Справа № 260/8348/23
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2024 рокум. Ужгород№ 260/8348/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гебеш С.А. розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про стягнення заборгованості у вигляді невикористаної щорічної оплачуваної відпустки,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (далі відповідач, ГУНП в Закарпатській області), у якому просить суд стягнути невиплачену суму грошової компенсації у сумі 141108,00 грн за невикористану частину щорічної основної оплачуваної відпустки в загальній кількості 65 днів та невикористаної частини додаткової оплачуваної відпустки в загальній кількості 5 днів.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що в період проходження служби в поліції позивач мала право на щорічну основну та додаткову оплачувану відпустку, яку повністю не використала. Вказує на те, що грошову компенсацію за невикористану частину відпусток отримала лише за 2023 рік, однак за попередні роки вказана компенсація не виплачена. На звернення про отримання грошової компенсації за невикористану частину відпустки, отримала лист, в якому вказано про те, що вона не підпала під категорію громадян, яким надається така відпустка.

Відтак, позивач за захистом своїх прав звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

17 жовтня 2023 року відповідач надіслав до Закарпатського окружного адміністративного суду відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого проти задоволення позову заперечує. Так, зокрема, зазначає, що згідно довідки УФЗБО ГУНП в Закарпатській області від 13.010.2023 року позивач при звільненні отримала компенсацію за 16 днів невикористаної відпустки і сума виплати склала 14085,33 грн. Також зазначає про те, що кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку повинна бути визначена саме в наказі про звільнення, однак наказ про звільнення не оскаржувався.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 24 липня 2023 року наказом начальника ГУНП в Закарпатській області №136 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 з 26.07.2023 року звільнено зі служби в поліції відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням) (а.с. 9).

Із вказаного наказу вбачається, невикористана частина чергової відпустки за фактично відпрацьований час у 2023 році складає 16 календарних днів.

Як вбачається з листа Головного управління Національної поліції в Закарпатській №Л-295/106/2-2023 від 14.09.2023 за період з 23 червня 2018 року по 26 липня 2023 року невикористана частина щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік складає 07 календарних днів; за 2020 рік - 20 календарних днів; за 2021 рік - 27 календарних днів; додаткова оплачувана відпустка за стаж служби в поліції за 2021 рік - 02 календарні дні; невикористана частина щорічної основної оплачуваної відпустки за 2022 рік складає 11 календарних днів та додаткова оплачувана відпустка за стаж служби в поліції за 2022 рік - 03 календарні дні.

Вказані обставини сторонами не заперечуються.

Як встановлено судом позивачу не виплачено грошову компенсацію за невикористану частину щорічної основної да додаткової оплачуваної відпустки за період з 2019 року по 2022 роки.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо невиплати передбаченої нормами законодавства України грошової компенсації за щорічну та додаткову оплачувану відпустку з метою захисту порушеного права позивач звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регламентуються нормами Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (далі Закон №580).

Положеннями ст. 92 Закону №580 передбачено, що поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Згідно ч.1 4 ст. 93 Закону №580 тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до ч. 8 11 ст. 93 Закону №580, поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Так, право на отримання грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки гарантоване нормами трудового законодавства.

Зокрема, ст. 83 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) та ст. 24 Закону України Про відпустки від 15.11.1996 №504/96-ВР (далі Закон №504) передбачено, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Вказане кореспондується також з положеннями спеціального законодавства, що регулюють порядок проходження служби в поліції. Так, відповідно до ч. 10 ст. 93 Закону №580, за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Право на своєчасне і в повному обсязі отримання грошового забезпечення та інші компенсаційних виплат відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України є однією з гарантій професійної діяльності поліцейського, передбачених нормами ч. 10 ст. 62 Закону №580.

Не виплату позивачу спірної грошової компенсації відповідач аргументує тим, що спірні невикористані відпустки стосувалися періодів, що передували року звільнення, тому норми Закону №580 не передбачають можливість отримання за такі грошову компенсацію.

Вирішуючи обґрунтованість таких доводів суб`єкта владних повноважень, суд враховує правову позицію Верховного Суду у подібних правовідносинах. Так, питання виплати компенсації за невикористані відпустки при звільненні за роки, що передували року звільнення поліцейського, було предметом неодноразового дослідження Верховного Суду у постановах від 19.01.2021 у справі №160/10875/19 та від 30.11.2022 у справі №640/85/20.

У вказаних постановах Верховний Суд вказав на те, що правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення ч. 8, 11 ст. 93 Закону №580. Аналізуючи наведені норми законодавства, Суд звернув увагу, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку, що у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що ОСОБА_1 мав право на отримання при звільнення зі служби в поліції грошової компенсації за невикористану щорічну основну і додаткову оплачувану відпустку за весь період проходження служби, а саме з 2019 по 2022 рік, в сукупності тривалістю 70 днів.

Однак, як встановлено судом, вказана грошова компенсація позивачу не була нарахована.

Суд вказує на те, що враховуючи вимоги ч. 2 ст. 9 КАС України, в даному випадку, з метою належного захисту прав позивача, слід вийти за межі позовних вимог та задоволити позов шляхом визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо ненарахування та не виплати грошової компенсації за невикористану щорічну основну і додаткову оплачувану відпустку за весь період проходження служби, а саме з 2019 по 2022 рік та відповідно зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористану щорічну основну і додаткову оплачувану відпустку за весь період проходження служби, а саме з 2019 по 2022 рік в сукупності тривалістю 70 календарних днів.

Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача грошової компенсації у сумі 141108 грн, то суд вказує на те, що така не підлягає задоволенню, так як є передчасно, оскільки грошова компенсація відповідачем не нарахована, і підстав вважати, що така буде розрахована в іншій сумі, на даний час немає.

У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення адміністративного позову.

На підставі наведеного та керуючись ст.241, 243, 255, 257, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ф. Ракоці, буд. 13, код ЄДРПОУ - 40108913) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) компенсації за невикористану щорічну основну та додаткову оплачувану відпустку за період з 2019 року по 2022 рік.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ф. Ракоці, буд. 13, код ЄДРПОУ - 40108913) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) грошової компенсації за невикористану щорічну основну та додаткову оплачувану відпустку за період з 2019 року по 2022 рік в сукупності тривалістю 70 календарних днів.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяС.А. Гебеш