Справа № 340/7831/23
Суддя: О.А. ЧЕРНИШ
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/7831/23

Кіровоградський окружний адміністративний суду у складі судді Черниш О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7-А, )

відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 158-Б, )

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , через адвоката Ковальчук Ю.М., звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов мотивовано тим, що рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області №15 від 12.04.2023 року ОСОБА_1 за його заявою від 03.04.2023 року призначено пенсію за віком у розмірі 2520 грн. Відповідач при прийнятті цього рішення не врахував до страхового стажу позивача окремі періоди його роботи, у тому числі під час його роботи у РФ у 1992 2008 роках. Позивач не погоджується з такими діями та зазначає, що усі періоди його роботи, які підтверджені записами у трудовій книжці, мають бути враховані до страхового стажу. Окремо позивач зазначає, що він у 1982 2008 роках працював у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та у районах Крайньої Півночі, тому ці періоди роботи мають бути враховані до його страхового стажу у пільговому обчисленні із розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців. З цих підстав представник позивача просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області при прийнятті рішення №15 від 12.04.2023 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву позивача від 03.04.2023 року про призначення пенсії за віком,

- зарахувавши до його страхового стажу періоди роботи з 14.07.1976 року по 19.09.1976 року, з 25.10.1991 року по 31.12.1991 року, з 01.01.1992 року по 09.10.1992 року, з 13.10.1992 року по 20.10.1992 року, з 26.10.1992 року по 15.03.1996 року, з 01.12.1997 року по 01.03.1999 року, з 11.12.1999 року по 22.05.2000 року, з 14.06.2000 року по 03.07.2001 року, з 01.10.2001 року по 20.03.2008 року з урахуванням довідки про заробітну плату №71 від 16.05.2021 року за період з січня 1977 року по грудень 1981 року, виданої АТ "Гідросила",

- здійснивши нарахування виплати йому пенсії за віком з 03.04.2023 року із зарахуванням періодів роботи в місцевостях, прирівняних до Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі, з 22.12.1982 року по 25.04.1984 року, з 03.04.1984 року по 20.09.1990 року, з 26.09.1990 року по 23.10.1991 року, з 25.10.1991 року по 31.12.1991 року, з 01.01.1992 року по 09.10.1992 року, з 13.10.1992 року по 20.10.1992 року, з 26.10.1992 року по 15.03.1996 року, з 01.12.1997 року по 01.03.1999 року, з 11.12.1999 року по 22.05.2000 року, з 14.06.2000 року по 03.07.2001 року, з 01.10.2001 року по 20.03.2008 року у пільговому обчисленні із розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців шляхом здійснення розрахунку заробітку відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою судді від 19.09.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 25.12.2023 року суд прийняв заяву представника позивача про зміну позовних вимог та залучив до участі у справі другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області.

Від відповідачів до суду надійшли відзиви на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що позивачу за його заявою з 03.04.2023 року призначено пенсію за віком, виходячи із страхового стажу 17 років 11 місяців 16 днів. Рішення про призначення пенсії позивачу приймало Головне управління Пенсійного Фонду України у Запорізькій області, яке розглядало заяву позивача за принципом екстериторіальності. До страхового стажу ОСОБА_1 не враховано періоди роботи з 14.07.1976 року по 19.09.1976 року, з 25.10.1991 року по 31.12.1991 року через недоліки у записах трудової книжки позивача про прийняття його на роботу. Періоди роботи позивача у РФ з 01.01.1992 року не зараховані до страхового стажу, оскільки з 01.01.2023 року РФ припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року. Тому починаючи з 01.01.2023 пенсії громадянам, які проживали чи працювали на території РФ, призначаються на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". До страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РФ по 31.12.1991 року. Щодо вимог позивача про врахування періодів роботи у районах Крайньої Півночі та у місцевостях, прирівняних до Крайньої Півночі, у пільговому обчисленні, то позивач не надав трудові договори або інші документи, що підтверджують його право на відповідні пільги. Крім того, можливість пільгового обчислення такого стажу роботи, набутого після 01.01.1991 року, не передбачено законодавством і міжнародними угодами щодо пенсійного забезпечення. З цих підстав просили суд у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України.

