Справа № 120/6772/23
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/6772/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Крапівницька Н. Л.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

29 січня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №358608 від 25.04.2023.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 з 29.05.1997 зареєстрований як фізична особа-підприємець, видами діяльності якого є: 49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення (основний), 49.32 надання послуг таксі, 49.39, інший пасажирський наземний транспорт.

10.04.2023 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби з безпеки на транспорті на підставі направлення на рейдову перевірку від 07.04.2023 № 002385 проведено перевірку транспортного засобу (ТЗ) RENAULT MASTER, д.н.з. НОМЕР_1 , та складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 356078 від 10.04.2023.

Відповідно до змісту акту транспортний засіб належить ОСОБА_1 . Водієм вказаного ТЗ визначено ОСОБА_2 .

Під час перевірки встановлено факт перевезення пасажирів по маршруту «Вінниця - Крижопіль» за відсутності у водія на момент перевезення документів, а саме: тимчасового реєстраційного талону на транспортний засіб, схем маршруту, розкладу руху, таблиць вартості проїзду, що є порушенням ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Водій відмовився від підписання про ознайомлення з актом.

Повідомленням відповідача від 12.04.2023 позивача запрошено на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт до Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області на 25.04.2023. Зазначене повідомлення надіслано позивачу на адресу: АДРЕСА_1 , яке отримане останнім 11.05.2023.

На розгляд справи позивач не з`явився, письмових пояснень чи заперечень не надав.

За наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 25.04.2023 відповідачем винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 358608, якою постановлено стягнути з позивача штраф у сумі 17000 грн, за порушення ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 цього Закону України "Про автомобільний транспорт".

Вважаючи протиправною постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.

Оцінюючи спірні правовідносини, які виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон від 05.04.2001 № 2344-III), Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Згідно зі ст. 5 Закону від 05.04.2001 № 2344-III основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до ст. 6 Закону від 05.04.2001 № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначається Порядком № 1567.

Відповідно до п.14 Порядку №1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) можливе:

- використання спеціалізованих автомобілів, на яких розміщений напис Укртрансбезпека;

- використання спеціального обладнання, призначеного для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку, встановлених законодавством України та Європейською угодою;

- здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів;

- використання засобів фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі;

- використання пристроїв для копіювання, сканування з метою збору інформації, що свідчить про правопорушення;

- здійснення опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.

Згідно з пунктом 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Статтею 39 Закону від 05.04.2001 № 2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень:

- для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

- для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Таким чином, законодавство зобов`язує автомобільного перевізника та водія під час здійснення своїх функцій мати при собі документи, на підставі яких здійснюється перевезення.

Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344 передбачена відповідальність автомобільних перевізників за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з абз.3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III суб`єктом юридичної відповідальності є автомобільний перевізник.

Так, за визначеннями, наведеними у статті 1 Закону № 2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

З урахуванням вищезазначених положень законодавства та матеріалів справи колегія суддів встановила, що відповідачем не надано належних і достатніх доказів, що 10.04.2023 ФОП ОСОБА_1 здійснював регулярні пасажирські перевезення з використанням транспортного засобу RENAULT MASTER, д.н.з. НОМЕР_1 , та вчинив порушення, передбачене абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-ІІІ.

З метою оцінки доводів апеляційної скарги відповідача у справі суд апеляційної інстанції дослідив обставини, відомості та документи, на які посилається апелянт, і встановив наступне.

Відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про те, що позивач здійснює господарську діяльність, пов`язану з пасажирськими перевезеннями, не підтверджують використання позивачем транспортного засобу RENAULT MASTER, д.н.з. НОМЕР_1 для здійснення господарської діяльності.

Крім того, відповідачем не встановлено, з наданням відповідних доказів, факту перевезення пасажирів в день 10.04.2023 водієм транспортного засобу (ТЗ) RENAULT MASTER, д.н.з. НОМЕР_1 на виконання регулярних пасажирських перевезень саме ФОП ОСОБА_1 .

Зазначення відповідачем в акті проведення перевірки від 10.04.2023 (а. с. 8) даних позивача як власника транспортного засобу RENAULT MASTER, д.н.з. НОМЕР_1 суперечить змісту свідоцтва про реєстрацію цього транспортного засобу, в якому власником вказаний ОСОБА_3 , тимчасовий реєстраційний талон виданий із зазначенням даних фізичної особи ОСОБА_4 (а. с. 31). Інших відомостей із зазначенням відповідних доказів використання ФОП ОСОБА_1 вказаного вище транспортного засобу для пасажирських перевезень суду не надано.

Водночас, поліс обов`язкового страхування, на який посилається апелянт, не є прямим та достатнім доказом за їх сукупністю у справі на підтвердження факту здійснення позивачем пасажирських перевезень з використанням транспортного засобу RENAULT MASTER, д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням вищезазначеного, висновки відповідача, викладені в акті від 10.04.2023 року, про те, що позивач є особою, відповідальною за порушення вимог ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", є помилковими та не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Ватаманюк Р.В.