Справа № 420/32749/23
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Бутенка А.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просив:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за безпосередню участь у бойових діях (забезпечення здійснення заходів з національної безпеки оборони, відсічі і стримування збройної агресії), встановлену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. за періоди вересень 2022 року в сумі 98 500 грн., грудень 2022 року в сумі 98 500 грн. та січень 2023 року в сумі 98 500 грн.;

- зобов`язати вчинити певні дії військову частина НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за безпосередню участь у бойових діях (забезпечення здійснення заходів з національної безпеки оборони, відсічі і стримування збройної агресії), встановлену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. за періоди вересень 2022 року в сумі 98 500 грн., грудень 2022 року. в сумі 98 500 грн., січень 2023 року в сумі 98 500 грн. та березень 2023 року - 30000 грн.;

- зобов`язати вчинити певні дії військову частина НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 :

- щомісячну премію за особливий внесок у загальні результати служби у розмірі 613% посадового окладу в сумі - 110 103,19 грн., надбавку за особливі проходження служби 87,8% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років в сумі - 15 320,22 грн., за період з 01 по 18 червня 2023 року;

- компенсацію за невикористану щорічну основна відпустка за 2022 рік в кількості 18 (вісімнадцять) діб в сумі - 10 332 грн.;

- компенсацію за невикористану щорічну основна відпустка за 2023 рік в кількості 10 (десять) діб в сумі - 8 610 грн.;

- грошову допомогу для оздоровлення за 2023 рік в сумі - 26 180 грн.;

- матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік в сумі -26 180 грн.;

- одноразову грошову допомогу у разі звільнення у розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби - за 15 повних календарних місяців служби у розмірі 60 (шістдесяти) відсотків в сумі - 15 708 грн.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивача звільнено у запас за підпунктом «г» (через сімейні обставини) пункту два частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Військовослужбовець брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Однак, на сьогодні ОСОБА_1 не отримав винагороду за безпосередню участь у бойових діях. Також, позивач зазначає, що з ним не проведено повного розрахунку при звільненні, оскільки він не отримав в повному обсязі належне йому грошове забезпечення, а саме компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку, грошову допомогу для оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, одноразову грошову допомогу у разі звільнення за 15 повних календарних місяців служби.

19.12.2023 року від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що позивачеві нараховано та виплачено щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за вересень 2022 у розмірі 100000 грн, що підтверджується карткою особового рахунку військовослужбовця, наданою фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_1 та відомістю зарахувань заробітної плати ПАТ КМ «Приват банк», згідно якої нараховані кошти додаткової винагороди за вересень 2022 року зараховано на рахунок Позивача 14.02.2023 разом із грошовим забезпеченням за січень 2023 року. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 349 позивач вважається таким, що 30.12.2022 року самовільно залишив військову частину. Повернення позивача із самовільного залишення військової частини 04.01.2023 зафіксовано в наказі командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 349. За фактом самовільного залишення військової частини позивачем наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 1476 було призначене службове розслідування, за підсумками якого згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 91 підтверджено факт самовільного залишення місця служби позивачем зі зброєю у період з 30.12.2022 по 04.01.2023. Факт наявності законних підстав на вибуття Позивача з району виконання завдання за призначенням не знайшов свого підтвердження під час проведення службового розслідування. Відповідно до пункту 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 91, наказано помічнику командира частини з фінансово-економічної роботи, відповідно до абз. 2 пункту 5 розділу XVI наказу Міністерства Оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», позивача позбавлено премії в повному обсязі за грудень 2022 року та січень 2023 року. Також, перебуваючи в районі зосередження військової частини НОМЕР_2 позивач не приймав ніякої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії протягом березня 2023 року. Щодо вимог Позивача про нарахування та виплати Позивачеві матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань. Порядок виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2023 році врегульовано приписами, закладеними в Окремому дорученні Міністра Оборони України № 2683/з від 01.02.2023. Про жодну із перелічених в окремому дорученні підстав, які можуть бути наявні у Позивача, командуванню військової частини на момент виключення Позивача зі списків особового складу військової частини, як і на сьогоднішній день, не відомо, у зв`язку з чим, у командування військової частини відсутні законні підстави щодо нарахування та виплати Позивачеві матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік. Щодо вимог Позивача про нарахування та виплати Позивачеві грошової допомоги для оздоровлення за 2023 рік. Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату. Вивченням рапортів на звільнення Позивача встановлено, що Позивач не звертався до командування військової частини НОМЕР_1 щодо виплати допомоги для оздоровлення за 2023 рік. Таким чином, у командування військової частини відсутні законні підстави для нарахування та виплати Позивачеві грошової допомоги для оздоровлення за 2023 рік, у тому числі. Також, позивачу було здійснено нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у разі звільнення у розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, компенсацію за невикористану щорічну основну відпустки, щомісячну премію за особливий внесок у загальні результати служби, надбавку за особливі проходження служби 87,8% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Заяви чи клопотання від сторін.