У квітні 2023 року він у віці 68 років звернувся до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою від 03.04.2023 року про призначення пенсії за віком. До заяви додав довідку АТ "Гідросила" №71 від 16.05.2021 року про заробітну плату за 1977-1981 роки для обчислення пенсії із врахуванням заробітної плати по 30.06.2000 року.

Вказана заява розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Запорізькій області, яке прийняло рішення про призначення ОСОБА_1 з 03.04.2023 року пенсії за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Ним обчислено страховий стаж позивача в 17 років 11 місяців 16 днів.

Відповідно до рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області №15 від 12.04.2023 року про призначення пенсії ОСОБА_1 з 03.04.2023 року призначено пенсію за віком, виходячи із страхового стажу 17 років 11 місяців 16 днів. Розмір пенсійної виплати обчислено у мінімальному розмірі 2520 грн., без урахування заробітної плати.

Згодом ГУ ПФУ в Кіровоградській області провело перевірку обґрунтованості та достовірності довідки №71 від 16.05.2021 року про заробітну плату та склало акт №1100-1002-1/2518 від 01.06.2023 року про її відповідність первинним бухгалтерським документам.

На цій підставі ГУ ПФУ в Кіровоградській області прийняло рішення №15 від 07.06.2023 року про перерахунок пенсії, яким з 03.04.2023 року здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи із заробітної плати за період страхового стажу до 1 липня 2000 року, підтвердженої довідкою №71 від 16.05.2021 року та актом перевірки №1100-1002-1/2518 від 01.06.2023 року.

За розрахунками відповідача-1, страховий стаж позивача склав 17 років 11 місяців 16 днів (або 215 місяців), а коефіцієнт страхового стажу, визначений відповідно до статті 25 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", становить 0,17917.

Заробітна плата, врахована для обчислення пенсії, склала 13382,07 грн. (12236, 71 грн. х 1,09360), де: 12236, 71 грн. - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020-2022 роки; 1,09360 - індивідуальний коефіцієнт заробітку, визначений із заробітної плати з 01.01.1977 року по 31.12.1981 року.

Загалом розмір пенсії, належної до виплати з 03.04.2023 року, відповідач-1 обчислив у 2520 грн., де: 2397, 67 грн. основний розмір пенсії за віком, обчислений відповідно до частини 1 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (13382,07 грн. х 0,17917); 122, 33 грн. - щомісячна доплата до пенсії, передбачена пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 24.02.2023 року "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" (до 2520 грн.).

У такому розмірі пенсія позивачу виплачується на день його звернення до суду з цим позовом.

Позивач звернувся до суду, не погоджуючись із обчисленням відповідачами його страхового стажу, заниження якого призвело до заниження розміру його пенсії.

Вирішуючи спір, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року (надалі Закон №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Закон №1058-IV містить такі норми:

Стаття 4. Законодавство про пенсійне забезпечення в Україні

1. Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

2. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

3. Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Стаття 8. Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг

1. Право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають:

1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Стаття 24. Періоди, з яких складається страховий стаж

1. Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

2. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

3. Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

4. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Стаття 25. Коефіцієнт страхового стажу

Коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс = (См х Вс) : (100% х 12), де: Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Стаття 26. Умови призначення пенсії за віком

1. Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

2. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

3. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років.

4. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Стаття 27. Розмір пенсії за віком

1. Розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

2. За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Стаття 28. Мінімальний розмір пенсії за віком

1. Мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

2. З 1 січня 2018 року для осіб, які досягли віку 65 років, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі 40 відсотків мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, але не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

3. За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено абзацом першим частини першої цієї статті, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі, пропорційному до наявного страхового стажу, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

4. Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частинами першою - третьою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Стаття 40. Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії

1. Для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

2. Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Стаття 44. Порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії

1. Призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

3. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Стаття 45. Строки призначення (перерахунку) та виплати пенсії

1. Пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

2. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

5. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Порядок №22-1), який місить такі норми:

1.1. Заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1)...... подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

1.7. Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

1.8. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон).

