Справа № 460/711/24
Суддя: О.Р. Гресько
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РУХУ
29 січня 2024 року м. Рівне№460/711/24
Суддя Рівненського окружного адміністративного суду О.Р. Гресько після одержання позовної заяви
до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій
Відповідно до пунктів 3, 5 частини першої статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу та чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
За правилами частини третьої статті 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до статті 131 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Законом України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 (далі Закон України №3674-VI) визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.
За статтями 1, 2 Закону України №3674-VI, судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом, і включається до складу судових витрат. Платниками цього платежу є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.
Статтею 5 Закону України №3674-VI передбачені пільги щодо сплати судового збору.
Згідно з пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України №3674-VI, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Статус, права, пільги учасників бойових дій встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Відповідно до частини другої статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.
У контексті вищенаведених законодавчих норм Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 зазначив, що «гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року № (81) 7: «У тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).
Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.
За висновками Європейського суду з прав людини, загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 16 грудня 1992 року у справі «Хаджіанастасіу проти Греції», пункти 32-37).
Аналіз пункту 13 частини першої статті 5 Закону України №3674-VI в сукупності з частиною другою статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій закріплених законодавством саме через набуття такого статусу.
Отже, сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору з усіх спорів.
Як встановлено з матеріалів позову, підставою для звернення до адміністративного суду стало не формування відповідачем та не подання до Управління Державної казначейської служби України у м. Рівне Рівненської області подання про повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна. Тому позивач звернувся з цим позовом до суду з вимогою про зобов`язання відповідача оформити та подати відповідне подання.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача не пов`язані з порушенням його права на соціальний захист, саме, як учасника бойових дій. Тому судовий збір має бути сплачений на загальних підставах.
Наведена правова позиція викладена, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 (справа № 545/1149/17), в постанові Верховного Суду від 19.10.2020 (справа №240/934/20), в постанові Верховного суду від 16.02.2022 (справа №560/4971/21).
Таким чином позивач не звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України №3674-VI, а тому має надати суду докази сплати суми судового збору.
За приписами частини першої статті 4 Закону України №3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до частини другої статті 4 Закону України №3674-VI за подання до адміністративного суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особи сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2024 року встановлений в розмірі 3028 гривні.
Тому позивач мав надати суду докази сплати суми судового збору у розмірі 1211,20 грн. Однак, позивачем не додано до адміністративного позову документа про сплату судового збору.
Крім того, відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Разом з позовною заявою представником позивача подано клопотання про поновлення строку звернення до суду. На обґрунтування клопотання представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 звернувся за правовою допомогою у Рівненський місцевий центр з надання вторинної правової допомоги, щодо визнання протиправним бездіяльність ГУПФУ в Рівненській області стосовно не повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, так згідно доручення Рівненського місцевого центру від 30.06.2022 №017/2-0000227, для надання правової допомоги призначено адвоката Сав`яка Василя Васильовича. Після проведення конфіденційного провадження з ОСОБА_1 , яке стало можливим у період відпустки клієнта, оскільки, ОСОБА_1 із моменту оголошення військового стану в Україн» перебуває у лавах збройних сил України. Адвокатом було подано адвокатський запит у відповідь ГУПФУ в Рівненській області 12.01.2024 надало копію відповіді №1700-09-8/49640 від 29.11.202, яку ОСОБА_1 так і не отримав. У зв`язку із цим позивачем було пропущено строк на звернення до Рівненського окружного адміністративного суду з метою визнання протиправним бездіяльність ГУПФУ в Рівненській області стосовно не повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Крім того, представник позивача зазначає, що згідно Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан, вступ позивача до лав ЗСУ, що призвело до не можливості вчасного проведення конфіденційного побачення та відповідно не було можливості вчасно звернутися до суду, у зв`язку із цим виникла ситуація з пропуску. Представник позивача вважає, що вказані причини пропуску строків на звернення до суду, є об`єктивно непереборною обставиною та стало перешкодою у вчасному поданні до суду відповідного позову, а відповідно є підставою для поновлення строку звернення до суду з відповідної позовною заявою про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

З позовної заяви судом встановлено, що 02.09.2021 позивачем укладено Договір купівлі-продажу квартири, в результаті чого сплачено 1% збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна.

17.11.2021 позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про повернення помилково сплачених коштів.

Листом від 29.11.2021 відповідач відмовив позивачу у поверненні коштів та роз`язнено можливість вирішення цього спору в судовому порядку.

Доказів вчинення позивачем будь-яких дій з метою ознайомлення з результатами розгляду його звернення позивачем не надано.

Як зазначає представник позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду, лист від 29.11.2021 позивачем не отримувався.

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_1 30.06.2022 звернувся за правовою допомогою у Рівненський місцевий центр з надання вторинної правової допомоги, щодо визнання протиправним бездіяльність ГУПФУ в Рівненській області стосовно не повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, так згідно доручення Рівненського місцевого центру від 30.06.2022 №017/2-0000227, для надання правової допомоги призначено адвоката Сав`яка Василя Васильовича.

Вказане доручення видане для надання безоплатної вторинної правової допомоги, а саме: здійснення представництва інтересів особи у судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами щодо визнання протиправним бездіяльності ГУ ПФУ в Рівненській області стосовно не повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування ОСОБА_1 .

Таким чином, позивачу було відомо про порушення його прав станом на 30.06.2022. Адвокат звернувся до відповідача із адвокатським запитом лише 11.01.2024. Доказів вчинення інших дій в інтересах позивача суду не надано.

Дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, і після закінчення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними. Без наявності строків на процесуальну дію або без їхнього дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Нормами КАС України не встановлено вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з врахуванням обставин у справі.

Оцінюючи поважність підстав пропуску процесуального строку, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця обставина виникла протягом строку, який пропущений; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

За усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною

Так, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Воєнний стан на території України триває і на момент подання позовної заяви.

Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Така позиція викладена в постановах Верховного Суду, зокрема, але не виключно: від 31 серпня 2023 року у справах № 340/6025/22, № 460/15983/21, від 19 липня 2023 року у справі №620/5941/22, від 23 березня 2023 року у справі № 761/28821/20, від 06 квітня 2023 року у справі №640/3113/22, від 02 листопада 2023 року у справі №620/7114/22.

З доданої до матеріалів позовної заяви довідки від 08.09.2023 №1450 встановлено, що сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 . Однак така довідка не засвідчує неможливість звернення позивача з позовною заявою у межах встановленого процесуального строку.

Таким чином, зазначені представником позивача у заяві підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом, не є поважними.

Згідно з частинами першою та другою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За приписами частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладені обставини, наявні підстави для залишення позовної заяви без руху та надання позивачу строку для подання до суду доказів сплати суми судового збору у розмірі 1211,20 грн. (оригінал платіжного документа), або ж доказів на підтвердження наявності інших підстав для звільнення чи відстрочення сплати судового збору (докази важкого фінансового становища), а також заяви про поновлення строку звернення до суду з зазначенням інших підстав для поновлення строку та доказів на їх обґрунтування.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної зави протягом десяти днів з дня вручення (отримання) ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до пункту першого частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя Олег ГРЕСЬКО