Справа № 280/12446/21
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2024-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 січня 2024 року м. Дніпросправа № 280/12446/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Олефіренко Н.А., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Соловей Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.06.2023 р. (суддя Стрельнікова Н.В.) по справі за позовом Повного товариства «Ломбард «Мідас» ТОВ «РА» і Компанія» до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування рішень

в с т а н о в и В:

11.12.2021 р. ПТ «Ломбард «Мідас» ТОВ «РА і Компанія» звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ГУ ДПС в Запорізькій області про визнання протиправними та скасування рішень, де з врахуванням уточнень просили:

-визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-17 від 17.09.2021 р.;

-визнати протиправним та скасувати рішення № 000097507 від 18.01.2023 р щодо застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску;

-визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 17.09.2021 р.: № , № 17, № 17 та № 17.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.06.2023 р. адміністративний позов задоволений повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів, що підтверджували б порушення зазначені в акті документальної перевірки.

Не погодившись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, де просили скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.06.2023 р., ухвалити нове рішення, чим відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам, що є в матеріалах справи та неправильно застосовані норми матеріального права в зв`язку з чим прийняте незаконне рішення.

На апеляційну скаргу відвідача позивач надав відзив, де просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Дослідивши матеріали справи, докази по справі, та вислухавши учасників процесу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги в зв`язку з наступним.

Судом встановлено, що в період з 05.07.2021 по 13.08.2021 посадовими особами ГУ ДПС у Запорізькій області проведена документальна планова виїзна перевірка ПТ «Ломбард «Мідас» ТОВ «РА» і Компанія» за період діяльності з 01.01.2018 по 31.12.2020 з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, та за період 01.01.2011 по 31.12.2020 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

За результатами перевірки 20.08.2021 р. складений акт № 7752/08-01-07-11/30505866, де зафіксовані виявлені порушення.

Акт перевірки позивач оскаржив до ДПС України, але рішенням № 27192/6/99-00-06-02-01-06 від 01.12.2021 р. вимогу про сплату боргу (недоїмки) залишено без змін, скаргу в частині оскарження виконавчих документів задоволено частково, зобов`язано ГУ ДПС у Запорізькій області винести та направити нове рішення відповідно до вимог чинного законодавства, але оскаржувані ППР залишив без змін.

Так, на підставі акту перевірки 17.09.2021 р. відповідачем прийняті спірні податкові повідомлення - рішення, а саме:

- №17, де у зв`язку із порушенням пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, пп.164.2.17 "е" п. 164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, з урахуванням п.164.5 ст. 164 ПК України збільшена суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 109154,64 грн., із яких 71280 грн. сума грошового зобов`язання за податковими зобов`язаннями, 17820 грн. штраф, а також 20054,64 грн. пені;

- №17, де у зв`язку із порушенням пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, пп.164.2.17 "е" п. 164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, з урахуванням п.164.5 ст.164 ПК України збільшена сума грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 1464,66 грн., із яких 1114,53 грн. сума грошового зобов`язання за податковими зобов`язаннями, 278,63 грн. штраф, 71,50 грн. пеня;

- №17, де на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 пункту 56 підрозділу 10 розділу XX і пункту 119.1 статті 119 ПК України застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1020 грн;

- №, де у зв`язку із порушенням п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134., ст.134, пп. 139.2.1 п.139.2 ст. 139 ПК України, ст.1, ст.4, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" збільшена сума грошового зобов`язання з податку на прибуток на суму 6455221 грн., із яких 5640402 грн. сума грошового зобов`язання за податковими зобов`язаннями, 814819 грн. штраф;

- від 17.09.2021 р. вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-17, чим у зв`язку з порушенням п.1 ч.1 ст. 7 та п.5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на підставі ст. 25 цього Закону визначено до сплати суму недоїмки у розмірі 87120 грн.;

- від 18.01.2022 р. рішення №7, чим у зв`язку з порушенням п.1 ч.2 ст. 6, ч.2, ч.5, ст.8, ч.8 ст. 9, пп.3 п.11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» застосовані штрафні санкції за донарахування податковим органом своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 43560 грн. (складено на підставі Рішення ДПС України №27192/6/99-00-06-02-01-06 від 01.12.2021 взамін скасованого рішення №17 від 17.09.2021 про застосування штрафних санкцій).

