Справа № 620/3221/23
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3221/23 Суддя (судді) першої інстанції: Падій В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не врахування до стажу роботи, що дає ОСОБА_1 право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці: половину навчання з 01.09.1979 по 01.07.1983 у Харківському юридичному інституті ім. Ф. Дзержинського - 1 рік 11 місяців і роботу з 20.07.1983 по 23.07.1986 на посаді завідуючою організайно-інструкторським відділом Бобровицького райвиконкому - 3 роки 0 місяців 4 дні, при проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % суддівської винагороди, згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 25.02.2020 № 03/36-746;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці: половину навчання з 01.09.1979 по 01.07.1983 у Харківському юридичному інституті ім. Ф. Дзержинського - 1 рік 11 місяців і роботу з 20.07.1983 по 23.07.1986 на посаді завідуючою організайно-інструкторським відділом Бобровицького райвиконкому - 3 роки 0 місяців 4 дні, і відповідно здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 25.02.2020 № 03/36-746, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01 лютого 2021 року.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що позивачка отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Вказує, що при обчисленні стажу роботи судді для отримання довічного грошового утримання, відповідачем не враховано половину строку навчання позивача за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі. Зауважує, що законодавством, яке діяло на момент обрання позивача на посаду судді, передбачалося право на зарахування до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі. З урахуванням викладеного, із посиланням на норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів» просить задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не врахування до стажу роботи, що дає ОСОБА_1 право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці: половину навчання з 01.09.1979 по 01.07.1983 у Харківському юридичному інституті ім. Ф. Дзержинського - 1 рік 11 при проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 25.02.2020 № 03/36-746.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці: половину навчання з 01.09.1979 по 01.07.1983 у Харківському юридичному інституті ім. Ф. Дзержинського - 1 рік 11 місяців і відповідно здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання, відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 25.02.2020 № 03/36-746, у розмірі 62 відсотка суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 01 лютого 2021 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Не погоджуючись з рішенням, відповідачем була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідач звертає увагу на те, що ні одним нормативно правовим актом не передбачено зарахування до стажу судді періоду навчання у вищих юридичних навальних закладах.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 є суддею у відставці, перебуває на обліку у ГУПФУ в Чернігівській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, обчислене відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

У зв`язку із прийняттям Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 №2-р/2020, позивач звернувся до суду з позовом про перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 25.02.2020 №03/36-746.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 по справі №620/4093/20, яке набрало законної сили 11.01.2021, позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не проведення перерахунку призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 25.02.2020 № 03/36-746 про розмір суддівської винагороди, починаючи з 19 лютого 2020 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , судді у відставці відповідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 25.02.2020 № 03/36-746 про розмір суддівської винагороди, починаючи з 19 лютого 2020 року, з врахуванням фактично проведених за даний період виплат; в решті позовних вимог відмовлено.

ГУ ПФУ в Чернігівській області на виконання вищезазначеного рішення суду провело позивачці перерахунок грошового утримання у розмірі 58% заробітної плати, вказаної у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 25.02.2020 №03/36-746. При цьому, в стаж судді ОСОБА_1 зараховано лише період роботи на посаді судді з 20.07.1986 по 22.12.2010, який складає 24 роки 04 місяці 28 днів.

Позивачка звернулась до ГУ ПФУ в Чернігівській області з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку 90% суддівської винагороди судді визначеної у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 25.02.2020 №03/36-746, однак листом від 17.02.2023 відповідач відмовив у здійсненні такого перерахунку.

Не погоджуючись із визначеним відповідачем відсотковим розміром довічного грошового утримання позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно із вимогами статті 135 Закону № 2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України;

2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас, абзацом 4 пункту 34 розділу XII Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Під час роботи позивачки на посаді судді набрав чинності Закон України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» та вступив у дію Указ Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», дія яких відповідно поширилася і на позивачку, як на діючу суддю.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (в редакції від 20 березня 2002 року) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з абзацом другим статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Після втрати чинності ст. 1 вказаного Указу Президента України, питання зарахування в стаж роботи судді інших періодів діяльності було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545 пункт 3- 1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 (865-2005-п) «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» доповнено абзацом такого змісту: «До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.»

Зазначена постанова Кабінету Міністрів України (№ 865-2005-п) втратила чинність 01 січня 2012 року.

У відповідності до п. 11 Перехідних положень Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453), судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Отже, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів.

Наведене спростовує доводи відповідача про те, що при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці враховується лише стаж, зазначений у ст. 137 Закону України № 1402-VIII.

Таким чином, не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку висновку про протиправність бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі.

Слід зазначити, що при визначенні відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, необхідно враховувати розмір, встановлений частиною 3 статті 142 Закону №1402-VIII, а саме: 50 відсотків зі збільшенням на 2 відсотки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років.

Відповідно до розрахунку стажу ОСОБА_1 її стаж роботи на посаді судді становить 24 років 04 місяці 28 днів. При цьому, як вже зазначено вище, відповідачем протиправно не зараховано позивачу до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі. Слід зазначити, що навчання позивачки охоплює період з 01.09.1979 по 01.07.1983, отже половина цього строку становить 1 р. 11 міс.

Наведене вище у сукупності свідчить про необхідність врахування до стажу позивача роботи на посаді судді, що дає йому право на відставку лише: строк роботи на посаді судді 24 роки 04 місяці 28 днів, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі 1 рік 11 місяців, що сукупно становить 26 років 03 місяців 28 днів.

Отже з огляду на статтю 142 Закону №1402 -VIII позивач має право на 62 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

З огляду на встановлені обставини справи, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці: половину навчання з 01.09.1979 по 01.07.1983 у Харківському юридичному інституті ім. Ф. Дзержинського - 1 рік 11 місяців і відповідно здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання, відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 25.02.2020 № 03/36-746, у розмірі 62 відсотка суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 01 лютого 2021 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення суду позивачем не оскаржується, тому колегія суддів не перевіряє обґрунтованість рішення в цій частині.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Л.В. Бєлова

А.Ю. Кучма