2.1. До заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

За період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5).

Особи, яким пенсія відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення призначається з урахуванням заробітної плати, отриманої за періоди роботи на територіях держав-учасниць міжнародних договорів (угод), надають довідки про заробітну плату для призначення пенсії (з розбивкою по місяцях), видані підприємствами, установами чи організаціями (їх правонаступниками), де працювала особа, або архівними установами.

2.9. Документи мають бути чинними (дійсними) на дату їх подання.

Документи, видані компетентними органами іноземних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

2.23. При поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.

4.1. Заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

4.2. Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

4.3 Створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Страховий стаж обчислюється по місяць, що передує місяцю подання особою відповідної заяви (досягнення особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 Закону, - у разі автоматичного призначення пенсії за віком (без звернення особи)).

4.7. Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

4.8. Заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг", "Про електронні довірчі послуги" та "Про захист персональних даних". Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію, за правилами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55 "Деякі питання документування управлінської діяльності".

4.10. Після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, для здійснення виплати пенсії.

Відповідно до статей 56, 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637). Цей Порядок містить такі норми:

1. Основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

3. За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

22. Стаж роботи громадян України за її межами підтверджується документами, легалізованими відповідно до законодавства (крім роботи на території колишнього СРСР і держав, з якими колишнім СРСР було укладено угоди про соціальне забезпечення (до укладення відповідних двосторонніх угод).

Суд зазначає, що відповідно до Закону №1058-IV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципом диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу). Пенсія за віком розраховується за єдиною формулою для всіх, а розмір пенсії обчислюється індивідуально для кожної особи і залежить від тривалості набутого страхового стажу особи (коефіцієнта страхового стажу), від величини одержуваного заробітку (доходу), з якого було сплачено страхові внески (індивідуального коефіцієнта заробітної плати), та часу виходу на пенсію. Основним документом, що підтверджує стаж роботи особи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (до 01.01.2004 року), є трудова книжка. У разі відсутності трудової книжки або відсутності у ній відповідних записів, що не дозволяє з`ясувати відомості про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Позивач при зверненні до ГУ ПФУ в Кіровоградській області за призначенням пенсії за віком разом із заявою від 03.04.2023 року подав трудову книжку, у якій містяться записи про його трудову діяльність за 1975 - 2008 роки. Трудовий стаж позивач набув на території колишнього СРСР (УРСР та РСФСР) та Російської Федерації. У реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомості про стаж позивача відсутні.

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1 , він з 14.07.1976 року по 16.07.1982 року працював у Кіровоградському заводі тракторних гідроагрегатів на різних посадах.

Відповідачі до страхового стажу позивача врахували періоди його роботи на цьому підприємстві з 20.09.1976 року по 16.07.1982 року (5 років 9 місяців 27 днів), але не врахували період з 14.07.1976 року по 19.09.1976 року (2 місяці 6 днів), пославшись на те, що запис про прийняття на роботу не містить дати видачі приймальної записки.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 18 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 06.09.1973 року №656 "Про трудові книжки робітників та службовців" відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яку призначає наказ (розпорядження) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Верховний Суд у постановах від 28.02.2018 року у справі №428/7863/17, від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року у справі №423/1881/17, від 29.03.2019 року у справі №548/2056/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд установив, що у трудовій книжці позивача містяться записи про його роботу з 14.07.1976 року по 16.07.1982 року у Кіровоградському заводі тракторних гідроагрегатів. Записи у трудовій книжці про прийняття позивача на роботу, переведення та звільнення пов`язані між собою хронологічно, підтверджуються архівною довідкою АТ "Гідросила" №01-4/1015 від 07.06.2023 року. Доказів того, що ці записи є неправильними чи неточними, відповідач суду не надав. Відтак, незарахування періоду роботи з 14.07.1976 року по 19.09.1976 року до страхового стажу позивача є протиправним.

