Справа № 200/6445/23
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2024-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2024 року Справа№200/6445/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач), відповідно до якої просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 48 від 10.08.2023 року стосовно відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 року "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву на призначення пенсії, зарахувавши період роботи в Державній установі "Інститут невідкладної і відновної хірургії ім. В.К. Гусака Національної академії медичних наук України" з 19.09.2005 року по 05.09.2014 року до спеціального стажу з правом виходу на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 згідно з пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 року "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 18.08.2023 року на наслідками розгляду його заяви від 10.08.2023 року відповідачем було прийнято рішення № 48, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" через відсутність необхідного пільгового стажу роботи.

При цьому під час розгляду заяви та прийняття вказаного рішення відповідачем було зараховано до пільгового стажу позивача період з вересня 2014 року по квітень 2021 року згідно з довідкою про підтвердження пільгового стажу роботи від 01.08.2023 року № 01/812, однак не зараховано період з 19.09.2005 року по 05.09.2014 року.

Із зазначеним рішенням відповідача позивач не погоджується та вважає, що він має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із зарахуванням до його пільгового стажу вказаного вище періоду роботи.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд повністю відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи заперечення проти позову, відповідач, серед іншого, вказує на те, що рішення від 18.08.2023 року № 48, яким позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, є повністю законним та обґрунтованим.

Зокрема, як зазначається відповідачем у відзиві, страховий стаж позивача на момент його звернення становив 37 років 1 місяць, пільговий стаж - 6 років 4 місяці 16 днів, що є недостатнім для призначення пенсії на пільгових умовах.

Відповідно до відомостей Державного реєстру страхувальників загальнообов`язкового державного соціального страхування Державна установа "Інститут невідкладної і відновної хірургії ім. В.К. Гусака Національної академії медичних наук України" (код за ) зареєстрована за адресою: 04210, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, буд. 30.

Отже, відсутні підстави для підтвердження пільгового стажу роботи позивача у період з 19.09.2005 року по 05.09.2014 року в зазначеній установі за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Позивачем було надано до суду відповідь на відзив, у якій позивач проти викладених у відзиві доводів відповідача заперечує на просить суд повністю задовольнити позов.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16.11.2023 року подану ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області позовну заяву про визнання протиправним і скасування рішення та про зобов`язання вчинити певні дії було прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 200/6445/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Частиною 5 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів та прийняти дане рішення у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується відповідною копією паспорта серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, , місцезнаходження: 54008, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Морехідна, буд. 1, є органом державної влади, що вказано у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

10.08.2023 року позивач звернувся до органів Пенсійного фонду із заявою (з доданими документами) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у порядку, визначеному Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058-IV).

Подана заява була опрацьована за принципом екстериторіальності згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

18.08.2023 року за наслідками розгляду цієї заяви відповідачем було прийнято рішення № 48, яким позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV.

Відповідно до даного рішення страховий стаж позивача на момент його звернення за призначенням пенсії становить 37 років 1 місяць, пільговий стаж - 6 років 4 місяці 16 днів. Вік позивача на дату звернення становить 50 років 2 місяці.

Як видно із вказаного рішення, при розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком до страхового стажу позивача були зараховані усі періоди його роботи, до пільгового стажу позивача зараховано період роботи з вересня 2014 року по квітень 2021 року згідно з довідкою про підтвердження пільгового стажу роботи від 01.08.2023 року № 01/812.

Жодного обґрунтування підстав незарахування до пільгового стажу позивача спірного період роботи з 19.09.2005 року по 05.09.2014 року чи навіть відомостей про незарахування цього періоду до пільгового стажу позивача дане рішення не містить.

За наведеним у вищевказаному рішенні висновком позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю передбаченого Законом № 1058-IV пільгового стажу та недосягненням пенсійного віку.

08.09.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, листом № 17529-17148/Б-07/8-0500/23, позивача було повідомлено про прийняття рішення від 18.08.2023 року № 48 та додатково наведено підстави незарахування періоду роботи з 19.09.2005 року по 05.09.2014 року до пільгового стажу, а також рекомендовано для отримання довідки, що підтверджує пільговий характер роботи, звернутися до Державної установи "Інститут невідкладної і відновної хірургії ім. В.К. Гусака Національної академії медичних наук України" за новим місцем її реєстрації.

