Справа № 420/26756/23
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2024-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 21.04.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим та отримував пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування". Виплату пенсію припинено у зв`язку з не контролюванням території українською владою. Згідно до довідки від 30.06.2021 позивача взято на облік внутрішньо переміщеної особи в Одеській області. Позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив поновити йому виплату пенсії призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування". Листом від 15.06.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області повідомлено, що з 21.04.2023 було припинено виплату пенсії та відмовлено в поновленні виплати пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" оскільки у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Одеській області відсутня паперова пенсійна справа позивача. У зв`язку з військовою агресією росії та введенням в країні воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Укрпоштою повністю припинено поштове співробітництво та обмін поштою з країною-агресором. Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Ухвалою від 06.10.2023 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/26756/23 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

26.09.2023 року до Одеського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що з 21.04.2023 позивачу припинено виплату пенсії у зв`язку з тим, що питання виплати пенсії особам, які перемістилися з тимчасово окуповано території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, буде вирішено після внесення змін до законодавства України. Відповідно до статті 10 Закону №1058, особа має право на один із видів пенсії. Виплата пенсії відповідно до законодавством України можлива тільки після припинення виплати пенсії на території російської федерації. Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VІІ Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України Україна не несе відповідальності за порушення визначених Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території. На територіях, які тимчасово не контролюються української владою, органи державної влади, в тому числі Пенсійного фонду України, не функціонують та не здійснюють свою діяльність. Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (зі змінами та доповненнями), передбачено, що заява про поновлення пенсії за додатком, затвердженим цією постановою, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр). Позивачу вперше було призначено пенсію органами Пенсійного фонду Автономної Республіки Крим. Наразі позивач змінив місце постійного проживання з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим, на м. Одеса, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Враховуючи, що попереднім місцем проживання позивача є тимчасово окупована територія Автономної Республіки Крим, відповідно, в органів Пенсійного фонду України у період дії правового режиму воєнного стану відсутні повноваження отримати необхідні для поновлення виплати пенсії документи. У зв`язку з введенням воєнного стану в Україні та до його закінчення листування з країною - терористом російською федерацією, в тому числі і на запити пенсійних справ для виплати пенсій за новим місцем проживання призупинено. Поновлення виплати пенсії відбувається на підставі вже сформованих пенсійних справ, натомість пенсійна справа позивача на момент окупації перебувала на території АР Крим. Наразі Головному управлінню не відомо чи збережено пенсійну справу позивача, оскільки відомі факти знищення окупаційною владою Криму документів та архівів органів державної влади України. Головним управлінням не виносилося рішення про призначення/поновлення або відмову в призначенні/поновленні пенсії. Листом Головного управління №1500-0306-8/77554 від 15.06.2023 надано роз`яснення, щодо ситуації з його пенсійним забезпеченням, яка виникла у зв`язку з початком повномасштабної війни між Україною та російською федерацією, та тимчасовою не можливістю здійснити виплату/поновлення. Наразі підстави для поновлення виплати пенсії за новим місцем проживання органами Пенсійного фонду України відповідно до Закону №1058 ОСОБА_1 ? відсутні. Головне управління діяло в порядку передбаченому законодавством, обґрунтовано, а тому підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні. Крім того, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Прийняття рішення про призначення пенсії є дискреційним повноваженням органів Пенсійного фонду України. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Ухвалою від 26.12.2023 року Одеський окружний адміністративний суд витребував докази по справі №420/26756/23, а саме з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області: інформацію про те, чи звертався ОСОБА_1 з заявою про поновлення виплати пенсії, якщо так, то надати копію відповідної заяви; інформацію про те, чи поновлювалася Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області виплата пенсії ОСОБА_1 , якщо так, то надати документи на підтвердження цього; інформацію про те, чи припинялася Головним управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплата пенсії ОСОБА_1 , якщо так, то надати документи на підтвердження цього; та зупинив провадження у справі до отримання витребуваних доказів.

До суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання ухвали від 26.12.2023 року надано перерахунок пенсії від 14.06.2023 року, розрахунок стажу а, заяву № 2794 про призначення пенсії від 21.04.2023 року, заяву від 18.04.2023 року, копію паспорта, копію трудової книжки, копію диплому, копію довідки ВПО.

Крім того на виконання ухвали від 26.12.2023 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов лист від 23.01.2023 року вих. № 1500-0306-7/11830, в якому зазначено, що ОСОБА_1 21.04.2023 звернувся із заявою про призначення пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) та повідомив про отримання пенсії за віком з 2015 року по 2018 рік в Автономній Республіці Крим. Заявник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . До звернення за призначенням пенсії долучено паспорт громадянина України та довідку від 30.06.2021 №5105- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Рішенням від 27.04.2023 заявнику за екстериторіальним принципом спеціалістом Дніпропетровської області призначено пенсію за віком відповідно Закону з 21.04.2023. Оскільки на теперішній час питання щодо призначення (поновлення, подовження, взяття на облік) пенсійних виплат особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим законодавчо не врегульовано ОСОБА_1 з 21.04.2023 припинено виплату пенсії. При вирішенні питання пенсійного забезпечення ОСОБА_1 заяву від 21.04.2023 слід розглядати як поновлення виплати пенсії (взяття на облік) після внесення змін до законодавства, про що ОСОБА_1 повідомлено листом від 15.06.2023 №1500-0306-8/77554.

Ухвалою від 26.01.2024 року суд поновив провадження у справі №420/26756/23.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 .

Місцем реєстрації позивача є: АДРЕСА_1 .

З 30.06.2021 року позивача, відповідно до довідки № 5105-, взято на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичним місцем проживання/перебування: АДРЕСА_2 .

21.04.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та повідомив про отримання пенсії за віком з 2015 року по 2018 рік в Автономній Республіці Крим. До заяви позивачем було додано: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, заяву про призначення/перерахунок пенсії, паспорт, диплом, довідку ВПО, заяву про спосіб виплати пенсії, трудову книжку та інші документи.

Рішенням від 27.04.2023 року заявнику за екстериторіальним принципом спеціалістом Дніпропетровської області призначено пенсію за віком відповідно Закону з 21.04.2023року.

Позивачем було отримано пенсійне посвідчення серії НОМЕР_2 від 11.05.2023 року, з якого вбачається, що він перебуває на обліку в Пенсійному фонді України та йому призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

14.06.2023 року позивачу рішенням № 15 від 14.06.2023 року проведено перерахунок пенсії, виплату пенсії заблоковано, причина блокування «ПЕРЕСЕЛЕНЕЦЬ НЕ ЗАРЕЄСТРОВАНИЙ».

Листом № 1500/0306-8/77554 від 15.06.2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило позивача про те, що йому припинено виплату пенсії з 21.04.2023 року у зв`язку з тим, що питання виплати пенсії особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, буде вирішено після внесення змін до законодавства України.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України гарантує громадянам право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі втрати працездатності, а також у старості.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні. Так, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що даний акт регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Згідно з пунктом 1.6 розділу І Порядку №22-1 розгляд заяв, передбачених пунктом 1.1 цього розділу, поданих громадянами України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації, здійснюється з урахуванням Порядку виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 №234.

Механізм виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії та соціальні послуги від Пенсійного Фонду російської федерації або інших міністерств та відомств, що здійснюють пенсійне забезпечення у російській федерації, визначений Порядком виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 № 234 (далі - Постанова № 234).

Відповідно до вимог п. 3 Постанови № 234 визначено, що особи подають територіальному органові заяву про отримання пенсії відповідно до законодавства України із зазначенням місця проживання (реєстрації) та паспорт громадянина України (паспорт громадянина України для виїзду за кордон).

Як вбачається з п. 5 Постанови № 234, порядок звернення осіб за призначенням (перерахунком), поновленням виплати пенсії особам, переведенням з одного виду пенсії на інший, наданням соціальних послуг, а також підтвердження факту неодержання пенсії та соціальних послуг від органів російської федерації, зазначених у пункті 1 цього Порядку, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Мінсоцполітики.

Отже, відповідно до наведених вище норм для отримання пенсії громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, необхідно щоб особа одночасно відповідала наступним трьом критеріям: 1) не отримала громадянство російської федерації, тобто паспорт громадянина України; 2) докази припинення отримання пенсії в органах пенсійного фонду на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя; 3) подала територіальному органові Пенсійного фонду України заяву про отримання пенсії відповідно до законодавства України із доданням необхідних документів.

З 22.11.2014 набрав чинності Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII), який відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

На підставі ст. 2 Закону №1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 4, ч. 1 ст. 7 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами (ч. 1 ст. 14 Закону № 1706-VII).

