Справа № 120/5215/22
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/5215/22

Головуючий у 1-й інстанції: Вільчинський Олександр Ванадійович

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

29 січня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сапальової Т.В. Капустинського М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 13 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ЗАЯВИ

03.07.2023 позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11.10.2022 у справі №120/5215/22 з поданням відповідачем звіту. Заява мотивована тим, що станом на 21.06.2023 рішення суду не виконано, при цьому відповідач заявою від 20.02.2023 повідомив позивача, що рішення буде виконано в добровільному порядку.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 13.07.2023 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11.10.2022 у справі № 120/5215/22 відмовлено.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що оскільки часткове невиконання відповідачем рішення суду (в частині виплати нарахованих коштів) у цій справі обумовлене об`єктивними причинами - відсутність коштів, а належних доказів, які б свідчили про намір суб`єкта владних повноважень ухилитися від виконання судового рішення не здобуто, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю в порядку, визначеному статтею 382 КАС України.

Також судом першої інстанції вказано, що матеріали адміністративної справи не містять інформації про те, що позивач звертався до органів державної виконавчої служби, і такі дії не надали бажаного ним результату.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказану ухвалу та прийняти нову постанову, якою задовольнити заяву про встановлення судового контролю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що станом на 21.06.2023 рішення суду не виконано, при цьому відповідач заявою від 20.02.2023 повідомив, що таке буде виконано в добровільному порядку.

При цьому в заяві від 20.02.2023 не вказано про відсутність коштів, лише вказано, що рішення буде виконано після надходження коштів.

Отже аргументи суду щодо відсутності коштів у боржника не є встановленим, адже лист військової частини не може підтверджувати факт відсутності коштів.

Більш того суд не з`ясував чи вжито заходів відповідачем щодо отримання даних коштів.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 09.08.2023 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Згідно ст. 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11.10.2022 позов задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 по 23.02.2022 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, яка визначається відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати", "Порядку проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 по 23.02.2022 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, яка визначається відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати", "Порядку проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З наведеного слідує, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили незважаючи на те, чи погоджується учасник справи з висновками суду викладеними в цьому рішенні, яке набрало законної сили.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002, "Ромашов проти України" від 27.07.2004, "Шаренок проти України" від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 6 ст. 245 КАС України у випадках, визначених у частинах 3 - 5 цієї статті, суд може визначити відповідачу - суб`єкту владних повноважень розумний строк виконання рішення суду.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, інститут судового контролю полягає у здійсненні судом контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення. З набранням чинності нової редакції КАС України, законодавцем розширено повноваження суду та надано судам право встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення після ухвалення ним рішення, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що органом влади порушується принцип обов`язковості судового рішення. При цьому, суд першої інстанції вірно вказав, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду.

В той же час, такі повноваження суду повинні бути реалізовані з урахуванням ст. 129-1 Конституції України, і ці повноваження надані суду з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві.

Згідно матеріалів справи, рішення суду від 11.10.2022 по справі №120/5215/22, яке набрало законної сили відповідачем не виконано. Ні в суді першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції відповідачем не надано жодних доказів щодо повного виконання рішення суду.

Як вбачається з листа військової частини НОМЕР_1 від 20.02.2023 №146/53/331 наданого за результатами розгляду заяви про добровільне виконання рішення позивача проінформовано, що на виконання рішення суду здійснено відповідний розрахунок компенсації грошових коштів, які будуть зараховані останньому, після надходження грошей з фінансово-економічного управління КСВ ЗСУ на рахунок військової частини.

Також відповідачем долучено до листа здійснений згідно судового рішення розрахунок компенсації.

Колегія суддів звертає увагу на те, що здійснення розрахунку компенсації є лише передумовою її виплати, однак не свідчить про повне виконання рішення суду, оскільки рішенням суд зобов`язав військову частину НОМЕР_1 не лише нарахувати, але й виплатити позивачеві компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення.

Апеляційний суд зазначає, що відповідачем не надано суду доказів, які б свідчили про вчинення військовою частиною дій, зокрема, направлення до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України звернення щодо виділення коштів на погашення заборгованості на виконання рішення суду.

Також апеляційний суд вважає за необхідне вказати, що при прийняті рішення про зобов`язання подати звіт, судом не надається оцінка можливості чи не можливості виконання судового рішення (наявності поважних причин невиконання), а перевіряється обґрунтованість зави про невиконання судового рішення. Оцінка ж аргументам відповідача про неможливість виконання рішення має надаватися за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду.

Щодо висновків суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять інформації, що позивач звертався до органів державної виконавчої служби, і такі дії не надали бажаного ним результату суд зазначає, що виконання судового рішення в примусовому порядку не перешкоджає застосуванню судом передбачених ст. 382 КАС України заходів. Більше того в силу ст. 129-1 Конституції України контроль за виконанням судового рішення здійснює саме суд.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що відповідач не виконав рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11.10.2022 у справі №120/5215/22, а тому колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до змісту ст. 382 КАС України, звіт щодо виконання судового рішення повинен бути поданий до суду, який його ухвалив, в даному випадку до Вінницького окружного адміністративного суду, що також забезпечить виконання судом вимог щодо контролю за поданням такого звіту, без направлення справи до апеляційної інстанції та відповідатиме принципу процесуальної економії.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановлянням нової постанови.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 13 липня 2023 року скасувати та прийняти нову постанову.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, подану в порядку ст. 382 КАС України задовольнити.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 протягом 30 днів подати до Вінницького окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2022 року у справі №120/5215/22.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає згідно ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сапальова Т.В. Капустинський М.М.