Крім того, згідно із записами у трудовій книжці ОСОБА_1 він у 1982 2008 роках працював у РСФСР та у РФ на підприємствах, розташованих у районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а саме:

- 16.08.1982 року по 30.11.1982 року управління механізованих робіт треста "Сургутнефтедорстрой-ремонт",

- з 22.12.1982 року по 25.04.1984 року управління будівництва Сургутської ГРЕС-2,

- з 03.04.1984 року по 20.09.1990 року трест "Укртюмендорстрой",

- з 26.09.1990 року по 23.10.1991 року трестплощадка "Ноябрськдорстрой" ППДСО "Запсибдорстрой",

- з 25.10.1991 року по 09.10.1992 року - центральна база УПТО и КО п/о "Ноябрськнефтегаз",

- з 13.10.1992 року по 20.10.1992 року трест "Ноябрськнефтедорстройремонт",

- з 26.10.1992 року по 15.03.1996 року УПТО и КО п/о "Ноябрськнефтегаз",

- з 01.12.1997 року по 01.03.1999 року Ноябрська центральна база ООО "Ноябрськнефтегаз",

- з 11.12.1999 року по 22.05.2000 року ООО "Пургазавтотрансстрой",

- з 14.06.2000 року по 03.07.2001 року АО "Ноябрськдорстрой",

- з 01.10.2001 року по 20.03.2008 року ООО "Ноябрськнефтеспецстрой".

Відповідачі врахували до страхового стажу позивача періоди його роботи з 16.08.1982 року по 30.11.1982 року (3 місяці 15 днів), з 22.12.1982 року по 25.04.1984 року (1 рік 4 місяці 4 дні), з 26.04.1984 року по 20.09.1990 року (6 років 4 місяці 25 днів), з 26.09.1990 року по 23.10.1991 року (1 рік 28 днів). Ці періоди роботи зараховані до страхового стажу в одинарному розмірі.

Решту періодів роботи відповідачі не врахували до страхового стажу, пославшись на те, що оскільки з 01.01.2023 року РФ в односторонньому порядку припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, тому на осіб, які працювали в РФ після 01.01.1992 року, не поширюються норми Угоди щодо врахування при призначенні пенсії російського стажу, а до страхового стажу зараховуються лише періоди роботи (служби) на території РСФСР по 31.12.1991 року.

Щодо періоду роботи позивача з 25.10.1991 року по 31.12.1991 року, то він не врахований до страхового стажу через те, що запис про прийняття на роботу містить виправлення в даті видачі наказу про прийняття.

Суд зазначає, що відповідно до статті 4 Закону №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення складається, зокрема, з міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, у тому числі Україна та Російська Федерація.

Ця Угода містить такі норми:

Стаття 1. Пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Стаття 5. Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Стаття 6. 1. Призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. 2. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набуття чинності вказаної угоди.

Стаття 11. Необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Стаття 13. 1. Кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення. 2. Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Отже, за умовами цієї Угоди Україна визнає трудовий стаж, набутий на території будь-якої з держав - учасниць Угоди, а також на території колишнього СРСР до набуття чинності вказаної Угоди, та приймає необхідні для пенсійного забезпечення документи без легалізації.

Припинення участі РФ в Угоді, так само, як і прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 29.11.2022 року №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" не позбавляє громадян України права на врахування періодів трудової діяльності, що мала місце в період її дії, до страхового стажу для призначення пенсії.

На час роботи позивача у РФ (до 2008 року) Україна та РФ були учасниками цієї Угоди, відтак її норми застосовуються до спірних правовідносин і не втрачають своєї сили для позивача.

Відповідачі при вирішені питання про наявність у позивача права на пенсію за віком повинні були врахувати трудовий стаж, набутий позивачем на території РФ до 2008 року.

Незарахування відповідачами періодів роботи позивача у РФ за 1992 - 2008 роки, підтверджених записами у його трудовій книжці, а саме з 01.01.1992 року по 09.10.1992 року, з 13.10.1992 року по 20.10.1992 року, з 26.10.1992 року по 15.03.1996 року, з 01.12.1997 року по 01.03.1999 року, з 11.12.1999 року по 22.05.2000 року, з 14.06.2000 року по 03.07.2001 року, з 01.10.2001 року по 20.03.2008 року - до його страхового стажу для призначення пенсії суд вважає незаконним.

Доводи відповідачів про неврахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 25.10.1991 року по 31.12.1991 року, коли він працював у центральній базі УПТО и КО п/о "Ноябрськнефтегаз", через виправлення у записі про дату видачі наказу про прийняття на роботу, яке міститься у трудовій книжці, суд відхиляє, оскільки позивач не може нести відповідальність за недотримання роботодавцем порядку ведення трудової книжки та помилки, допущені роботодавцем при оформленні трудової книжки. Така обставина не може позбавляти позивача права на соціальний захист та пенсійне забезпечення. Тому незарахування періоду роботи позивача з 25.10.1991 року по 31.12.1991 року до страхового стажу є протиправним.

Перевіряючи доводи позивача про необхідність врахування до страхового стажу періодів роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, у пільговому (кратному) обчисленні, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до пункту 5 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Пунктом "д" статті 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" (зі змінами, внесеними Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 року) постановлено робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк трьох років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 року №148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" передбачено, що працівникам, які користуються на цей час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Відповідно до пункту 110 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 03.08.1972 року №590, робота в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 1 березня 1960 року зараховується в стаж в полуторному розмірі за умови, якщо працівник мав право на пільги, встановлені статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, визначений постановою Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 року №1029.

Аналіз наведених положень дає підстави дійти висновку, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) є сукупність таких обставин: 1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях, у період з 1 березня 1960 року до 1 січня 1991 року; 2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року та від 29.09.1967 року та Постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 року №148.

При цьому основним документом, що підтверджує факт роботи в районах Крайньої Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, є трудова книжка. Для пільгового обчислення страхового стажу може бути надана або трудова книжка, або письмовий трудовий договір, або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупності.

Воднораз, чинним пенсійним законодавством в Україні, зокрема міжнародними договорами з пенсійного забезпечення, не передбачено пільгового обчислення стажу за період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991 року.

Факт роботи ОСОБА_1 у районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР до 01.01.1991 року підтверджується записами у його трудовій книжці з відповідними штампами. Спору про те, що населені пункти/місцевості, де працював позивач, відносилась до районів Крайньої Півночі і до місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, між сторонами немає.

Отже, наявні підстави для зарахування періодів роботи позивача в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а саме з 16.08.1982 року по 30.11.1982 року, з 22.12.1982 року по 25.04.1984 року, з 26.04.1984 року (а не 03.04.1984 року, як вважає позивач) по 20.09.1990 року, з 26.09.1990 року по 31.12.1990 року до страхового стажу у пільговому (кратному) обчисленні - один рік за один рік і шість місяців.

Підстави для зарахування у пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 01.01.1991 року в районах Крайньої Півночі відсутні. Такі періоди роботи, підтверджені записами у трудовій книжці, повинні бути враховані до страхового стажу в одинарному розмірі.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 08.07.2021 року у справі №459/2778/16-а, від 17.01.2023 року у справі №211/1910/17, від 14.03.2023 року у справі №160/20914/21 у подібних правовідносинах.

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Наведене свідчить, що адміністративний суд не обмежений у виборі способів захисту прав та інтересів особи, порушених суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення та фактичним обставинам справи.