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" установлено, що призначення, відновлення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) внутрішньо переміщеним особам, у тому числі особам, які відмовились відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, здійснюються територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Виплата (продовження виплати) довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення та пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території населених пунктів, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Суд встановив, що позивач є внутрішньо переміщеною особою відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 30.06.2021 року № 5105-.

Відповідно до змісту вказаної довідки, зареєстроване місце проживання позивача: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Доказів того, що позивач змінив громадянство України матеріали справи не містять.

У зв`язку з переїздом на материкову територію України, яка не перебуває під окупацією рф, позивач 21.04.2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про призначення пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням від 27.04.2023 року заявнику за екстериторіальним принципом спеціалістом Дніпропетровської області призначено пенсію за віком відповідно Закону з 21.04.2023року.

Позивачем було отримано пенсійне посвідчення серії НОМЕР_2 від 11.05.2023 року, з якого вбачається, що він перебуває на обліку в Пенсійному фонді України та йому призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Частиною 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачені випадки, коли виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, а саме:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 35 та ст. 46 цього Закону (ч. 2 ст. 49 Закону).

14.06.2023 року позивачу рішенням № 15 від 14.06.2023 року проведено перерахунок пенсії, виплату пенсії заблоковано, причина блокування «ПЕРЕСЕЛЕНЕЦЬ НЕ ЗАРЕЄСТРОВАНИЙ».

Листом № 1500/0306-8/77554 від 15.06.2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило позивача про те, що йому припинено виплату пенсії з 21.04.2023 року у зв`язку з тим, що питання виплати пенсії особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, буде вирішено після внесення змін до законодавства України.

Суд підкреслює, що відповідачем не обґрунтовано неможливість застосування до позивача положень законодавства загального характеру, а посилання на неврегульованість окремої сфери правовідносин є неконкретним, в тому числі не містить точного посилання на конкретні фактичні обставини, без спеціального врегулювання яких певним чином відповідач не може здійснити поновлення виплати пенсії. Окрім цього, доводи відповідача не визначені законодавством як підстава для відмови у поновленні виплати пенсії та не можуть бути такою підставою за змістом, оскільки негативні наслідки (фактично, позбавлення права) від стану правового врегулювання конкретних правовідносин не можуть покладатися на особу, яка згідно положень законодавства має відповідний обсяг прав.

За таких обставин, суд вважає, що припиняючи виплату пенсії позивачу, відповідач у спірних правовідносинах діяв без урахування всіх обставин по справі, що мають значення для його прийняття (вчинення дій) та без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Суд зазначає, що позивач як громадянин України має право на отримання пенсії, призначеної йому відповідно до законодавства України, за місцем реєстрації фактичного проживання.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у рішенні «Пічкур проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України. За наведених вище міркувань Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала ст. 14 Конвенції у поєднанні зі ст. 1 Першого протоколу (параграфи 51, 54).

У рішенні «Суханов та Ільченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Суд зазначив, що ст. 1 Першого протоколу включає в себе три окремих норми: «перша норма, викладена у першому реченні першого абзацу, має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого абзацу, стосується позбавлення власності і підпорядковує його певним умовам; третя норма, закріплена в другому абзаці, передбачає право Договірних держав, зокрема, контролювати користування власністю відповідно до загальних інтересів. Проте ці норми не є абсолютно непов`язаними між собою. Друга і третя норми стосуються конкретних випадків втручання у право на мирне володіння майном, а тому повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закріпленого першою нормою» (параграф 30).

Щодо соціальних виплат, ст. 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам (параграф 31).

Суд повторив, що першим і найголовнішим правилом ст. 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (параграф 53).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) від 14 жовтня 2010 року Суд зазначив, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (параграф 50).

При цьому, суд враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Беручи до уваги вищенаведене, враховуючи положення ст. ст. 9, 245 КАС України, обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо припинення з 21.04.2023 року виплати пенсії за віком ОСОБА_1 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 21.04.2023 року.

За приписами ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За ч. 2ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Статтею 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи підтверджено, що при поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 858,88 грн., який підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна,83, м. Одеса, 65107, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо припинення з 21.04.2023 року виплати пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 21.04.2023 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна,83, м. Одеса, 65107, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 858,88 грн. (вісімсот п`ятдесят вісім грн. 88 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 26.01.2024 року.

Суддя Г. В. Лебедєва