Вирішуючи питання про можливість розгляду адміністративного позову у цій справі, суд виходить з того, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами другої, третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини першої статті 370 КАС України судове рішення, що набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з частиною восьмою статті 382 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець зобов`язаний винести постанову про накладення на боржника штрафу, передбаченого статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження". У разі не вчинення відповідачем таких дій його бездіяльність може бути визнана судом протиправною в порядку, передбаченому статтею 287 КАС України.

Крім того, відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що приписами статей 287, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: визнання бездіяльності органів державної виконавчої служби протиправною та зобов`язання їх вчинити дії у тому числі щодо накладення на відповідача штрафу за невиконання судового рішення; визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Вказані правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення у такій справі.

Разом з тим, за наявності обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, стаття 378 КАС України передбачає можливість встановлення або зміни способу або порядку виконання судового рішення.

Наявність спеціальних правових норм КАС України (статті 287, 383, 378), направлених на забезпечення належного та ефективного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів позивача (стягувача) шляхом подання позову.

Таким чином, судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, та не передбачає можливості подання окремого (нового) позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, що набрало законної сили. Судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, відповідно до КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.02.2019 року у справі № 806/2143/15, від 21.12.2020 року у справі № 440/1810/19.

Проаналізувавши предмет позову у справі, що розглядається, з предметом спору у справі №640/30657/20, суд дійшов висновку, що вони співпадають у справах спірним є право на отримання позивачем індексації грошового забезпечення за той самий період.

Отже, фактичною підставою для звернення до суду із даними позовними вимогами стала незгода позивача із діями відповідача під час виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2022 року у справі №640/30657/20, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2023 року.

Суд зазначає, що зазначені вище позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судового рішення, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має право вимагати здійснення судового контролю за такими діями чи бездіяльністю або зміни способу виконання судового рішення.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки спір у даній справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що уже були предметом розгляду судів у інших провадженнях, проте, на стадії виконання таких судових рішень.

Відповідно до частини другої статті 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись статтями 238, 241, 243, 248, 256, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльність .

Копію рішення суду надіслати (вручити, надати) учасникам справи (їх представникам), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного ухвали.

Суддя Василенко Г.Ю.