Стосовно ППР №17 від 17.09.2021 щодо порушення вимог нарахування та сплати ПДФО із доходів виплачених ОСОБА_1 та недотримання положень п.п. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164, п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п. 54.2 ст. 54, п. 57.1 ст. 57 ПК України, в результаті чого занижене податкове зобов`язання по сплаті до бюджету податку на доходи фізичних осіб за 2018 р. на суму 71 280 грн.

Статтею 57 ПК України передбачено, що « 57.1. Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом».

Відповідно статті 164 ПК України встановлено, що « 164.1. Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

164.1.1. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

164.1.2. Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

164.1.3. Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

164.2. До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються:

164.2.1. доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту);…».

Згідно статті 168 ПК України встановлено, що « 168.1. Оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом.

168.1.1. Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу».

З матеріалів справи слідує, що 02.01.2018 р. між ПТ «Ломбард «Мідас» ТОВ «РА» і Компанія», як «замовником» та ФОП ОСОБА_1 , як «виконавцем» укладений договір про надання консультаційно інформаційних послуг по оцінці та прийому виробів із дорогоцінних металів та побутової техніки, згідно чого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати консультативно інформаційні послуги по оцінці та прийому виробів із дорогоцінних металів та побутової техніки менеджерам відділень замовника, вказаних в додатку до договору.

Спосіб надання послуг замовник вибирає самостійно, основним з яких є дистанційний за власним розсудом, чи в особо складних ситуаціях, що вимагають особисту присутність, виконавець має право прибути у відділення замовника для особистого огляду предмету чи надання послуг безпосередньо на місці.

1.3.Послуги надаються виконавцем не нормативно по запиту замовника в слідуючі періоди часу: 1.3.1 В будні дні в період часу 18.00 до 20.00 замовник має право отримати послуги без обмеження за кількістю;

1.3.2 У вихідні дні в період часу з 11.00 до 17.00. замовник має право отримати послуги не більше чим по 8 зверненням до виконавця.

1.7 Даний Договір є договором про надання послуг у відповідності з розділом 63 ЦК України;

1.8.Даний договір не містить умов трудового договору і на нього, відповідно, не розповсюджуються норми трудового законодавства. Виконавець не має права на гарантії, пільги та компенсації, передбаченні трудовим законодавством України (оплата лікарняних, відпусток і т.п.).

2.1. За виконану роботу Замовник оплачує виконавцю 33 000 грн в місяць згідно актів виконаних робіт.

Виконання даного договору підтверджується: свідоцтвом про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_1 ; оборотньо сальдовою відомістю контрагента ФОП ОСОБА_1 за 2018 р.; карточкою рахунку ФОП ОСОБА_1 за 2018 р.; Актами здачі прийому виконаних робіт; звітами до договору, платіжними дорученнями, звітами про суми нарахованого доходу застрахованої особи та суми нарахованого єдиного внеску; квитанціями.

Крім того, судом встановлено, що відповідно трудового договору, укладеного 10.06.2016 р. між ПТ «Ломбард «Мідас» ОСОБА_2 та Компанія», як роботодавцем та ОСОБА_1 , як працівником укладений трудовий договір, згідно чого працівник приймається на посаду заступника директора, де 3.1.Працівник приймає на себе такі зобов`язання: 3.1.1. Виконувати завдання і обов`язки передбачені посадовою інструкцією у відповідності до займаної посади; 3.1.2. Дотримуватися трудової дисципліни, правил внутрішнього трудового розпорядку, виконувати вимоги щодо охорони праці та техніки безпеки; 3.1.3. Своєчасно і у повному обсязі виконувати трудові обов`язки, накази та розпорядження локальні нормативні акти Роботодавця (правила інструкції, положення тощо). 4.1. Норми тривалості робочого часу працівника становлять 40 годин на тиждень. Початок роботи о 8.00. Закінчення роботи о 17.00. Перерва з 12.00 до 13.00. Вихідні дні субота, неділя. 4.2. Працівнику надається щорічна основна відпустка тривалістю 24 календарних днів за кожний робочий рік.

Виконання трудового договору підтверджено: квитанцією про виплату заробітної плати, відомістями про нарахування заробітної плати.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач зазначає, що ОСОБА_1 , працюючи найманим працівником та ФОП, виконувала один і той же обсяг робіт, в один проміжок часу, однак, матеріалами справи підтверджено, що діяльність ОСОБА_1 , як найманого працівника та ФОП є різною, оскільки як найманий працівник ОСОБА_1 виконувала посадові обов`язки, в приміщеннях позивача в робочий час з 8.00 до 17.00 з перервою 12.00- 13.00, вихідні дні: субота, неділя.

Посадові обов`язки ОСОБА_1 пов`язані з виконанням управлінських функцій: контроль за виконанням угод із контрагентами; організація управлінського обліку, слідкування за дотриманням фінансового плану; контроль за трудовою дисципліною, налагодження нових партнерських та ділових зв`язків.

Крім того, ОСОБА_1 , як ФОП не підпорядковувалася внутрішньому трудовому розпорядку, надавала послуги на нерегулярній основі, періодично, по запиту замовника відповідно умов Договору в період часу: будні дні з 18.00 до 20.00, у вихідні дні з 11.00 до 17.00 годин і не щоденно, дистанційно.

Також встановлено, що діяльність ФОП ОСОБА_1 та діяльність найманого працівника ОСОБА_1 , як заступника директора ломбарду, не є одинаковими.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приймаючи до уваги той факт, що позивач при виплаті доходів ФОП ОСОБА_1 не утримував ПДФО та не сплачував за ФОП Єдиний внесок, погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях позивача порушень вимог трудового законодавства щодо нарахування та сплати ЄСВ та ПДФО під час виплати винагороди ФОП ОСОБА_1 , в зв`язку з чим вимога № ю-17 від 17.09.2021 р., рішення № 7 від 18.01.2022 р. та ППР № 17 від 17.09.2021 р. підлягають скасуванню.

Стосовно ППР №17 від 17.09.2021 р. щодо допущення помилок( код 99 податковий номер фізичної особи недійсний або серія та номер паспорту відсутні в окремому реєстрі ДРФО (рнркпп НОМЕР_1 ознака 140)) та не відображення доходів у вигляді заробітної плати та застосування п. 119.1 ст. 119 ПК України.

Статтею 119 ПК України передбачено, що «119.1. Неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не в повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми, нараховані (виплачені) фізичним особам за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень».

Відповідно Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного податку, встановлює, що за ознакою 140 виплачуються аліменти.

Статтею 165 ПК України передбачено, що « 165.1. До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи:

…165.1.14. аліменти, що виплачуються платнику податку згідно з рішенням суду або за добровільним рішенням сторін у сумах, визначених згідно із Сімейним кодексом України, у тому числі аліменти, що виплачуються нерезидентом;…».

Як слідує з матеріалів справи, виплачені ОСОБА_1 доходи в розмірі 100100 грн у 3 кварталі 2018 р., та 295 900 грн у 4 кварталі 2018 р. були відображені у звіті форми 1-ДФ і допущена позивачем помилка не потягла зменшення чи збільшення її податкових зобов`язань чи зміни платника податку.

Враховуючи вищевикладегне, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування п.119.1 ст. 1129 ПК України.

