Справа № 755/11676/23
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 січня 2024 року

м. Київ

справа №755/11676/23

адміністративне провадження № К/990/1136/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Соколова В. М., суддів: Загороднюка А. Г., Єресько Л. О., перевіривши касаційну скаргу Газізової Юлії Леонідівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2023 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року у справі №755/11676/23 за позовом громадянина російської федерації ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року, ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2023 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року, позовну заяву повернуто позивачу.

08 січня 2024 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга Газізової Юлії Леонідівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на вказані судові рішення.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 328 КАС України встановлено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Так, у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пункті 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові), 4 (відмови у відкритті провадження у справі), 12 (залишення позову (заяви) без розгляду), 13 (закриття провадження у справі), 17 (відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), 20 (заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження) частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду виходить з наступного.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 серпня 2023 року позов ОСОБА_1 залишено без руху та зазначено, що для усунення недоліків позовної заяви, позивач (представник позивача) має подати до суду:

- позовну заяву в новій редакції, з урахуванням наведених в даній ухвалі недоліків щодо її змісту, конкретизувавши зміст позовних вимог та виклавши його у спосіб, що забезпечить поновлення прав позивача у спосіб, передбачений законом;

- надати завірену належним чином копію рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина російської федерації ОСОБА_1 , та долучити всі перелічені вище докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

- подати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати підстави для поновлення строку, долучивши докази на підтвердження поважності такого пропуску.

24 серпня 2023 року на виконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху представник позивача направила до суду заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 серпня 2023 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі пункту 3 частини четвертої статті 169 КАС України, оскільки позовна заява підписана особою, яка не має права її підписувати.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року апеляційну скаргу громадянина російської федерації ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 серпня 2023 року - скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у поновленні пропущеного строку звернення до адміністративного суду та адміністративний позов повернуто позивачу.

Згідно з частиною першою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 серпня 2023 року позовну заяву залишено без руху та запропонувати позивачу в п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вищезазначені недоліки. Для усунення недоліків позовної заяви позивачу, серед іншого, було запропоновано подати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати підстави для поновлення строку, долучивши докази на підтвердження поважності такого пропуску.

24 серпня 2023 року на виконання вимог ухвали суду від 15 серпня 2023 року представник позивача Газізова Ю. Л. направила до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, обґрунтоване тим, що примірник рішення про примусове повернення в день його винесення - 12 квітня 2022 року, позивачу вручено не було, лише вдома зі штампу в паспорті дізнався про прийняте рішення, однак своєчасно його не оскаржив через те, що зазнав упередженого ставлення до себе за національною приналежністю до громадянства російської федерації з боку адвокатів, а в подальшому через надання некваліфікованих адвокатських послуг не зміг відновити порушене право. В подальшому, лише уклавши угоду з адвокатом Газізовою Ю.Л. 04 серпня 2023 року зміг отримати на адвокатський запит копію оскаржуваного рішення.

24 серпня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Газізова Ю.Л. подала до суду позовну заяву в новій редакції, згідно якої позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення №120 від 12 квітня 2022 року Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області про примусове повернення ОСОБА_1 із забороною в`їзду на територію України строком на 3 роки.

Частиною другою статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною першою статті 118 КАС України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суди виходили з того, що строк, передбачений частиною другою статті 122 КАС України, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Судами встановлено, що 12 квітня 2022 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було прийнято рішення про примусове повернення громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до країни походження або третьої країни та встановлено заборону в`їзду на територію України терміном на 3 (три) роки; зобов`язано покинути територію України до 21 квітня 2022 року.

Про прийняте рішення у паспорті громадянина російської федерації ОСОБА_1 того ж дня було проставлено відповідні штампи та відмітки про заборону в`їзду в Україну терміном на 3 роки.

Суди дійшли висновку про те, що звернення ОСОБА_1 із цим позовом 10 серпня 2023 року відбулось із пропуском установленого процесуальним законом шестимісячного строку. Посилання представника позивача на те, що позивач пропустив строк оскарження даного рішення по причині упередженого ставлення до нього адвокатів, у зв`язку з наявністю у позивача громадянства російської федерації, і в подальшому надання йому некваліфікованих адвокатських послуг не вказують на поважність причин пропуску строку звернення з позовом до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Розумні строки в адміністративному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Поважними причинами пропуску процесуального строку є причини, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду, та підтверджені належними і допустимими доказами. Пасивна поведінка позивача щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до частини другої статті 123 КАС України якщо вказані особою підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Суди першої та апеляційної інстанції дійшли висновку, що при належному добросовісному відношенні до своїх прав та виконанні своїх обов`язків позивач не був би позбавлений можливості подати адміністративний позов у межах строку, встановленого статтею 122 КАС України, проте таким правом не скористався.

Отже, Верховний Суд дійшов висновку, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, повертаючи позовну заяву, правильно застосував положення статті 123 КАС України, правильне її застосовування є очевидним, не викликає сумнівів щодо застосування чи тлумачення цієї норми права.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 3, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Газізової Юлії Леонідівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2023 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року у справі №755/11676/23 за позовом громадянина російської федерації ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. М. Соколов

Судді А. Г. Загороднюк

Л. О. Єресько