Справа № 212/5110/22
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 січня 2024 року

м. Київ

справа №212/5110/22

адміністративне провадження № К/990/41693/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Жука А.В.,

суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу адвоката Охримович Лілії Сергіївни, яка діє в інтересах громадянина російської федерації ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2022 року

та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2023 року

у справі № 212/5110/22

за позовом громадянина російської федерації ОСОБА_1

до Покровського відділу у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області

про визнання незаконним рішення про примусове повернення до країни походження іноземця,

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2022 року громадянин російської федерації ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу з адміністративним позовом до Покровського відділу у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання незаконним рішення про примусове повернення до країни походження іноземця, у якому просив визнати незаконним та скасувати рішення № 12 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 08 вересня 2022 року, яким зобов`язано громадянина російської федерації ОСОБА_1 залишити територію України до 08 жовтня 2022 року.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2022 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2023 року, відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, представник позивача вчетверте подав касаційну скаргу.

19 грудня 2023 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків шляхом обов`язкової реєстрації електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі) (Інструкція користувача Електронного кабінету розробляється адміністратором ЄСІТС та розміщується на вебсторінці технічної підтримки користувачів ЄСІТС за вебадресою wiki.court.gov.ua), зазначення в касаційній скарзі відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету, подання уточненої касаційної, в якій обґрунтувати наявність передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, підстав касаційного оскарження судових рішень та надання до суду касаційної інстанції заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження з наданням відповідних доказів.

До Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, до якої додано уточнену касаційну скаргу, заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та відповідь про наявність зареєстрованого Електронного кабінету.

В обґрунтування, заяви про поновлення строку на касаційне оскарження зазначає, що 23 березня 2023 року звернулася до Верховного Суду з первісною касаційною скаргою. Як зазначає представник позивача, відповідно до інформації, яка викладена на сайті Судової влади України 28 березня 2023 року було визначено склад суду, а вказана інформація і досі в такому вигляді. Однак, 21 вересня 2023 року з Єдиного держаного реєстру судових рішень представнику позивача стало відомо про наявність ухвали Верховного Суду від 30 березня 2023 року, якою її касаційну скаргу повернуто. Скаржник просить врахувати, що позивач в період з 24 березня 2023 року по 06 квітня 2023 року перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується випискою.

Зазначає, що копію ухвали Верховного суду від 30 березня 2023 року та матеріалів касаційної скарги станом на 10 жовтня 2023 року ні позивач ні представник позивача не отримували. 21 вересня 2023 року представником до Верховного суду було направлено на електронну адресу заяву про надання таких матеріалів, однак станом на 10 жовтня 2023 року відповіді не отримано. 10 жовтня 2023 року сторона позивача повторно звернулася з касаційною скаргою, яку також було повернуто ухвалою Верховного Суду від 06 листопада 2023 року. Ухвалою Верховного Суду від 27 листопада 2023 року повернуто касаційну скаргу адвоката Охримович Лілії Сергіївни, яка діє в інтересах громадянина російської федерації ОСОБА_1 від 14 листопада 2023 року.

Представник вказує, що позивач не володіє знаннями у сфері права, а також не вміє користуватися будь-якими електронними сервісами. Саме тому, як вказує адвокат, позивач дізнавався про рух справи шляхом отримання листів за адресою своєї реєстрації або шляхом звернення його представника до суду з заявами про видачу копій судових рішень та направлення скарг.

Відповідно до частин першої, другої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з поважних причин, крім випадків, визначених частиною п?ятою статті 333 цього Кодексу (частина третя статті 329 КАС України).

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень 23 лютого 2023 року Третім апеляційним адміністративним судом розглянуто справу та ухвалено постанову, а скаргу подано вчетверте 05 грудня 2023 року.

Частиною п?ятою статті 251 КАС України встановлено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Верховний Суд звертає увагу скаржника, що, вирішуючи питання поновлення строку касаційного оскарження, суд оцінює дотримання строків звернення до суду на час подачі первісної касаційної скарги, а також з врахуванням усього проміжку часу до постановлення відповідної ухвали про поновлення або відмову у поновленні таких строків.

Верховний Суд також зазначає, що повернення касаційної скарги не є безумовною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження і обставини, за яких Верховний Суд вже повертав попередню касаційну скаргу, безпосередньо пов?язані саме з діями скаржника щодо неналежного оформлення касаційної скарги.

Так, вперше з касаційною скаргою представник позивача звернулася 23 березня 2023 року надіславши її засобами поштового зв`язку.

Ухвалою Верховного Суду від 30 березня 2023 року первісна касаційна скарга повернута скаржнику, оскільки касаційну скаргу подано ОСОБА_2 - представником громадянина російської федерації ОСОБА_1 , водночас, таку касаційну скаргу не підписано особою, яка її подала.

Як встановлено судом з відомостей автоматизованої системи документообігу суду, копію ухвали Верховного Суду від 30 березня 2023 року направлялася на адресу представника позивача, вказану самим адвокатом в касаційній скарзі проте, вказане поштове відправлення повернулося на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Представником позивача, не наведено об`єктивних обставин, за яких він був позбавлений можливості отримати вказане поштове повідомлення.

Крім того, суд звертає увагу, шо 22 вересня 2023 року представником позивача було подано заяву про надання матеріалів касаційної скарги проте, до суду знову повернулося поштове відправлення з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Частиною першою, другою статті 44 КАС України встановлено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Колегія суддів уважає за необхідне зазначити, що учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством, для належного виконання процесуальних обов`язків.

