Справа № 160/31347/23
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомосковського ВДВС у Новомосковському районі Дніпропетровської області ПСМУ Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання протиправною постанови,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Новомосковського ВДВС у Новомосковському районі Дніпропетровської області ПСМУ Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання протиправною та скасування постанови від 17.11.2023 року ВП № 73360979 про відкриття виконавчого провадження, а також постанов про арешт коштів та про стягнення витрат виконавчого провадження.
Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю оскаржених постанов, позаяк вони прийняті відповідачем із порушення граничного строку пред`явлення до виконання відповідного виконавчого документу, а саме: постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.06.2023 року №183/6790/23, яка набрала чинності 11.07.2023 року, однак пред`явлена до виконання 16.11.2023 року із перевищенням більш ніж на 30 днів поза граничний тримісячний строк.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.01.2023 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Відповідач скористався наданим правом та надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому указав про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на їх необгрунтованість. Зазначає, що строки пред`явлення до виконання виконавчих документів регулюються Законом України «Про виконавче провадження», який доповнено спеціальної нормою щодо тимчасового переривання визначених цим Законом строків на період до припинення або скасування воєнного стану на території України. Відповідно, при прийнятті оскаржених постав враховані означені спеціальні норми щодо змін у порядку пред`явлення виконавчого документа до виконання, переривання та встановлення строків звернення виконавчого документа до виконання.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено, що постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.06.2023 року №183/6790/23 позивача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 17 000 гривень 00 копійок.
Означена постанова суду набрала законної чинності 11.07.2023 року та 16.11.2023 року пред`явлена до примусового виконання до Новомосковського ВДВС у Новомосковському районі Дніпропетровської області ПСМУ Міністерства юстиції (м.Дніпро).
Оскарженими у цій справі постановами від 17.11.2023 року ВП № 73360979 відкрито виконавче провадження із приводу її примусового виконання із одночасним забезпеченням шляхом прийняття постанов про арешт коштів та про стягнення витрат виконавчого провадження.
Вважаючи, що постанова Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.06.2023 року №183/6790/23 пред`явлена до примусового виконання після сплину граничного тримісячного строку, позивач звернувся до суду із цим позовом.
При вирішені спору суд виходить із того, що Статтею 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII (далі Закон № 389-VIIІ) передбачено, що правовий статус та обмеження прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб в умовах воєнного стану визначаються відповідно до Конституції України та цього Закону. Порядок примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) визначається Законом України «Про виконавче провадження».
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом 1404-VІІІ.
Згідно зі статтею 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина 1 статті 5 Закону № 1404-VIII).
У відповідності до вимог частини 1 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За приписами пункту 1 частини 1 статті 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
За змістом частини 5 статті 26 Закону 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Як встановлено судом та не заперечується сторонами, відповідна заява стягувача надійшла 16.11.2023 до відповідача з постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.06.2023 року №183/6790/23 (дата набрання законної сили 11.07.2023р., строк пред`явлення до виконання 11.10.2022р.).
Частиною 1 статті 12 Закону № 1404-VIII установлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Отже, строк пред`явлення виконавчого документу за яким стягувачем є держава або державний орган становить три місяці.
Водночас, 26.03.2022р. набув чинності Закон України «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 15.03.2022р. № 2129-IX, відповідно до пункту 1 якого розділ ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» доповнено пунктом 10-2.
Пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404, установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, зокрема,: визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Отже, особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10.2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом № 1404-VIII, як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.
З огляду на те, що постанова Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.06.2023 року №183/6790/23 виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому за Законом № 1404-VIII, суд вважає обґрунтованим врахування державним виконавцем чинних законодавчих змін у порядку пред`явлення виконавчого документа до виконання, переривання та встановлення строків звернення виконавчого документа до виконання, у зв`язку з чим оскаржені постанови є правомірними та не підлягають скасуванню.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна