Справа № 160/10999/23
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2024-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 січня 2024 року справа № 160/10999/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

за участю секретаря судового засідання: Тарантюк А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпровської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року у справі №160/10999/23 (суддя Калугіна Н.Є.) за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтехоснастка» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецтехоснастка» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці (далі - відповідач) про відмову оформити та направити на адресу відповідного органу Державної казначейської служби України висновки та інші передбачені законодавством документи щодо повернення надміру сплачених сум митних платежів, оформлене листом від 10.03.2023 № 7.5-1/7.5-15/4/1380;

- зобов`язати Дніпровську митницю оформити та направити на адресу відповідного органу Державної казначейської служби України висновки та інші передбачені законодавством документи про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Спецтехоснастка» на поточний рахунок платника податку в установі банку відповідно до заяви № 158 від 27.02.2023 суми митних платежів (податку на додану вартість) у розмірі 2 856 608,87 грн..

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтехоснастка» задоволено частково. Так, суд:

-визнав протиправним та скасував рішення Дніпровської митниці про відмову оформити та направити на адресу відповідного органу Державної казначейської служби України висновки щодо повернення надміру сплачених сум митних платежів, оформлене листом від 10.03.2023 № 7.5-1/7.5-15/4/1380, в частині суми 2 573 710,91 грн.;

- зобов`язав Дніпровську митницю оформити та направити на адресу відповідного органу Державної казначейської служби України висновки щодо повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Спецтехоснастка» на поточний рахунок платника податку в установі банку, відповідно до заяви № 158 від 27.02.2023, суми митних платежів (податку на додану вартість) у розмірі 2 573 710,91 грн..

У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

На думку скаржника, суд першої інстанції безпідставно не врахував наступне: 1) митні оформлення стосуються операцій з ввезення позивачем на митну територію України товарів, переміщення яких через митний кордон України відбувалось до запровадження звільнення від сплати митних платежів за кодом пільги 224 (до 05.04.2022); 2) частина митних оформлень стосується операцій, розпочатих в рамках режиму, відмінного від імпорту (ввезення товарів в режимі переробки на митній території із застосуванням звільнення від сплати митних платежів за кодом пільги 517); 3) позивач не використав податкову пільгу, а тому не має права на її використання поза періодом її дії. Відповідач вважає, що позивачу відмовлено у поверненні сплачених сум митних платежів, заявлених у зверненні, правомірно.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, з огляду на його законність та обґрунтованість.

В свою чергу, позивач не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні частини позовних вимог. Направив до суду клопотання про розподіл судових витрат, а саме стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 108 233,70грн..

В судовому засіданні представник відповідача просив суд задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду першої інстанції в оскарженій частині та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Щодо заявленої до відшкодування суми витрат на правничу допомогу, представник відповідача вказала, що сума, заявлена до стягнення, є неспівмірною та непропорційною до предмета позову.

Представник позивача просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача, рішення суду першої інстанції у даній справі залишити без змін. Просив задовольнити заяву позивача про стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань останнього суму сплаченого адвокату гонорару як витрати на правову допомогу, відхиливши доводи представника відповідача про їх неспівмірність.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на скаргу, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецтехоснастка" є платником ПДВ та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.

В період з 01.04.2022 по 01.05.2022 позивачем подано до митного оформлення товар в митному режимі імпорту на підставі наступних митних декларацій:

1) від 05.04.2022 ВМД UA 110020/2022/001954 на суму ПДВ 274 525,63 грн.

2) від 06.04.2022 ВМД UA 110020/2022/001973 на суму ПДВ 6 997,18 грн.

3) від 08.04.2022 ВМД UA 110020/2022/209542 на суму ПДВ 272 072,51 грн.

4) від 08.04.2022 ВМД UA 110020/2022/209547 на суму ПДВ 10 825,45 грн.

5) від 12.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002009 на суму ПДВ 15 458,20 грн.

6) від 12.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002010 на суму ПДВ 268 646,89 грн.

7) від 12.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002013 на суму ПДВ 162 180,71 грн.

8) від 12.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002017 на суму ПДВ 47 226,42 грн.

9) від 15.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002049 на суму ПДВ 38 259,66 грн.