Зазначений підхід щодо застосування положень статті 44 КАС України відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 18 січня 2023 року у справі №160/6211/21, від 14 лютого 2023 року у справі №240/462/22 та від 20 квітня 2023 року у справі №440/7433/21.

Окрім того, в силу приписів статей 2, 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22 грудня 2005 року № 3262-IV (далі - Закон 3262-IV), кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Згідно з усталеною практикою, викладеною в рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (п. 109 рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії ) (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") (Application no. 11681/85).

За приписами частини першої статті 42, частини першої статті 46 КАС України учасниками справи є сторони, треті особи. Сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Згідно з частиною першою статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до частини першої статті 60 КАС України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

За правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки (пункт 6 рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99).

Отже, особи, які представляють особу та виконують процесуальні дії на підставі наданих їм повноважень, виступають від імені цієї особи як довірителя, а не в порядку самопредставництва.

Реалізація права на звернення з касаційною скаргою є процесуальною дією в суді, яка має здійснюватися або самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвала Верховного Суду від 30 березня 2023 року надіслано судом: 30 березня 2023 року, зареєстровано: 01 квітня 2023 року та оприлюднено: 03 квітня 2023 року.

Представник позивач жодним чином не обґрунтувала наявність обставин, які завадили адвокату вчинити дії щодо з`ясування стану розгляду справи в суді касаційної інстанції за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень.

В контексті викладеного, колегія суддів вкотре зазначає, що в даному випадку скаржник зобов`язаний був користуватись належними йому процесуальними правами упродовж усього періоду розгляду його скарги та мав можливість самостійно цікавитись провадженням у справі. Однак, подальшим рухом касаційної скарги він не цікавився, чим проявив недбале ставлення до своїх процесуальних обов`язків.

Суд зауважує, що поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з касаційною скаргою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

В свою чергу, сторона позивача протягом шести місяців (не враховуючи строк перебування позивача на лікарняному) не вчиняла дії щодо з`ясування стану розгляду справи в суді касаційної інстанції за його касаційної скарги.

Суд звертає увагу скаржника, що чинне законодавство України не передбачає зупинення процесуального строку у разі звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою та повернення такої касаційної скарги.

При цьому, Суд наголошує, що належним підтвердженням наміру реалізувати своє право на касаційне оскарження, є направлення повторної касаційної скарги скаржником у найкоротший строк.

Скаржником не наведено об?єктивних перешкод для повторного направлення касаційної скарги у найкоротші терміни.

Повторно з касаційною скаргою сторона позивача звернулася 10 жовтня 2023 року, вказану касаційну скаргу також було повернуто ухвалою Верховного Суду від 06 листопада 2023 року на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна.

Ухвалою Верховного Суду від 27 листопада 2023 року також повернуто касаційну скаргу адвоката Охримович Лілії Сергіївни, яка діє в інтересах громадянина російської федерації ОСОБА_1 від 14 листопада 2023 року. Суд прийшов до висновку, що наданий на підтвердження повноважень ордер не містить всіх реквізитів, тому касаційна скарга підлягає поверненню як така, що підписана особою, яка не має права її підписувати.

Суд звертає увагу, що неодноразове невиконання скаржником вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об?єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов?язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Та обставина, що повернення касаційної скарги не позбавляє повторного звернення до суду не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої касаційної скарги без урахування процесуальних строків, встановлених для цього, а у Суду - обов?язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.

Колегія суддів зауважує, що норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов?язку надавати докази до суду та доводи ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов?язаний з об?єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

Крім того, статтею 44 КАС України регламентовано обов?язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов?язки. Тому, виконання обов?язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми, змісту і строку подання касаційної скарги покладається на особу, яка має намір ії подати, а тому остання повинна вчиняти усі необхідні для цього дії.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для визнання, викладених скаржником у заяві про поновлення строку касаційного оскарження, причин пропуску такого строку поважними.

При цьому, суд касаційної враховує тривалість строку пропущеного строку з ухвалення постанови суду апеляційної інстанції, обставини пропуску строку звернення до суду, які залежали виключно від волевиявлення скаржника, а непереборих обставин скаржником не наведено, а Судом не встановлено.

Суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, не е абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтованою пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», пункт 53 рішення ЄСПЛ від 8 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України»)

У рішенні від 18 жовтня 2005 року у справі «МШ «Голуб» проти України» ЄСПЛ зазначив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого е право доступу до суду, не є абсолютним: воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагае регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Отже, за практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду. І навпаки, безпідставне поновлення таких строків свідчить про порушення принципу правової визначеності.

У пункті 46 рішення Європейського суду з прав людини «Устименко проти України» (N°32053/13) зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обґрунтованого рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлює особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява N°45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява N°23436/03).

Враховуючи вищенаведене, Верховний Суд приходить до висновків, що наведене в клопотанні скаржника не може бути підставою для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Пунктом 1 частини четвертої статті 333 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

3 огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволені клопотання ОСОБА_2 , яка діє в інтересах громадянина російської федерації ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Охримович Лілії Сергіївни, яка діє в інтересах громадянина російської федерації ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2023 року у справі № 212/5110/22.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддіА.В. Жук Н.М. Мартинюк Ж.М. Мельник-Томенко