У подальшому, листом від 15.09.2023 року № 0500-0216-8/79077, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надіслало позивачеві копію оскаржуваного рішення від 18.08.2023 року № 48.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону № 1058-IV.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до положень абзацу 1 пункту 2 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно з абзацом 3 пункту 2 розд. ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає стаття 114 Закону № 1058-IV.

Як видно з оскаржуваного рішення № 48 від 18.08.2023 року, підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах стала відсутність у нього передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV пільгового стажу, а також недосягнення позивачем пенсійного віку на дату звернення за призначенням пенсії.

Суд зауважує, що позивачем не заявлено жодних позовних вимог і не наведено жодних аргументів, які би стосувалися його пенсійного віку.

За цих обставин судом у даному рішенні надається оцінка оскаржуваному рішенню на предмет його відповідності критеріям, наведеним у частині 2 статті 2 КАС України, у межах заявлених по суті позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок. Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

18.11.2005 року Міністерством праці та соціальної політики України було прийнято наказ № 383, яким затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії або посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Порядок підтвердження стажу роботи регламентується статтею 62 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ (яка кореспондуються зі статтею 48 Кодексу законів про працю України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1. Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка і лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу.

Пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах під час встановлення трудового стажу також констатовано Верховним Судом у постанові від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19.

У трудовій книжці позивача щодо спірного періоду його роботи у Державній установі "Інститут невідкладної і відновної хірургії ім. В.К. Гусака Національної академії медичних наук України" наявні такі записи:

- № 12: 19.09.2005 року - був прийнятий на посаду лікаря-хірурга серцево-судинного відділення рентгенендоваскулярної хірургії, з шкідливими умовами праці, постійно зайнятий у зоні іонізуючого випромінювання;

- № 13: 05.09.2014 року - звільнений за власним бажанням, стаття 38 КЗпП України.

Суд зауважує, що вказані вище записи у трудовій книжці позивача здійснені належним чином та не мають дефектів їх вчинення, що не заперечується відповідачем.

Як видно з висновку Головного управління праці та соціального захисту населення від 02.03.2007 року № 10/9, який був складений за результатами державної експертизи умов праці в ІНіВХ ім. В.К. Гусака (м. Донецьк), робоче місце лікаря-хірурга серцево-судинного відділення рентгенендоваскулярної хірургії належить до відділення інтервенційної радіології (рентгенхірургічний блок).

При цьому за результатами атестації, згідно з вказаним висновком, було підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 на робочому місці лікаря-хірурга серцево-судинного відділення рентгенендоваскулярної хірургії.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36, що була чинною у даний період роботи позивача, професії (посади) лікаря-рентгенолога та лікаря, зайнятого у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок), віднесені до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Записи у трудовій книжці позивача свідчать про постійну зайнятість позивача на цій посаді, будь-які докази зайнятості позивача на вказаній посаді протягом неповного робочого дня у матеріалах даної справи відсутні.

Таким чином, наявні у трудовій книжці позивача записи щодо спірного періоду роботи з 19.09.2005 року по 05.09.2014 року, у сукупності з іншими наданими доказами, свідчать про те, що позивач протягом зазначеного періоду працював за професією (посадою), віднесеною до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, тож цей період підлягав зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком № 1 згідно з пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV.

Із наданого до справи розрахунку стажу позивача (форма РС-право) судом установлено, що вказаний період роботи не зараховано до пільгового стажу позивача під час розгляду його заяви від 10.08.2023 року про призначення пенсії за віком.

При цьому, як було вказано вище, оскаржуване рішення не містить ані відомостей про незарахування даного періоду до пільгового стажу позивача, ані підстав незарахування цього періоду до пільгового стажу позивача. Фактично такі відомості, із наведенням відповідних підстав, були викладені лише у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08.09.2023 року № 17529-17148/Б-07/8-0500/23.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення у випадку повної, часткової, тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто, позивач, як громадянин України, у розрізі даної справи, за умови підтвердження трудового стажу, наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Правова позиція аналогічного змісту була викладена Верховним Судом у постановах від 28.08.2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25.09.2018 року у справі № 242/65/17 та від 27.02.2019 року у справі № 423/3544/16-а.

