Справа № 280/4621/23
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
29 січня 2024 року м. Дніпросправа № 280/4621/23
Суддя-доповідач Третього апеляційного адміністративного суду Семененко Я.В. перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року у справі №280/4621/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій, рішень, зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області через підсистему «Електронний суд» подало апеляційну скаргу.

Вказана апеляційна скарга подана без додержання вимог, встановлених ст.296 КАС України.

Пунктом 5 частини 2 статті 296 КАС України визначено, що в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, до суду апеляційної інстанції.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, скаржник не погоджується із рішенням від 28.11.2023 по справі №280/4621/23, яке ухвалено Запорізьким окружним адміністративним судом.

Проте, скаржник, оскаржуючи дане судове рішення, в прохальній частині апеляційної скарги просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.11.2023 по справі №280/4621/23.

Отже, скаржнику слід привести зміст прохальної частини апеляційної скарги у відповідність з матеріалами справи.

Пунктом 1 ч.5 ст.296 КАС України передбачено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Всупереч вимогам наведеної норми права заявником апеляційної скарги не долучено до апеляційної скарги документ про сплату судового збору. Разом з тим, відповідачем заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Розглянувши вказане клопотання, суд не вбачає підстав для його задоволення, з огляду на таке.

За змістом частини 1 статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Отже, як слідує з наведеної норми права відстрочення сплати судових витрат є

правом, а не обов`язком суду, можливість реалізації якого пов`язується із майновим станом особи.

Слід зауважити, що визначення майнового стану особи є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану особи.

Водночас, скаржником до заявленого клопотання не додано жодних доказів на підтвердження майнового стану.

Суд також враховує положення пункту 1 частини другої статті 129 Конституції України, згідно з яким однією з основних засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. У зв`язку з цим, обставини, пов`язані з фінансуванням суб`єкта владних повноважень з Державного бюджету України не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочення сплати судового збору.

Відповідач, діючи як суб`єкт владних повноважень, має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, а тому наведені ним обставини не повинні впливати на можливість неухильного виконання суб`єктом владних повноважень покладених на нього нормами КАС України процесуальних обов`язків щодо оформлення апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

З огляду на викладене, у задоволенні клопотання відповідача необхідно відмовити.

Щодо ставки судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023 рік становить 2684 грн.

Відповідно до пп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно пп.2 п.3 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною третьою наведеної статті встановлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за

судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Як вбачається з оскаржуваного судового рішення, судом задоволено чотири основні вимоги, які мають немайновий характер (щодо оскарження рішень органів ПФУ про відмову у призначенні позивачу пенсії) та похідні від них вимоги (щодо зобовязання вчинити певні дії). В апеляційній скарзі ГУ ПФУ просить скасувати судове рішення в частині всіх задовлених позовних вимог та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову повністю.

Таким чином, розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання цієї апеляційної скарги, з урахуванням коефіцієнту пониження, становить 5153,28 грн. ((2684,00х0,4х4х150%)х0,8), виходячи із чотирьох вимог немайнового характеру.

Окрім того, суд вважає за необхідне зауважити на наступному.

Відповідно до приписів статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною першою статті 293 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

З правового аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що учасники справи наділені правом апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Таким чином, реалізуючи, передбачене статтею 55 Основного Закону право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Право на захист - це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється в його володільця у момент порушення чи оспорення останнього.

Водночас, суб`єктивна оцінка порушення права не є абсолютною, відтак, суд повинен встановити, серед іншого, в чому полягає порушення прав особи, яка подає апеляційну скаргу, оскаржуваним судовим рішенням.

Судом встановлено, що оскаржуваним судовим рішенням задовлено позов в частині заявлених позивачем вимог до чотирьох відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

В даному випадку апеляційна скарга подана ГУ ПФУ в Полтавській області, у той час коли ГУ ПФУ в Кіровоградській області, ГУ ПФУ у Львівській області та ГУ ПФУ в Донецькій області своїм правом на апеляційне оскарження судового рішення не скористалися.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Полтавській області просить скасувати судове рішення в частині всіх задовлених позовних вимог та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову повністю.

Отже, скаржник порушує питання про перегляд судового рішення не лише в частині задоволених вимог до ГУ ПФУ в Полтавській області, а й до ГУ ПФУ в Кіровоградській області, ГУ ПФУ у Львівській області та ГУ ПФУ в Донецькій області.

Натомість, в апеляційній скарзі скаржником не зазначено, яким чином та які саме права та законні інтереси ГУ ПФУ в Полтавській області порушені оскаржуваним судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог до ГУ ПФУ в Кіровоградській області, ГУ ПФУ у Львівській області та ГУ ПФУ в Донецькій області.

Таким чином, скаржнику слід належним чином обґрунтувати підстави апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог до ГУ ПФУ в Кіровоградській області, ГУ ПФУ у Львівській області та ГУ ПФУ в Донецькій області, які є окремими юридичними особами та не позбавлені права щодо самостійного оскарження в апеляційному порядку судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, згідно з якими апеляційна скарга залишається без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії даної ухвали.

У зв`язку з викладеним, вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без руху, встановивши заявнику строк для усунення недоліків, а саме:

- надати апеляційну скаргу із правильним зазначенням в її прохальній частині найменування суду першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення;

- належним чином обґрунтувати підстави апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог до ГУ ПФУ в Кіровоградській області, ГУ ПФУ у Львівській області та ГУ ПФУ в Донецькій області;

-надати документ про сплату судового збору у розмірі 5153,28 грн., сплаченого за реквізитами:

Отримувач: ГУК у Шевчен.р.м.Дніпра/Шев.р/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37988155

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО): 899998

Рахунок отримувача: UA1004628

Код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Призначення платежу: *;101;_____(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом _____ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Третій апеляційний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа).

Керуючись ст.169, ч.2 ст.298 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року у справі №280/4621/23 залишити без руху.

Встановити скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

Копію ухвали направити скаржнику за допомогою підсистеми ЄСІТС Електронний кабінет, а у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку.

Ухвала набирає законної сили 29.01.2024 та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Я.В. Семененко