Справа № 160/2177/24
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

29 січня 2024 року Справа 160/2177/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якій позивач просить:

-визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини за період з 06.04.2022 по 12.04.2022, з 26.04.2022 по 12.05.2022, з 26.10.2022 по 09.11.2022, з 09.11.2022 по 23.11.2022, з урахуванням фактично виплачених сум;

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України додаткову винагороду ОСОБА_1 , передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 06.04.2022 по 12.04.2022, з 26.04.2022 по 12.05.2022, з 26.10.2022 по 09.11.2022, з 09.11.2022 по 23.11.2022, з урахуванням фактично виплачених сум

Відповідно до пунктів 3, 5, 6 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України; чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Одночасно з позовом позивачем заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, яке обгрунтовано тим, що позивач, як військовослужбовець, втратив можливість вільно переміщуватись територією України та не мав можливості своєчасно скористатись правовою допомогою, оскільки не мін покинути територію військової частини.

Вказані обставини, на думку позивача, є поважними причинами пропуску строку звернення до суду, у зв`язку з чим просить суд його поновити.

Розглянувши дане клопотання, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до частин 3 та 5 статті 122 для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 №2352, який набрав чинності з 19.07.2022, частини 1 і 2 статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Виходячи з наведеного, тримісячний строк звернення до суду застосовується до правовідносин, які виникли після набрання чинності Законом №2352, тобто з 20.07.2022.

В той же час, відповідно до пункту 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651, відмінений з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відтак, суд зазначає, що тримісячний строк звернення до суду обчислюється з 01.07.2023 та застосовується до правовідносин, які виникли з 20.07.2022.

Таким чином, на час звернення позивача до суду (24.01.2024) тримісячний строк звернення з дати відміни карантину на території України (01.07.2023) вже сплинув, а тому з позовними вимогами про нарахування додаткової винагороди за період з 26.10.2022 по 09.11.2022, з 09.11.2022 по 23.11.2022 позивач звернувся з пропуском строку, встановленого статтею 233 КЗпП України.

За позовними вимогами про нарахування додаткової винагороди за період з 06.04.2022 по 12.04.2022 та з 26.04.2022 по 12.05.2022 позивачем строк звернення до суду не пропущено.

Суд критично ставиться до доводів позивача про те, що він, як військовослужбовець, не мав можливості своєчасно звернутись за правовою допомогою, оскільки не міг покинути територію військової частини, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в період з 06.04.2022 по 12.05.2022 та 27.09.2022 по 23.11.2022 перебував на лікуванні у різних закладах охорони здоров`я, що спростовує його твердження про неможливість покинути територію військової частини.

Крім того, суду не надано доказів того, що позивач весь час приймав участь в бойових діях та вказане завадило йому звернутись за правовою допомогою, оскільки саме по собі перебування у військовій частині, яка знаходиться в місті Дніпро (територія де бойові дії не ведуться) не може бути визнана поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Суд зазначає, що договір про надання правової допомоги позивачем укладено лише 26.10.2023 (що підтверджується копією ордера) більш ніж через рік після виникнення права на виплату додаткової винагороди, проте доказів, які б підтверджували поважність пропуску такого строку позивачем до матеріалів справи не надано.

Крім того, суд звертає увагу, що звернення позивача до відповідача із заявою про нарахування та виплату додаткової винагороди не змінює дату з якої у позивача виникло право на таку виплату та право звернення до суду, оскільки таке звернення із заявою до відповідача свідчить лише про дату, коли особа почала вчиняти дії, направлені на відновлення свого порушеного права, про що неодноразово наголошував Верховний Суд у своїх постановах.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що доводи, викладені позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду є неповажними, а заява такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч.1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. ст. 160, 161, 169, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду з даним позовом.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, з дня отримання копії даної ухвали, шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду (в частині позовних вимог про нарахування додаткової винагороди за період з 26.10.2022 по 09.11.2022, з 09.11.2022 по 23.11.2022) із зазначення інших підстав ніж ті, що вказані в розглянутій заяві.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити особі, що звернулася із адміністративним позовом.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Маковська