Зважаючи на це, а також приймаючи до уваги викладені у постановах Верховного Суду від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 05.08.2020 року у справі № 127/9289/17, від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19 правові позиції, суд приходить до висновку про те, що відповідачем при розгляді заяви позивача від 10.08.2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах і прийнятті спірного рішення від 18.08.2023 року № 48 до пільгового стажу позивача безпідставно не було зараховано за Списком № 1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV період його роботи в Державній установі "Інститут невідкладної і відновної хірургії ім. В.К. Гусака Національної академії медичних наук України" з 19.09.2005 року по 05.09.2014 року, у зв`язку з чим оскаржуване рішення від 18.08.2023 року № 48 підлягає скасуванню.

Щодо обраного позивачем способу захисту суд вважає за необхідне зазначити таке.

У позовній заяві позивач просить суд, серед іншого, визнати протиправним і скасувати рішення відповідача № 48 від 10.08.2023 року, а також зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, із зарахуванням до пільгового стажу позивача спірного періоду роботи.

При цьому позивачем не вказано реквізитів (дату) заяви про призначення пенсії.

Суд зауважує, що рішення № 48 прийнято відповідачем 18.08.2023 року, за наслідками розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 10.08.2023 року.

Жодних доказів існування іншого рішення відповідача № 48 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах до справи не надано.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 10 частини 2 та абзацом 2 частини 4 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи викладені у цьому рішенні висновки суду та встановлені судом обставини, з метою забезпечення повного, належного і ефективного захисту прав позивача та реального їх поновлення, суд вважає за необхідне застосувати положення частини 2 статті 9 та статті 245 КАС України і задовольнити позовні вимоги шляхом:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 48 від 18.08.2023 року стосовно відмови позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву позивача від 10.08.2023 року про призначення пенсії, зарахувавши період роботи в Державній установі "Інститут невідкладної і відновної хірургії ім. В.К. Гусака Національної академії медичних наук України" з 19.09.2005 року по 05.09.2014 року до спеціального стажу з правом виходу на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 згідно з пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV.

Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, із застосуванням частини 2 статті 9 та статті 245 КАС України.

У позовній заяві позивач просить суд відповідно до статті 382 КАС України встановити судовий контроль за виконанням судового рішення у даній справі.

Положеннями частини 1 статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відтак, установлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, про що просить позивач, є правом, а не обов`язком суду і таке право не виключає існування принципу обов`язковості судового рішення, згідно з яким судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (стаття 129-1 Конституції України, частина 2 статті 14 КАС України), та не виключає можливості примусового виконання рішення суду, в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

За цих обставин суд приходить до висновку про відсутність необхідності застосування у даному випадку положень статті 382 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 858,88 грн (квитанція № 8368-4401-1473-6290 від 03.10.2023 року).

Судовий збір сплачено позивачем із застосуванням коефіцієнта для пониження розміру ставки судового збору за подання цього позову згідно з частиною 3 статті 4 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI "Про судовий збір".

Докази здійснення інших судових витрат позивачем не надані.

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, які були заявлені позивачем, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою (постанова Верховного Суду від 06.10.2020 року у справі № 826/11984/16).

Суд, застосувавши частину 2 статті 9 і статтю 245 КАС України, задовольнив пов`язані між собою немайнові позовні вимоги про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання відповідача вчинити певні дії, у зв`язку з чим за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають присудженню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у сумі 858,88 грн.

Керуючись нормами Конституції України, Законами України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та "Про пенсійне забезпечення", постановами Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", наказом Міністерства праці та соціальної політики України "Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", постановою правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 48 від 18.08.2023 року стосовно відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 року "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (, місцезнаходження: 54008, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Морехідна, буд. 1) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 10.08.2023 року про призначення пенсії, зарахувавши період роботи в Державній установі "Інститут невідкладної і відновної хірургії ім. В.К. Гусака Національної академії медичних наук України" з 19.09.2005 року по 05.09.2014 року до спеціального стажу з правом виходу на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 згідно з пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 року "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (, місцезнаходження: 54008, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Морехідна, буд. 1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 88 копійок.

У встановленні судового контролю за виконанням даного рішення - відмовити.

Повне судове рішення складене 25 січня 2024 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або після прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Приймаючи до уваги прийняття даного рішення у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч