Справа № 640/17049/22
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2024 року Київ № 640/17049/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Шевченко А.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач 2), у якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови позивачу призначити пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у неврахуванні спеціального стажу роботи відповідно до довідки №07-09-1033 від 20.06.2022 із зазначенням годин нальоту;

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та здійснити виплату позивачу пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням спеціального стажу роботи відповідно до довідки №07-09-1033 від 20.06.2022 із зазначенням годин нальоту 9617 годин 7 хвилин, починаючи з 30.06.2022.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до довідки №07-09-1033 від 20.06.2022 позивач має 9617 годин 7 хвилин нальоту, що в перерахунку на роки становить більше 40 років спеціального стажу, який має бути зарахований до вислуги років, як особі льотного складу, відповідно до статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.11.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог у відзиві на позов представник Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві вказував, що оскаржуване рішення було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та наголошує на дискреційності повноважень територіальних органів Пенсійного фонду України щодо призначення пенсії.

На виконання положень пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2825-ІХ, Окружним адміністративним судом міста Києва скеровано за належністю матеріали цієї справи до Київського окружного адміністративного суду.

За результатом автоматизованого розподілу, справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Шевченко А.В.

Відповідно до ухвали від 07.06.2023 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалось, про прийняття справи до провадження було проінформоване шляхом направлення тексту ухвали на електронну адресу, про що свідчать довідка про доставку електронного листа.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані позивачем документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач 30.06.2022 подав заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом від 15.07.2022 відповідач 1 повідомив про відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з огляду на те, що до страхового стажу не зараховано період навчання, оскільки відсутній додаток до диплому ЛБ ВС №003148 від 19.11.1998 із зазначенням періоду навчання та відсутнє свідоцтво члена екіпажу повітряного судна цивільної авіації.

08.07.2022 позивач вдруге подав заяву про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до якої додано, зокрема додаток до диплому ЛБ ВС №003148 від 19.11.1998 із зазначенням періоду навчання.

Цю заяву за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області без номера та дати відмовлено позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи та вказано, що страховий стаж позивача становить 27 років 11 місяців 0 днів; спеціальний стаж становить 19 років 3 місяці; до спеціального стажу зараховано всі періоди роботи відповідно до довідки №07-09-1033 від 20.06.2022 про нальот командира повітряного судна Боїнг 737 ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України».

Уважаючи дії та рішення про відмову у призначенні пенсії протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислуги років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави щодо тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

Частиною першою статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

03.10.2017 прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148-VIII, яким з 11.10.2017 розділ XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV доповнено пунктом 2-1.

Згідно з пунктом 2-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Крім того, Законом №2148-VІІІ також були внесені зміни і до пункту 16 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-XII, після внесених яких вказаний пункт викладений у такій редакції.

"До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії".

Згідно зі статтею 51 Закону №1788-XII, пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до частини першої статті 54 Закону №1788-ХІІ, право на пенсію за вислугу років мають такі категорії робітників і службовців авіації, а також льотно-випробного складу, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті:

а) працівники льотного і льотно-випробного складу після досягнення 50 років і за наявності вислуги років на цих посадах станом на 1 квітня 2015 не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок та після цієї дати при набутті вислуги років на цих посадах: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років у чоловіків і не менше 25 років у жінок.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники льотного і льотно-випробного складу: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту.

04.06.2019 Конституційним Судом України було ухвалено рішення №2-р/2019, яким визнано неконституційними положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII.

Вказані норми втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення № 2-р/2019, тобто з 04.06.2019.

Конституційний Суд України, ухвалюючи Рішення №2-р/2019, вказав, що зміни у сфері пенсійного забезпечення мають бути достатньо обґрунтованими, здійснюватися поступово, обачно й у заздалегідь обміркований спосіб, базуватися на об`єктивних критеріях, бути пропорційними меті зміни юридичного регулювання, забезпечувати справедливий баланс між загальними інтересами суспільства й обов`язком захищати права людини, не порушуючи при цьому сутності права на соціальний захист (пункт 3.2).

Згідно з вимогами пункту "а" статті 54 Закону №1788-ХІІ, у редакції до внесення змін Законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 №911-VIII, право на пенсію за вислугу років мають працівники льотного і льотно-випробного складу при вислузі років на цих посадах не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, Перелік посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, Порядок призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418 "Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу" (далі постанова №418).

Відповідно до підпункту «а» пункту 1 постанови №418 при обчисленні строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу рахуються: кожні 20 годин нальоту на літаках (крім нальоту і робіт, передбачених пунктами "б"-"г" цього пункту) - за один місяць вислуги.

Одночасно пунктом 2 постанови №418 визначено, що обчислення строків вислуги відповідно до пунктів "а" і "б" пункту 1 провадиться шляхом ділення фактичного нальоту годин за весь час роботи на посадах льотного складу відповідно на 20 і 12.

Вислуга у річному обчисленні визначається шляхом ділення числа повних місяців вислуги на 12.

Одночасно пунктом першим Переліку посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою №418 члени екіпажів повітряних суден та інших літальних апаратів.

Так, судом установлено, що позивач є членом екіпажу повітряного судна (командир екіпажу), тобто обчислення його вислуги років проводиться відповідно до підпункту «а» пункту 1 постанови №418, а саме кожні 20 годин нальоту на літаках - за один місяць вислуги.

Відповідно до довідки №07-09-1033 від 20.06.2022 про нальот командира повітряного судна Боїнг 737 ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» (позивача) останній має годин нальоту - 9617 годин 7 хвилин, що відповідно до пункту 2 постанови №418 становить (9617,7/20) 480,88 місяців, що в свою чергу становить 40,07 років спеціального стажу.

Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні позивачу пенсії є протиправним, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню.

Визначаючись щодо способу захисту порушених прав позивача, суд виходив із такого.

У рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Також суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 227/3208/16-а.

З огляду на викладене, з метою ефективного захисту прав позивача, суд доходить висновку про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплачувати позивачу пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням спеціального стажу роботи відповідно до довідки №07-09-1033 від 20.06.2022 із зазначенням годин нальоту 9617 годин 7 хвилин, починаючи з 30.06.2022.

При цьому суд наголошує, що в цьому випадку повноваження щодо розгляду матеріалів для призначення позивачеві пенсії були делеговані Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, проте обов`язок її призначення та виплати залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем звернення позивача із заявою, де позивач перебуває на обліку, тобто у Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Одночасно суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині визнання протиправними дії відповідачів щодо відмови позивачу призначити пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у неврахуванні спеціального стажу роботи відповідно до довідки №07-09-1033 від 20.06.2022 із зазначенням годин нальоту, оскільки наслідком таких дій є саме прийняття оскаржуваного рішення, отже визнання протиправним та скасування такого рішення є належним способом захисту прав позивача.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням системного аналізу правових норм, наведених вище, досліджених судом доказів, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем сплачено судовий збір у сумі 992,40 грн., тож із урахуванням часткового задоволення позову суд вбачає підстави для стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача судового збору у сумі 992,40 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову ОСОБА_1 призначити пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (; місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16) призначити та виплачувати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням спеціального стажу роботи відповідно до довідки №07-09-1033 від 20.06.2022 із зазначенням годин нальоту 9617 годин 7 хвилин, починаючи з 30.06.2022.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (; місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Шевченко А.В.