Суд зазначає, що під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідачі допустили протиправну бездіяльність, оскільки при призначенні та обчисленні пенсії позивача за віком безпідставно не врахували до його страхового стажу періоди роботи з 14.07.1976 року по 19.09.1976 року, з 25.10.1991 року по 09.10.1992 року, з 13.10.1992 року по 20.10.1992 року, з 26.10.1992 року по 15.03.1996 року, з 01.12.1997 року по 01.03.1999 року, з 11.12.1999 року по 22.05.2000 року, з 14.06.2000 року по 03.07.2001 року та з 01.10.2001 року по 20.03.2008 року, які підтверджені записами у трудовій книжці, у тому числі трудовий стаж, набутий на території РФ з 01.01.1992 року.

Також відповідачі безпідставно не застосували при обчисленні страхового стажу позивача норми пункту 5 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV та не зарахували періоди роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР з 16.08.1982 року по 30.11.1982 року, з 22.12.1982 року по 25.04.1984 року, з 26.04.1984 року по 20.09.1990 року, з 26.09.1990 року по 31.12.1990 року у пільговому (кратному) обчисленні.

Така бездіяльність призвела до того, що відповідач-1 при обчисленні пенсії позивача занизив суму місяців страхового стажу та коефіцієнт страхового стажу, що зумовило заниження розміру пенсії, належної позивачу до виплати з 03.04.2023 року.

Суд вважає, що позов слід задовольнити частково, а права позивача, порушені протиправною бездіяльністю відповідачів, мають бути відновлені шляхом зарахування додатково до його страхового стажу періодів роботи, які безпідставно не були враховані при призначенні пенсії, а також зарахування періодів роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР до 01.01.1991 року у пільговому обчисленні - один рік за один рік і шість місяців, та проведення відповідного перерахунку пенсії позивача.

Такий обов`язок слід покласти на відповідача-1 територіальний орган ПФУ за місцем проживання позивача, який нараховує та виплачує йому пенсію.

При перерахунку слід врахувати норму абзацу 2 частини 1 статті 28 Закону №1058-IV щодо доплати за понаднормовий стаж - збільшення пенсії за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років.

Перерахунок слід здійснити з 03.04.2023 року, врахувавши для обчислення пенсії заробітну плату, підтверджену довідкою №71 від 16.05.2021 року, та виплатити позивачу заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким перерахунком.

Підстави для зарахування у пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі відсутні, тому суд відмовляє у задоволенні позову у цій частині вимог.

Також суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача-1 повторно розглянути заяву позивача від 03.04.2023 року про призначення пенсії за віком, про що він просить у позові, оскільки його заява вже розглянута згідно з Порядком №22-1 та за нею відповідач-2 прийняв рішення про призначення пенсії, яке є чинним і яке позивач не оскаржує. Тому у задоволенні позову у цій частині вимог суд також відмовляє.

Сторони судові витрати не понесли.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області щодо неврахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів його роботи, підтверджених записами у трудовій книжці, та стажу роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, набутого до 01.01.1991 року, у пільговому обчисленні.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди його роботи з 14.07.1976 року по 19.09.1976 року, з 25.10.1991 року по 09.10.1992 року, з 13.10.1992 року по 20.10.1992 року, з 26.10.1992 року по 15.03.1996 року, з 01.12.1997 року по 01.03.1999 року, з 11.12.1999 року по 22.05.2000 року, з 14.06.2000 року по 03.07.2001 року, з 01.10.2001 року по 20.03.2008 року в одинарному розмірі.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди його роботи до 01.01.1991 року в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а саме з 16.08.1982 року по 30.11.1982 року, з 22.12.1982 року по 25.04.1984 року, з 26.04.1984 року по 20.09.1990 року, з 26.09.1990 року по 31.12.1990 року у пільговому (кратному) обчисленні - один рік за один рік і шість місяців.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити ОСОБА_1 з 03.04.2023 року перерахунок пенсії за віком з урахуванням перерахованого (збільшеного) страхового стажу та виплатити заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким перерахунком.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. ЧЕРНИШ