Справа № 160/27289/23
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

29 січня 2024 р.Справа № 160/27289/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про закриття провадження у справі в частині позовних вимог,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача-1: Військової частини НОМЕР_2 , відповідача-2: Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за період з 17.01.2017 року по 28.02.2018 року включно з врахуванням базового місяця січень 2008 року.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 та військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) індексацію грошового забезпечення за період з 17.01.2017 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) середнього заробітку за час затримки розрахунку з 02.03.2020 по 16.09.2023.

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) компенсації втрати частини доходу за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 17.01.2017 по 16.09.2023.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 та військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) компенсацію втрати частини доходу за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 17.01.2017 по 16.09.2023.

- стягнути з військової частини НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 02.03.2020 по 16.09.2023 у розмірі 26754,49 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на виконання судового рішення у справі №160/178/22 відповідачами здійснено неправильний розрахунок грошового забезпечення в частині нарахування індексації, а саме без застосування базового місяця обчислення індексації січня 2008 року. Крім того зазначає, що тривале не виконання судового рішення призвело до втрати доходів позивачем, що є підставою для стягнення відповідної компенсації.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

16.11.2023 військовою частиною НОМЕР_1 до суду надіслано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти задоволення позову та зокрема зазначає, що вимоги щодо перерахунку індексації грошового забезпечення вже були предметом розгляду в судовому спорі. Таким чином, судовим рішенням, яке набрало законної сили у справі № 160/178/22, були вирішені аналогічні позовні вимоги, які заявлені у позовній заяві з даної справи, що є підставою відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України для закриття провадження у справі.

Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку, що провадження по вказаній справі підлягає закриттю в частині позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 з 17.01.2017 по 02.03.2020 та був виключений з списків особового складу військової частини НОМЕР_2 наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 02.03.2020 № 42 з 02.03.2020.

02.03.2020 командиром Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) був виданий наказ №42, яким підполковника ОСОБА_1 , старшого офіцера організаційно-планової групи тилу, звільненого наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 12 лютого 2020 року №60 у запас, відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за підпунктом «к» (які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду), з правом носіння військової форми одягу, вважати, що справи та посаду здав. З 02 березня 2020 року виключити із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направити для зарахування на військовий облік до Центрально-Міського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.

Так, судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що 05.01.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява (згідно з поштовим штемпелем на конверті направлена до суду 30.12.2021) ОСОБА_1 до відповідача-1: Військової частини НОМЕР_2 , відповідача-2: Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просив суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за час проходження ним військової служби у Військовій частині НОМЕР_2 за періоди з 01.12.2015 по 28.02.2018 та з 01.03.2018 по 02.03.2020 включно;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 , Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базовий місяць) січень 2008 року.

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 , Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 02.03.2020 включно, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базовий місяць) березень 2018 року з урахуванням абзацу 4 п.5 Порядку №1078.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2022 по справі №160/178/22 позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача-1: Військової частини НОМЕР_5 , відповідача-2: Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за час проходження ним військової служби у Військовій частині НОМЕР_2 за період з 17.01.2017 по 28.02.2018 та з 01.03.2018 по 02.03.2020 з урахуванням вже здійснених виплат.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ), Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) індексацію грошового забезпечення за період з 17.01.2017 по 28.02.2018.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ), Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 02.03.2020, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базовий місяць) березень 2018 року з урахуванням абзацу 4 п.5 Порядку №1078 та з урахуванням вже здійснених виплат.

Згідно інформації з сайту Єдиний державний реєстр судових рішень вбачається, що позивачем рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2022 по справі №160/178/22, в частині позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено в апеляційному порядку не оскаржувалося та набрало законної сили 08.09.2022 року.

У рішенні від 02.06.2022 по справі №160/178/22 суд щодо вимоги позивача про нарахування належної суми індексації за наведений період, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, дійшов висновку, що саме в процесі виконання рішення суду відповідачем у порядку, встановленому Законом України Про індексацію грошових доходів населення та Порядком №1078, буде визначено базовий місяць для проведення індексації грошового забезпечення позивача.

У позовній заяві позивач зазначає, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2022 у справі №160/178/22, Військовою частиною НОМЕР_1 , зокрема нараховано та виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за час проходження ним військової служби у військовій частині НОМЕР_2 в період з 17.01.2017 по 02.03.2020, виходячи з базового місяця - січень 2015 року. В зв`язку із чим позивач вважає, що для обрахунку індексації його грошового забезпечення за час проходження ним військової служби у Військовій частині НОМЕР_2 в період з 17.01.2017 по 02.03.2020 слід застосовувати базовий місяць січень 2008 року, а не січень 2015 року з наступних підстав.

Таким чином, ОСОБА_1 звертаючись з даною позовною заявою в частині позовних вимог не погоджується з порядком виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2022 у справі №160/178/22.

Суд зазначає, що відповідно до статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В частині першій статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм вбачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а.

Згідно статті 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до вимог статті 383 КАС України особа-позивач на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Суд зазначає, що спір у цій справі фактично спрямований на виконання іншого рішення суду, а саме у справі № 160/178/22.

За приписами ч.1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відповідно до частини шостої цієї статті, за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

Отже, обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 355/1648/15-а, від 21 листопада 2019 року у справі № 802/1933/18-а та від 29 липня 2021 року у справі № 460/350/19.

Як зазначено вище, відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на вищевикладене, обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в рішеннях від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а та від 06 лютого 2019 року у справі № 816/2016/17.

Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

З огляду на викладене, суд зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Тобто, якщо позивач вважав, протиправними рішення, дії чи бездіяльність відповідача, вчинені на виконання рішення суду у справі 160/178/22, то він може звернутись до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22 серпня 2019 року по справі № 522/10140/17, від 20 липня 2022 року по справі № 420/16529/21, від 28 лютого 2023 року по справі № 260/1898/22 та від 30 листопада 2023 року по справі №420/6135/22.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 238 КАС України, суддя закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що в даному випадку наявне рішення суду, що набрало законної сили, якими вже вирішено спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав через що наявні правові підстави для закриття провадження відповідно до п.4 ч.1 ст. 238 КАС України в частині позовним вимог, а саме щодо:

- визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_4 щодо невиплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за період з 17.01.2017 року по 28.02.2018 року включно з врахуванням базового місяця січень 2008 року.

- зобов`язання військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) індексацію грошового забезпечення за період з 17.01.2017 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

Відповідно до ч.2 ст. 239 КАС України, повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись статтями 238, 239, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання Військової частини НОМЕР_1 про закриття провадження у справі в частині позовних вимог, - задовольнити.

Закрити провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: Військової частини НОМЕР_2 , відповідача-2: Військової частини НОМЕР_1 в частині позовних вимог щодо:

- визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_4 щодо невиплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за період з 17.01.2017 року по 28.02.2018 року включно з врахуванням базового місяця січень 2008 року.

- зобов`язання військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) індексацію грошового забезпечення за період з 17.01.2017 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

Відповідно до ч.2 ст.239 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 256 та 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повний текст ухвали складено та підписано 29.01.2024 року.

Суддя О.М. Неклеса