19.12.2023 року від представника Військової частини НОМЕР_1 надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.

22.01.2023 року від представника відповідача надійшли письмові пояснення по справі.

Процесуальні дії, вчинені судом.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28.11.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 21.12.2023 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін; призначено судове засідання на 17.01.2024 року.

17.01.2024 року протокольною ухвалою суду відкладено розгляд справи та призначено наступне судове засідання на 22.01.2024 року.

У судове засідання призначене на 22.01.2024 року сторони не прибули, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлялися належним чином та своєчасно, що підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах справи.

Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника, у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги по всій території України.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАСУ неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч.9 ст.205 КАСУ якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження.

Обставини справи.

ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.06.2023 року № 171, матроса ОСОБА_1 , старшого навідника гранатометного відділення взводу вогневої підтримки десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , звільнено наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 27 травня 2023 року № 122 - PC у запас за підпунктом «г» (через сімейні обставини) пункту два частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вислуга років станом на 18 червня 2023 року становить: календарна -03 роки 11 місяців, пільгова - 01 рік 07 місяців, загальна - 05 років 07 місяців.

Виплатити щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 613% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби 87,8% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за період з 01 по 18 червня 2023 року.

Відповідно до статті 162 Закону України «Про відпустки», пункту 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», пункту 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, відпустка як учасника бойових дій за 2022, 2023 роки у кількості 28 (двадцять вісім діб не використовувалась та не компенсувалась.

Щорічна основна відпустка за 2022 рік не використана в кількості. 18 (вісімнадцять) діб.

Щорічна основна відпустка за 2023 рік не використана в кількості 10 (десять) діб.

Відповідно до абз.3 п.14 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей виплатити грошову компенсацію за 18 (вісімнадцять) діб не використаної щорічної основної відпустки за 2022 рік.

Відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей виплатити грошову компенсацію за 10 (десять) діб не використаної щорічної основної відпустки за 2023 рік.

Відповідно до пункту 23.2 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, грошову допомогу для оздоровлення за 2023 рік не отримав.

Відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік не отримав.

Відповідно до пункту 1 Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року № 460, виплатити одноразову грошову допомогу у разі звільнення у розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби - за 15 повних календарних місяців служби у розмірі 60 (шістдесяти) відсотків.

Відповідно до довідки від 04.07.2023 року № 41/1115, ОСОБА_1 , у період з 05.08.2022 по 20.09.2022, з 16.11.2022 по 23.12.2022 безпосередньо брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Позивач звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 із запитом щодо виплати додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року.

Листом військова частина НОМЕР_1 повідомила, що згідно з наказами командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) позивач отримав відповідні виплати:

наказ командира військової частини НОМЕР_1 №975 від 05.10.2022 здійснено виплату за вересень у розмірі 100 000 грн.;

наказ командира військової частини НОМЕР_1 №1151 від 05.11.2022 винагорода за жовтень не виплачувалась у зв`язку самовільним залишенням військової частини, довідка-доповідь №1112/602 від 05.10.2022;

наказ командира військової частини НОМЕР_1 №1276 від 05.12.2022 здійснено виплату за листопад у розмірі 100 000 грн.;

наказ командира військової частини НОМЕР_1 №8 від 05.01.2023 винагорода за грудень не виплачувалась у зв`язку самовільним залишенням військової частини, довідка-доповідь №1112/1254 від 30.12.2023;

наказ командира військової частини НОМЕР_1 №214 від 05.02.2023 винагорода за січень не виплачувалась у зв`язку самовільним залишенням військової частини, довідка-доповідь №1112/1254 від 30.12.2023;

наказ командира військової частини НОМЕР_1 №352 від 05.03.2023 здійснено виплату за лютий у розмірі 100 000 грн.

Позивач зазначає, що на сьогоднішній день не отримав:

- додаткову винагороди за безпосередню участь у бойових діях (забезпечення здійснення заходів з національної безпеки оборони, відсічі і стримування збройної агресії), встановлену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 р. за вересень 2022 року - 98 500 грн., за грудень 2022 року - 98 500 грн., за січень 2023 року - 98 500 грн. та за березень 2023 року - 30000 грн.

- заробітну плату грудень 2022 року -17985,41 грн. та за січень 2023 року - 17985,41 грн. Загальна сума не виплаченої винагороди становить - 35970,82 грн.;

- щомісячну премію за особливий внесок у загальні результати служби у розмірі 613% посадового окладу в сумі -110 103,19 грн., надбавку за особливі проходження служби 87,8% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років в сумі -15 320,22 гри., за період з 01 по 18 червня 2023 року;

- компенсацію за невикористану щорічну основна відпустка за 2022 рік в кількості 18 (вісімнадцять) діб в сумі -10 332 грн.;

- компенсацію за невикористану щорічну основна відпустка за 2022 рік в кількості 10 (десять) діб в сумі - 8 610 грн.;

- грошову допомогу для оздоровлення за 2023 рік в сумі - 26 180 грн.;

- матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік в сумі -26180 грн.;

- одноразову грошову допомогу у разі звільнення у розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби - за 15 повних календарних місяців служби у розмірі 60 (шістдесяти) відсотків в сумі - 15 708 грн.

Вважаючи такі дії протиправними позивач звернувся до суду з цим позовом.

Джерела права й акти їх застосування.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України від 25.03.1992 року №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносини у цій галузі визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі Закон №2011-ХІІ).

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону №2011-XII грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

У відповідності до ч.1 ст.10-1 Закону № 2011-ХІІ, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.

Так, абзацом третім пункту 14 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України "Про відпустки".

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям збройних сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 (далі Порядок № 260), грошове забезпечення у разі звільнення з військової служби виплачується: військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністром оборони України строків) або до дня закінчення щорічної відпустки, яка надається після здавання справ та посади.

Відповідно до п.п. 1-2 Розділу XXIV Порядку № 260, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Військовослужбовцям, прийнятим (призваним) на військову службу із запасу, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачується в календарному році, у якому вони призначені та вступили до виконання обов`язків за посадами.

Згідно з п. 7 Розділу XXIV Порядку № 260 розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України. До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

За приписами п. 9 Розділу XXIV Порядку № 260 виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Згідно з рішенням Міністра оборони України від 01.02.2023 року № 2683/з матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачують військовослужбовцям у розмірі місячного грошового забезпечення, виключно за наявності таких підстав:

смерть військовослужбовця та/або його дружини(чоловіка), дітей, батьків;

поранення військовослужбовця, отриманого при виконанні завдань під час воєнного стану;

у разі наявності у військовослужбовця інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;

порушення стану здоров`я військовослужбовця, перебування його на лікуванні, реабілітації, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз, довідка про захворювання, постанова військово-лікарської комісії), а саме: онкологічне захворювання (хірургічне лікування, променева та (або) хіміотерапія); захворювання на туберкульоз, ВІЛ/СНІД, вірусний гепатит В, С;

безперервне перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, які пов`язані із захистом Батьківщини (більше 30 днів поспіль), внаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної систем, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, проти рецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів;

сім`ям військовослужбовців, які захоплені в полон (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) чи заручниками, а також інтернованим в нейтральних державах або визнані безвісно відсутніми.

Відповідно до п.п.1-2 Розділу XXIІІ Порядку № 260, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.

Пунктом 6 передбачено, що Розділу XXIІІ Порядку № 260 розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які були призвані на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, при звільненні зі служби виплачується одноразова грошова допомога в порядку та розмірах, визначених Порядком та умовами виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року № 460.

Відповідно до п.п. 1,4 Порядку та умови виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби № 460, військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Допомога виплачується з розрахунку місячного грошового забезпечення (без урахування винагород), на яке має право військовослужбовець на день звільнення.

Обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки регулюється Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (далі Порядок № 100).

Так, відповідно до п.7 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки.

28.02.2022 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Відповідно до пункту 1 Постанови №168 (в редакції на час виникнення спірних відносин) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Так, згідно з п.15 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260, до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, зазначені у пункті 2 цього розділу, які, зокрема, самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували),- за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Відповідно до пункту 2-1 Постанови №168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

За змістом пункту 1 окремого доручення Міністра оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022 (далі - окреме доручення № 912/з/29, яке почало діяти з 01.06.2022) під терміном безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях слід розуміти виконання військовослужбовцем:

бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій,

бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;

бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно- розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

здійснення заходів з виводу сил та засобів з під удару противника (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій).

За визначенням статті 1 Закону України "Про оборону України" від 06.12.1991 року №1932-ХІІ бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння); воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України; район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.

Відповідно до пункту 3 Телеграми міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29 документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Підтвердженням безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах є довідка командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець.

За визначенням підпункту 2.1.6 Інструкції з діловодства в Збройних Силах України, затвердженої Наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 року № 124, бойовий наказ - акт військового управління за встановленою формою, яким відповідно до плану операції (бойових дій) доводяться бойові завдання підпорядкованим військам (силам). Як правило, використовується для постановки бойових завдань в оперативно-тактичній та тактичній ланці; бойове розпорядження - розпорядчий документ, яким доводяться бойові завдання підпорядкованим військовим частинам (установам) і підрозділам; довідка - документ інформаційного характеру, що підтверджує факти з життя чи діяльності військовослужбовців (працівників) і різні обставини діяльності військових частин (установ); рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру; звіт (донесення) - це документ, що містить відомості про виконання плану, завдання, підготовку заходів, доручень і проведення заходів та подається вищій посадовій особі чи до військової частини (установи).

Висновки суду.

Щодо виплати додаткової винагороди за безпосередню участь у бойових діях (забезпечення здійснення заходів з національної безпеки оборони, відсічі і стримування збройної агресії), встановлену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року.

Суд звертає увагу, що Постановою №168 визначені дві категорії військовослужбовців, які мають право на виплату підвищеної до 100000,00 грн додаткової винагороди, а саме: 1) військовослужбовці, які брали особисту та безпосередню участь у бойових діях; 2) військовослужбовці, які брали особисту та безпосередню участь у заходах на території ведення бойових дій.

Отже, щомісячна додаткова винагорода (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірі 100000 гривень, встановлена Постановою №168, виплачується військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах), види яких визначені у Телеграмі міністра оборони України від 23.06.2022 року №912/з/29.

Передбачений перелік видів бойових дій і заходів, які вважаються безпосередньою участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, є вичерпним.

З урахуванням пункту 1 Постанови №168 (в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин) та телеграми Міністра оборони України від 23.06.2022 року №912/з/29, право на отримання щомісячної додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень, встановленої Постановою №168, виникає у військовослужбовця за наявності розпорядчого документа, яким доводяться бойові завдання (бойовий наказ або бойове розпорядження), та документа, який підтверджує виконання цим військовослужбовцем поставлених бойових завдань (журнал бойових дій, журнал ведення оперативної обстановки, бойове донесення, рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), тощо) під час бойових дій або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, безпосередньо в районах бойових дій.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , у період з 05.08.2022 по 20.09.2022 року, з 16.11.2022 по 23.12.2022 року безпосередньо брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що підтверджується довідкою командира військової частини НОМЕР_1 від 04.07.2023 року № 41/1115.

Так, згідно з пп. 195 п. 1 рапорту командира стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_2 від 01.10.2022 року № 15290, позивачеві належить до виплати додаткова винагорода в розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях за період з 01.09.2022 по 30.09.2022 року, підстава: бойовий наказ БН/4т/ОКП від 05.08.2022 року.

Згідно з п. 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05.10.2022 року № 975 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям призваним по мобілізації» помічнику командира військової частини з фінансово-економічної роботи - начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 визначено виплатити особовому складу військової частини, за період участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) додаткову винагороду в розмірі 100000 грн 00 коп. в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження би та участь у таких діях та заходах за період з 01 вересня по 30 вересня 2022 року, відповідно до додатку 2 до цього наказу.

Так, згідно з додатком 2 до зазначеного наказу встановлено, що ОСОБА_1 належала до виплати додаткова винагорода в розмірі 100 000 грн 00 коп. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях за період з 1 вересня по 30 вересня 2022року (30 днів).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 31.01.2023 року № 56 спростовано факт самовільного залишення військової частини ОСОБА_1 у період з 15.10.2022 по 21.10.2022 року за порушення вимог ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що виразилось у неналежному виконанні обов`язків служби, відсутності доповіді безпосередньому командиру про факт вибуття на лікування та повернення з лікувального закладу. Позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення - сувора догана, що слугувало підставою для призначення до виплати позивачеві 80 відсотків, встановленого розміру щомісячної премії за місяць притягнення до дисциплінарної відповідальності - за січень 2023 року, відповідно до вимог абз. 3 п. 4 розділу XVI Порядку, виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260.

Відповідно до п. 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 31.01.2023 року № 56 помічнику командира військової частини - начальнику фінансово-економічної служби надано вказівку щодо перерахунку і виплати додаткової винагороди за вересень 2022 року, яка 14.02.2023 року була зарахована на рахунок позивача разом із грошовим забезпеченням за січень 2023 року, та відповідно до п. 6 даного наказу надано вказівки начальнику стройової частини відділення персоналу штабу щодо внесення змін до наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.10.2022 року № 263 та від 31.10.2022 року № 289 стосовно позивача, щодо перебування останнього на лікуванні у період з 15.10.2022 по 21.10.2022 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.01.2023 року № 31 скасовано пункт 2.2.15. наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.10.2022 року № 263 про самовільне залишення військової частини ОСОБА_1 .

Таким чином, позивач отримав додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року за період з 01.09.2022 по 30.09.2022 року, що підтверджується відомостями про нарахування заробітної плати.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05.01.2023 року № 8 рапорту командира 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 від січня 2023 року, ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 100 000,00 грн., передбачену Постановою №168 за період з 01.12.2022 по 31.12.2022 року не отримав у зв`язку із самовільним залишенням військової частини.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05.02.2023 року № 214 та рапорту командира 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 від лютого 2023 року, ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 100 000,00 грн., передбачену Постановою №168 за період з 01.01.2023 по 31.01.2023 року не отримав у зв`язку із самовільним залишенням військової частини.

Також, судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 349 від 30.12.2022 року, матрос ОСОБА_1 30.12.2022 року самовільно залишив військову частину.

04.01.2023 року командиром батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 складено протокол серії А0216 № 3 про військове адміністративне правопорушення за частиною 4 статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за самовільне залишення військової частини.

Постановою Мар`їнського районного суду Донецької області від 06.04.2023 року по справі № 237/115/23 закрито провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч.4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, оскільки постановою Мар`їнського районного суду Донецької області від 06.04.2023 року встановлено факт відсутності в діях ОСОБА_1 порушення ч. 4 ст.172-11 КУпАП (самовільне залишення військової частини), у відповідача були відсутні підстави для не нарахування та не виплати додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року за періоди з 01.12.2022 по 31.12.2022 року та з 01.01.2023 по 31.01.2023 року.

Відповідно до рапорту командира 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 від квітня 2023 року, ОСОБА_1 у період з 01.03.2023 по 30.03.2023 року перебував поза межами району ведення воєнних (бойових) дій.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям» установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Таким чином, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям» позивач має право на отримання додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, за період з 01.03.2023 по 31.03.2023 року.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача у даному випаду є зобов`язання військову частина НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за безпосередню участь у бойових діях (забезпечення здійснення заходів з національної безпеки оборони, відсічі і стримування збройної агресії), встановлену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року за періоди з 01.12.2022 по 31.12.2022 року та з 01.01.2023 по 31.01.2023 року в розмірі до 100000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, та за період з 01.03.2023 по 31.03.2023 року в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.

Позивачем у позовній заяві вказано, що відповідач не провів із позивачем розрахунку щодо виплати надбавки за особливі проходження служби 87,8% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, премії за особливий внесок у загальні результати служби у розмірі 613% посадового окладу з 01 по 18 червня 2023 року.

Матеріали справи свідчать, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.06.2023 року № 171 приписано виплатити щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 613% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби 87,8% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за період з 01 по 18 червня 2023 року.

Так, згідно розрахунку нарахування та виплати грошового забезпечення, позивачу виплачено надбавку за особливості проходження служби 87,8% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років та премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 613% посадового окладу з 01 по 18 червня 2023 року, у розмірі 29 318,19 грн.

Щодо виплати компенсації за невикористану щорічну основна відпустка за 2022-2023 роки.

Суд зазначає, що у випадку звільнення з військової служби у військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) виникає право, зокрема, на грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.06.2023 року № 171, ОСОБА_1 не використана щорічна основна відпустка за 2022 рік в кількості 18 (вісімнадцять) діб та щорічна основна відпустка за 2023 рік в кількості 10 (десять) діб.

В абз. 8-9 наказу від 18.06.2023 року № 171 призначено виплатити грошову компенсацію за 18 (вісімнадцять) діб не використаної щорічної основної відпустки за 2022 рік та за 10 (десять) діб не використаної щорічної основної відпустки за 2023 рік.

Згідно з розрахунком виплати компенсації за невикористану щорічну основну відпустку, відповідачем нараховано та виплачено компенсацію за 24 день (8 днів за 2023 рік та 16 днів за 2022 рік) у розмірі 20 989,37 грн., що не відповідає наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.06.2023 року № 171.

Як встановлено судом, наказом від 18.06.2023 року № 171 позивачеві визначена виплата компенсації за дні невикористаної щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки кількістю 28 днів.

Доказів виплати позивачеві компенсації за всі 28 днів невикористаної щорічної основної відпустки на момент винесення рішення у справі матеріали справи не містять. Крім того, відповідач не обґрунтував своє рішення щодо нарахування та виплати компенсації саме за 24 дні не використаної відпустки, хоча в наказі від 18.06.2023 року № 171 передбачено 28 днів.

Додатково суд звертає увагу, що під час розрахунку компенсації за невикористану щорічну основна відпустка, відповідач не дотримався Порядку обчислення середньої заробітної плати №100. Оскільки фактично обчислив середню заробітну плату для компенсації за невикористані відпустки шляхом ділення отриманого грошового забезпечення за один місяць, на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду.

Щодо виплати грошової допомогу для оздоровлення за 2023 рік.

З аналізу положень Порядку №260 вбачається, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, один раз на рік надається грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям за місцем штатної служби в разі вибуття їх у щорічну основну відпустку або без вибуття у відпустку (за їх зверненням (рапортом) протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини.

Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач не звертався із рапортом про виплату йому грошової допомоги для оздоровлення під час звільнення чи під час проходження військової служби.

Відповідно до довідки про нарахування заробітної плати вбачається, що розмір грошового забезпечення позивача за травень 2023 року (місяць, що передує звільненню) становить 24 298,62 грн.

Також, матеріалами справи підтверджено, що військовою частиною нараховано та виплачено ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення у розмірі 24 298,62 грн., що відповідає грошовому забезпеченню позивача за місяць.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про те що вимоги позивача в цій частині є необґрунтованими та безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Щодо виплати матеріальної допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік.

З аналізу положень законодавства вбачається, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, який виплачується один раз на рік за заявою військовослужбовця, який проходить службу, на підставі наказу командира військової частини, у разі наявності фонду грошового забезпечення.

Суд звертає увагу, що виплата матеріальної допомоги здійснюється за місцем служби згідно з рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира, а командиру - наказу вищого командира за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

У рапорті на ім`я командира військової частини вказується причина звернення та додаються документи, що її підтверджують.

Суд зазначає, що позивач не надав суду доказів про те, що він звертався до відповідача із відповідною заявою (рапортом) про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань безпосередньо під час звільнення чи під час проходження військової служби.

Враховуючи факт того, що позивач з відповідним рапортом не звертався, у відповідача не виникло обов`язку здійснювати виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, оскільки право ініціювати виплату вказаного виду матеріальної допомоги належить виключно військовослужбовцю за наявності підстав передбачених рішенням Міністра оборони України від 01.02.2023 року № 2683/з, а тому вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення у розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби - за 15 повних календарних місяців служби у розмірі 60 (шістдесяти) відсотків.

Як встановлено судом, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.06.2023 року № 171 приписано виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у разі звільнення у розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби - за 15 повних календарних місяців служби у розмірі 60 (шістдесяти) відсотків.

Проте, відповідачем здійснено виплату за 12 повних календарних місяців служби. Мотивуючи свої дії відповідач посилався на те, що позивач у грудні 2022 року, січні 2023 року та травні 2023 року перебував у самовільному залишенні частини, тому відповідач не врахував вказані три місяці.

Як вже зазначалося судом, постановою Мар`їнського районного суду Донецької області від 06.04.2023 року по справі № 237/115/23 закрито провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом

Таким чином, Мар`їнським районним судом Донецької області встановлено, що у період з 30.12.2022 по 04.01.2023 року позивач перебував у відпустці.

Отже, суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що позивач у період з 30.12.2022 по 04.01.2023 року самовільно залишив частину.

Щодо тверджень відповідача про те, що позивач у травні 2023 року самовільно залишив військову частину, а тому зазначений місяць не врахований при виплаті одноразової грошової допомоги у разі звільнення, суд зазначає, що вказані твердження відповідача не підтверджені жодними доказами.

За таких обставин, дії військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення у розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, а саме за 15 повних календарних місяців служби у розмірі 60 (шістдесяти) відсотків є протиправними.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Беручи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, виходячи із заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Розподіл судових витрат.

Згідно з вимогами ст.139 КАС України судові витрати не стягуються, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.2, 6, 7, 9, 12, 77, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за безпосередню участь у бойових діях (забезпечення здійснення заходів з національної безпеки оборони, відсічі і стримування збройної агресії), встановлену постановою-Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року за періоди грудень 2022 року, січень 2023 року та березень 2023 року.

3. Зобов`язати військову частина НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за безпосередню участь у бойових діях (забезпечення здійснення заходів з національної безпеки оборони, відсічі і стримування збройної агресії), встановлену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року за періоди з 01.12.2022 по 31.12.2022 року та з 01.01.2023 по 31.01.2023 року в розмірі до 100000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, та за період з 01.03.2023 по 31.03.2023 року в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.

4. Зобов`язати військову частина НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік в кількості 2 (дві) доби та компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 рік в кількості 2 (дві) доби.

5. Зобов`язати військову частина НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі звільнення у розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби - за 15 повних календарних місяців служби у розмірі 60 (шістдесяти) відсотків.

6. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Бутенко