Стосовно ППР № 17 від 17.09.2021 р. щодо використання автомобіля SKODA держ. номер НОМЕР_2 в особистих потребах та вартість використання паливно мастильних матеріалів в сумі 5077,31 грн вважати додатковим благом і обкладати податоком на доходи фізичних осіб, суд апеляційної інстанції зазначає, що такий висновок відповідача є, лише, припущенням, нічим не підтвердженим.

Як слідує з матеріалів справи, на балансі позивача в перевіряємий період був єдиний автомобіль CHEVROLET LACETTI, державний номер НОМЕР_3 .

Відповідачем не доведений факт використання позивачем автомобіля SKODA держ. номер НОМЕР_2 .

Крім того, вартість витраченого пального відповідачем розрахована за середніми цінами палива за типом пального «дизель», а автомобіль позивача використовує «бензин».

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність даного ППР.

Стосовно ППР № від 17.09.2021 р. щодо заниження податковизх різниць та підтвердження господарських операцій.

Статтею 134 ПК України передбачено, що « 134.1. Об`єктом оподаткування є:

134.1.1. прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу».

Відповідно статті 139 ПК України встановлено, що « 139.2. Резерв сумнівних боргів або резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів).

139.2.1. Фінансовий результат до оподаткування збільшується:

на суму витрат на формування резерву сумнівних боргів або резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів) відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

на суму витрат від списання дебіторської заборгованості понад суму резерву сумнівних боргів або понад резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів)».

З матеріалів справи вбачається, що в 2018 р. в ломбарді відсутня була угода із Держспецзв`язком щодо прийняття та доставки до державної скарбниці ювелірних виробів, а також оплати в безготівковій формі, тому керівник ломбарду ОСОБА_2 відправляв ювелірні вироби до держскарбниці за власний рахунок, після чого на підставі розрахункових документів отримував компенсацію витрат на підставі авансових звітів, тому доводи відповідача не підтверджені жодними доказами, оскільки виплачені 8 455,23 грн є не дебіторською заборгованістю позивача, а кредиторською.

Крім того, страховий резерв ломбарду формується по однорідним видам заборгованості. Основний вид діяльності позивача кредитування і передумова для створення резерву сумнівних боргів - це захист від ризику не повернення кредиту, в зв`язку з чим фактор ризику в будь якому випадку - це понесення збитків через не повернення боргу, в зв`язку з чим відсутні підстави для створення окремих страхових резервів для кожного випадку виникнення заборгованості, що не передбачено і чиним законодавством.

Також судом встановлено, що до перевірки позивачем надані документи на підтвердження створення страхового резерву під операції, заборгованість за якими відображена на рахунках бухгалтерського обліку 377 та 373.

Таким чином, судом встановлено, що на час перевірки позивач мав резерв сумнівних боргів, єдиним призначенням якого було страхування ризику появи дебіторської заборгованості і сума створеного резерву завжди перевищувала суму списаної дебіторської заборгованості, в зв`язку з чим відсутнє порушення в діях позивача, передбачене ст.ст. 134,139 ПК України.

Крім того, судом встановлено, що до перевірки позивач надав відповідачу договори, первинні документи, довідки, ліцензії, тобто ті документи, що формують показники податкового та бухгалтерського обліку та підтверджують реальне здійснення господарських операцій.

Статтею 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що « 5. Підприємство самостійно:

визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства;

обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних;

розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів;

затверджує правила документообороту і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку;…».

Згідно статті 9 Закорну України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні « 1. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

3. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.

Права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку».

Відповідно статті 44 ПК України встановлено, що « 44.1. Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

44.2. Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування».

Таким чином, висновок відповідача щодо ненадання позивачем журналів, ордерів та відомостей при наявності всіх первинних документів не є підставою для визначення нереальності господарських операцій, а також не підтвердження правомірності витрат підприємства та показників заявлених витрат.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції повністю погоджується з висновоками суду першої інстанції та вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 315,316, 321,322,325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.06.2023 р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Н.А. Олефіренко

суддя А.В. Суховаров