Справа № 420/26413/23
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2024-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом фермерського господарства «Промінь» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу та скасування,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фермерського господарства «Промінь» (далі - позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області К. Миронова від 04.09.2023 року № ПШ 020718 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що старшим державним інспектором відділу державного нагляду (контролю) (обласна приналежність органу вказана нерозбірливо) Ярославським О.Р. в ході рейдової перевірки складено акт проведення перевірки вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №016176 від 02.08.2023 року.

За змістом акту перевірки №016176 від 02.08.2023року було вказано на порушення з боку ФГ Промінь вимог наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010р. №385 Про затвердження Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (далі - Інструкція №385), а саме: при перевезенні вантажу, на момент проведення перевірки водія відсутні тахо-карти з 01.08.2023року у кількості передбаченої ЄУТР, перевізник не забезпечив водія бланком підтвердження діяльності за цей період.

На підставі даного акту начальник Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області К. Миронов прийняв постанову від 04.09.2023р. № ПШ 020718 про застосування адміністративно-господарського штрафу, якою на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт відповідач застосував до ФГ Промінь адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000 грн.

Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області К. Мироновим під час прийняття постанови від 04.09.2023р. № ПШ 020718 про застосування адміністративно-господарського штрафу не було встановлено та доведено належними доказами тих обставин, що здійснення руху транспортного засобу ФГ Промінь 02.08.2023року під час проведення рейдової перевірки, згідно акту перевірки №016176 від 02.08.2023року, було пов`язане з перевезенням вантажу, тобто здійсненням ФГ Промінь господарської діяльності, що виключає можливість під час зупинення позивача перебувати в статусі "автомобільного перевізника" у розумінні ч. 1 ст. 33 Закону України Про автомобільний транспорт від 05.04.2001р. № 2344-ІІІ (з наступними змінами та доповненнями). Також, позивач зазначає, що не надавав послугу по перевезенню вантажу, а тому вимоги Інструкції №385 на це перевезення не поширювалися. Крім того, позивач вказує, що акт проведення перевірки, яким було зафіксовано порушення не містить посилання на товарно-транспортну накладну, відповідно до якої здійснювалось перевезення вантажу.

Ухвалою від 04.10.2023 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі №420/26413/23 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику).

19.10.2023 року відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначив, що 02.08.2023 посадовою особою Державної служби України з безпеки на транспорті на підставі направлення на рейдову перевірку від 31.07.2023 № 31/В, на а/д М-15 Одеса-Рені, 12 км + 125 м, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів. Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 № 422, було зупинено транспортний засіб марки RENAULT/SCHWARZMUELLER, ДНЗ НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 , власником зазначеного транспортного засобу на момент перевірки та автомобільним перевізником був позивач.

Під час здійснення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено порушення ст. 48 Закону України Про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме: перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки тахокарти з 01.08.2023 у кількості, передбаченій ЄУТР, перевізник не забезпечив водія бланком підтвердження діяльності. Зазначене порушення знайшло своє відображення в акті від 02.08.2023 року № 016176. На підставі Акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом начальником відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 020718 від 04.09.2023 року, якою до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17 000 грн.

Відповідач вказує, що позивача притягнуто до адміністративно-господарської відповідальності саме за відсутність заповнених тахокарт до зазначеного аналогового тахографа, які б підтверджували належне ведення обліку робочого часу та часу відпочинку водія транспортного засобу. Крім того, водієм транспортного засобу ОСОБА_1 була надана для огляду тахокарта, яка була незаповненою, що свідчить про порушення процедури обліку робочого часу та часу відпочинку. Водієм транспортного засобу жодних заперечень чи пояснень до акту від 02.08.2023 року № 016176 надано не було.

Відповідач вважає недоцільним посилання позивача на нібито відсутність доказів щодо перевезення вантажу під час проведення перевірки, оскільки водієм транспортного засобу ОСОБА_1 посадовій особі Укртрансбезпеки під час перевірки було надано копію товарно-транспортної накладної від 02.08.2023 року № 3. Згідно відомостей, зазначених v ТТН, автомобільним перевізником є позивач - СФГ ПРОМІНЬ, замовником - ТОВ ЗЛАТА-ТРЕЙД, вантажовідправником - ТОВ ГЛЕНПОРТ ОДЕСА, вантажоодержувачем - ПрАТ ДУНАЙСУДНОРЕМОНТ. У зв`язку з чим відповідача вважає, що позивач здійснював перевезення вантажу на замовлення ТОВ ЗЛАТА-ТРЕЙЛ згідно ТТН від 02.08.2023 року № 3.

Стосовно аргументів позивача щодо того, що акт проведення перевірки, яким було зафіксовано порушення не містить посилання на товарно-транспортну накладну, відповідно до якої здійснювалось перевезення вантажу, відповідач зазначає, що по-перше, матеріали перевірки складені за формою, встановленою додатком 3 до Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422 Деякі питання автомобільних перевезень пасажирів та вантажів, формою акту проведення перевірки не передбачено окремої графи для заповнення щодо відомостей про товарно-супровідні документи, також зазначає, що акт проведення перевірки містить зміст виявленого порушення та дозволяє в сукупності із дослідженими обставинами та наданими доказами перевірити правомірність підстав притягнення позивача до відповідальності за оспорюваною постановою. По-друге, порушення процедури прийняття чи оформлення (дотримання його форми) рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення (чого, у даному випадку, позивачем не підтверджено жодними доказами).

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач фермерське господарство «Промінь», , зареєстроване юридичною особою 05.02.21997 року, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис. Види діяльності підприємства: Основний: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур . Інші: 01.45 Розведення овець і кіз, 01.46 Розведення свиней, 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві, 10.71 Виробництво хліба та хлібобулочних виробів; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання, 46.01 Оцтова торгівця чирком, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, 77.31 Надання в оренду сільськогосподарських машин і устаткування, 49.41 Вантажний автомобільний транспорт, 52.24 Транспортне оброблення вантажів, 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів.

02.08.2023 посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби з безпеки на транспорті в ході проведення рейдової перевірки (направлення на рейдову перевірку № 31/В від 31.07.2023 року) на а/д М-15 Одеса-Рені12 км + 125 м проведено перевірку транспортного засобу марки RENAULT ДНЗ НОМЕР_1 з причепом SCHWARZMUELLER ДНЗ НОМЕР_2 , що належить ФГ «Промінь», яким керував водій ОСОБА_1 .

За результатами проведення перевірки складено акт №016176 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, яким зафіксовано порушення вимог наказу Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010р., а саме при перевезенні вантажу, на момент проведення перевірки у водія відсутні тахо-карти з 01.08.2023 року у кількості передбаченій ЄУТР; перевізник не забезпечив водія бланком підтвердження діяльності за цей період, відповідальність за яке передбачена ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», абз. 3 ч. 1 - Перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених в ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

З вказаним актом водій ОСОБА_1 ознайомлений, що підтверджується підписом водія, будь-яких пояснень чи заперечень не зазначив.

18.08.2023 року відповідачем направлено позивачу за адресою: АДРЕСА_1 , запрошення на розгляд справи на 04.09.2023 року, яке було вручено відповідачу 29.08.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

За результатом розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 04.09.2023 року Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області, на підставі акту №016176 від 02.08.2023 року, винесено постанову №ПШ020718 про застосування до фермерського господарства «Промінь» адміністративно - господарського штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

Позивач, не погоджуючись з постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ020718 від 04.09.2023 року, вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту в Україні визначено Законом України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 05.04.2001, з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон №2344-III).

Відповідно до ст.3 Закону №2344-III, цей закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (далі - Положення №103).

Відповідно до п.1 Положення №103, Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з пп. 1 п. 4 Положення №103, основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Згідно з пунктом 8 Положення №103, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Підпунктами 2, 54, 58, 62 пункту 5 Положення №103 визначено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 (далі Порядок - №1567).

Відповідно до пп. 2-4 Порядку №1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю, в тому числі шляхом проведення рейдових перевірок.

Відповідно до пункту 14 Порядку №1567, рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку №1567 встановлено вичерпний перелік підстав під час проведення рейдової перевірки, серед яких зазначено наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання водієм режиму праці та відпочинку; виконання водієм інших вимог Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Оформлення результатів перевірки та застосування адміністративно-господарських штрафів, передбачені пунктами 20-30 цього Порядку.

Так, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис (п. 20-22 Порядку №1567).

Відповідно до пункту 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно із додатком 5.

За приписами статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт», державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Згідно із положеннями статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Аналіз положень статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24.06.2010 (далі - Інструкція №385).

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції №385 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Згідно з положеннями пункту 3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Відповідно до пункту 3.5. Інструкції №385 перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Згідно пункту 3.6. Інструкції №385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: правильності роботи тахографа та відповідності його гину згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР); наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ. внесеним до Переліку; дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа: дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом; наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Пунктом 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №340 від 07.06.2010 (далі - Положення №340) визначено, що вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Згідно пунктом 6.3 Положення №340 водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Отже, положеннями статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, а наявність або картки водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом, або індивідуальної контрольної книжки водія - в разі не обладнання транспортного засобу тахографом, передбачено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24.06.2010, та Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №340 від 07.06.2010.

Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено судом, за результатими перевірки транспортного засобу марки RENAULT ДНЗ НОМЕР_1 з причепом SCHWARZMUELLER ДНЗ НОМЕР_2 , що належить ФГ «Промінь», яким керував водій ОСОБА_1 , посадовою особою Державної служби України з безпеки на транспорті складено акт №016176 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, яким зафіксовано порушення вимог наказу Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010р., а саме при перевезенні вантажу, на момент проведення перевірки у водія відсутні тахо-карти з 01.08.2023 року у кількості передбаченій ЄУТР; перевізник не забезпечив водія бланком підтвердження діяльності за цей період, відповідальність за яке передбачена ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», абз. 3 ч. 1 - Перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених в ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

За результатом розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 04.09.2023 року Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області, на підставі акту №016176 від 02.08.2023 року, винесено постанову №ПШ020718 про застосування до фермерського господарства «Промінь» адміністративно - господарського штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

Суд зазначає, що позивач в обґрунтування позовних вимог вказує, що не надавав послугу по перевезенню вантажу. Також, позивач зазначає, що відповідачем не було встановлено та доведено належними доказами тих обставин, що здійснення руху транспортного засобу ФГ Промінь 02.08.2023 року під час проведення рейдової перевірки, згідно акту перевірки №016176 від 02.08.2023року, було пов`язане з перевезенням вантажу, тобто здійсненням ФГ Промінь господарської діяльності, що виключає можливість під час зупинення позивача перебувати в статусі "автомобільного перевізника" у розумінні ч. 1 ст. 33 Закону України Про автомобільний транспорт.

Таким чином, спірним питанням в межах даної справи є встановлення факту чи є позивач перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 2 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено обсяг законодавства про автомобільний транспорт, а саме: Закону України "Про автомобільний транспорт", Законів України "Про транспорт" та "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів, інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Згідно змісту вищезазначеної норми закону, інші нормативно-правові акти теж визначають обов`язкові документи, які повинні бути у водіїв під час здійснення перевезень вантажів:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Главою першою Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні передбачено, що товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Пунктом 8.26 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні вантаження і розвантаження вважаються закінченими після надання водієві належним чином оформлених товарно-транспортних накладних, оформлених у паперовій та/або електронній формі, на навантажений або вивантажений вантаж.

Згідно з пунктом 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Отже, наявність товарно-транспортної накладної під час перевезення вантажу є тим документом, який під час вантажних перевезень підтверджує особу перевізника та наявність якого обов`язково повинна надаватись під час проведення рейдової перевірки посадовим особам Укртрансбезпеки.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 лютого 2023 року у справі 240/22448/20.

Як вбачається з дослідженого судом відеозапису з нагрудної камери посадової особи Укртрансбезпеки від 02.08.2023 року водієм ОСОБА_1 під час перевірки транспортного засобу марки RENAULT ДНЗ НОМЕР_1 з причепом SCHWARZMUELLER ДНЗ НОМЕР_2 , що належить ФГ «Промінь», було надано товарно-транспортну накладну №3 від 02.08.2023 року на перевезення вантажу.

Враховуючи викладене, посилання позивача на той факт, що перевезення ним не здійснювались (позивач не є перевізником) не відповідає дійсності, оскільки матеріалами справи підтверджено, що під час проведення рейдової перевірки водієм було надану товарно-транспортну накладну №3 від 02.08.2023 року, автомобільним перевізником у ній зазначено СФГ ПРОМІНЬ, замовником - ТОВ ЗЛАТА-ТРЕЙД, вантажовідправником - ТОВ ГЛЕНПОРТ ОДЕСА, вантажоодержувачем - ПрАТ ДУНАЙСУДНОРЕМОНТ, водій ОСОБА_1 , автомобіль НОМЕР_3 , причіп/напівпричіп НОМЕР_2 .

Позивачем не заперечується факт того, що транспортний засіб марки RENAULT ДНЗ НОМЕР_1 з причепом SCHWARZMUELLER ДНЗ НОМЕР_2 , є власністю позивача фермерського господарства «Промінь».

Крім того, зміст Акту перевірки свідчить, що водій з встановленими порушеннями ознайомлений та про існування будь-яких заперечень не вказує.

Враховуючи імперативні вимоги пункту 6.1 Положення №340, саме: для вантажних автомобілів понад 3,5 тон, встановлення тахографів є обов`язком, а не правом.

Обов`язок автомобільного перевізника використовувати для цього перевезення лише автомобіль, що обладнаний тахографом, а водія - мати відповідні документи, які підтверджують його використання.

Таким чином, суд зазначає, що відповідачем доведено факт вчинення позивачем господарських правопорушень - надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", за що абзацом 3 частини 1 статті 60 цього Закону передбачена відповідальність автомобільного перевізника у вигляді адміністративно-господарського штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що відповідач діяв в межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, протиправності у його діях підчас проведення перевірки та прийняття спірної постанови судом не встановлено, відтак, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Враховуючи, що у задоволенні вимог адміністративного позову відмовлено, підстави для присудження в користь позивача понесених при розгляді справи судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74, 76-77, 90, 139, 205, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову фермерського господарства «Промінь» (вул. Кутузова, 98, с. Холмське, Арцизький р-н, Одеська обл., 68443, ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150, ) про визнання протиправною та скасувати постанову начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області К. Миронова від 04.09.2023 року № ПШ 020718 про застосування адміністративно-господарського штрафу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 26.01.2024 року.

Суддя Г. В. Лебедєва

.