Справа № 380/17176/23
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2024 рокусправа № 380/17176/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, ) про визнання протиправним та скасування повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0-1313 від 27.04.2023 року про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 69239,63 гривень за 2022 рік.

Позовні вимоги мотивуються наступним: позивачу на праві користування на підставі договору оренди № 61 від 13.07.2021 належить земельна ділянка площею 0,9747 га з кадастровим номером :01:001:0063, що знаходиться по АДРЕСА_2 . Відповідно до технічних паспортів позивач є власником комплексу з трьох теплиць та сараю, що розташовані на вказаній земельній ділянці. Позивач вказує, що належні йому на праві власності об`єкти нежитлової нерухомості мають сільськогосподарське призначення та відповідно до підп. «ж» пп.266.2.2. п.266.2 ст. 266 Податкового кодексу України не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно. Позивач стверджує, що посадові особи Головного управління ДПС у Львівській області порушили порядок підготовки та оформлення податкових повідомлень-рішень.

Позивач наголошує, що будівлі, які належать йому на праві приватної власності відносяться до групи «Будівлі нежитлові інші» (код 127), клас «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибальського господарства (код 1271), позивач безпосередньо використовує ці будівлі, вони не здаються в оренду, лізинг чи позичку, а тому не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно. З наведених підстав просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 28.07.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Відповідач правом на подання відзиву, передбаченим ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористався, свою позицію стосовно позову не висловив. Відповідач належним чином був повідомлений про відкриття провадження у справі, що підтверджується довідкою від 31.07.2023 про доставку електронного листа до електронного кабінету відповідача.

За приписами ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 17.06.2009 р., посвідченого приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Заєць В.М., фізична особа ОСОБА_1 з 2009 року володіє такими об`єктами нежитлової нерухомості: нежитлові будівлі комплекс: сарай під літ. Б поз. 2 загальною площею 34,2 кв. м , вбиральня під літ. В, поз. 3; теплиця під літ. Г. поз. 4 загальна площа якої становить 660,2 кв. м., теплиця під літ. Е, поз.5 загальна площа 376,8 кв. м., теплиця під. літ. Ж, поз.6 загальна площа 349,1 кв. м., за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до договору оренди землі від 13.07.2021 №61, укладеного між Червоноградською міською радою та позивачем, ОСОБА_1 орендує земельну ділянку загальною площею 0,9747 га, яка розташована в АДРЕСА_3 , код КВЦПЗ 01.13 для іншого сільськогосподарського призначення з кадастровим №:01:001:0063. Договір укладено 13.07.2021 на 7 (сім) років (п. 8 договору).

Головним управлінням ДПС у Львівській області на підставі підпунктів 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПКУ визначено позивачу суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за платежем « 18010300» згідно податкового повідомлення-рішення № 0-1313 від 27.04.2023 року на суму 69239,63 грн. за 2022 рік

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи справу суд керується таким.

В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII запроваджено новий місцевий податок, а саме - податок на майно, який складається з трьох різновидів: транспортний податок, податок на майно, відмінне від земельної ділянки.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з пп.266.6.1 п.266.6 ст.266 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року. Ставка податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад.

Підпунктом «ж» 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України визначено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктом оподаткування, до яких віднесено будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років» від 18 січня 2001 року № 2238-III (далі Закон № 2238) сільськогосподарський товаровиробник це фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією .

Крім цього, до виробників сільськогосподарської продукції відносять юридичних осіб, фізичних осіб (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності (далі КВЕД), мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин (ст. 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» від 23 вересня 2008 року № 575-VI).

Законом № 2238 визначено, що продукція сільського господарства (сільськогосподарська продукція) це продукція, що виробляється в сільському господарстві та відповідає кодам Державного класифікатора продукції та послуг. Коди продукції сільського господарства та пов`язані з цим послуги визначені розділом 1 секції А «Продукція сільського господарства, лісового господарства та рибного господарства» Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11.10.2010 № 457

Отже, фізичні особи, які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою КВЕД з урахуванням Державного класифікатора продукції та послуг, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, володіють та використовують будівлі, споруди, що призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, відносяться до сільськогосподарських товаровиробників з метою визначення об`єкта оподаткування згідно підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Кодексу.

ОСОБА_1 на підставі договору оренди землі № 61 від 13.07.2021 є користувачем земельної ділянки код КВЦПЗ-01.12 для іншого сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :01:001:0063, яка розташована в АДРЕСА_3 загальною площею 0,9747 га. На земельній ділянці розміщені нежитлова будівля та тепличний комплекс. Позивач долучив копії технічних паспортів на вказані об`єкти нерухомості теплиці та сарай. Відповідач, на підставі підпунктів 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України визначив позивачу суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за платежем «18010300» за 2022 рік.

При цьому відповідач не врахував підпункт «ж» 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, відповідно до якого не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 № 507, зазначені вище будівлі, які належать на праві приватної власності позивачу, відносяться до групи «Будівлі нежитлові інші» (код 127), клас «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства» (код 1271), який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін.

З системного аналізу підпункту «ж» 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України суд дійшов висновку, що законодавець не встановив обов`язку сільськогосподарського товаровиробника безпосередньо використовувати будівлі/споруди у сільськогосподарській діяльності, а умовою звільнення таких об`єктів від оподаткування визначив цільове призначення їх використання та встановив вичерпний перелік підстав, коли податкова пільга не надається, а саме: у випадках, коли нерухомість здається власниками в оренду, лізинг, позичку.

Згідно доводів позивача, він використовує об`єкти нерухомості, за якими визначено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у сільськогосподарській діяльності, що підтверджується інформацією, наданою у листі Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області від 10.08.2023 №3/22-1338/01.02.-02.17 та не спростовано відповідачем. Відповідачем також не надано суду доказів, що зазначена нерухомість здається позивачем в оренду, лізинг чи позичку.

Отже, відповідно до приписів пп. «ж» пп. 266.2.2 п.266.2 статті 266 Податкового кодексу України, вказані об`єкти нерухомості (теплиці та сарай) не є об`єктом оподаткування і податок на нерухоме майно у досліджуваному випадку не повинен нараховуватись, а відтак, оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідача є протиправним.

Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд робить висновок, що позов слід задоволити повністю шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0-1313 від 27.04.2023 року про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 69239,63 гривень за 2022 рік.

Судові витрати щодо сплати судового збору стягнути з бюджетних асигнувань відповідача.

Що стосується судового збору, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такий підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0-1313 від 27.04.2023 року про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 69239,63 гривень за 2022 рік.

3. Cтягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, ) 1073,60 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 29.01.2024 року.

СуддяКостецький Назар Володимирович