10) від 18.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002079 на суму ПДВ 317 495,99 грн.

11) від 18.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002083 на суму ПДВ 317 131,99 грн.

12) від 19.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002090 на суму ПДВ 9 486,48 грн.

13) від 21.04.2022 ВМД UA 1110020/2022/002126 на суму ПДВ 7 346,92 грн.

14) від 22.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002146 на суму ПДВ 608,90 грн.

15) від 22.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002147 на суму ПДВ 12 053,68 грн.

16) від 25.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002153 на суму ПДВ 492,39 грн.

17) від 25.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002157 на суму ПДВ 268 461,48 грн.

18) від 25.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002159 на суму ПДВ 179,56 грн.

19) від 25.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002161 на суму ПДВ 299 393,59 грн.

20) від 25.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002162 на суму ПДВ 1 225,37 грн.

21) від 26.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002179 на суму ПДВ 16 853,12 грн.

22) від 26.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002182 на суму ПДВ 106 133,15 грн.

23) від 26.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002183 на суму ПДВ З 669,14 грн.

24) від 26.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002185 на суму ПДВ 295 468,87 грн.

25) від 27.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002188 на суму ПДВ 96 302,29 грн.

26) від 28.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002193 на суму ПДВ 5 562,48 грн.

27) від 28.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002196 на суму ПДВ 2 550,82 грн.

Всього у квітні 2022 року позивачем подано 27 ВМД на загальну суму ПДВ 2 856 608,87 грн.

У травні 2022 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з включення Товариства з обмеженою відповідальністю Спецтехоснастка до реєстру платників єдиного податку за ставкою 2% та повернення Товариства з обмеженою відповідальністю Спецтехоснастка на загальну систему оподаткування з 04.04.2022 та визнання протиправними дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з призупинення реєстрації платником податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю Спецтехоснастка (код 13429839) та зобов`язання поновити реєстрацію платником податку на додану вартість з 05.04.2022.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду 04.08.2022 у справі № 160/6800/22, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.02.2023 року, у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтехоснастка" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Під час розгляду справи №160/6800/22 судом було встановлено, що дії податкового органу щодо реєстрації позивача ТОВ "Спецтехоснастка" платником єдиного податку з 01.04.2022 та реєстрації на загальній системі оподаткування з 01.05.2022 є такими, що відповідають чинному законодавству.

Отже, обставини щодо перебування позивача з 01.04.2022 на спрощеній системі оподаткування зі ставкою податку 2%, а з 01.05.2022 - на загальній системі оподаткування встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили.

27.02.2023 позивач звернувся до Дніпровської митниці із заявою №158, в якій просив повернути надміру/помилково сплачені суми ПДВ за оформлення товару по наведеним вище ВМД за період з 05.04.2022 по 30.04.2022 у сумі 2 856 608,87 грн на поточний рахунок ТОВ Спецтехоснастка в установі банку.

Дніпровська митниця листом від 10.03.2023 №7.5- 1/7.5-15/4/1380 Про розгляд звернення відмовила позивачу у поверненні заявлених у зверненні грошових коштів, з таких підстав:

1. митні оформлення стосуються операцій з ввезення на митну територію України товарів, переміщення яких через митний кордон України відбувалось до запровадження звільнення від сплати митних платежів за кодом пільги 224 (до 05.04.2022).

2. частина митних оформлень стосується операцій, розпочатих в рамках режиму, відмінного від імпорту (ввезення товарів в режимі переробки на митній території із застосуванням звільнення від сплати митних платежів за кодом пільги 517.

3. митні декларації від 08.04.2022р. UA110020/2022/209542 та від 08.04.2022р UA110020/2022/209547 оформлені в зоні діяльності Київської митниці.

4. позивач не використав податкову пільгу, а тому не має права на її використання поза періодом її дії.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з позовом про його скасування.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, який, як встановлено судом у справі №160/6822/22, у квітні 2022 року перебував на спрощеній системі оподаткування, за наявності законодавчо встановленої пільги, помилково сплатив митні платежі у вигляді ПДВ за митне оформлення товару у квітні 2022 року. Позивач вчасно звернувся до відповідача з відповідною заявою. Доводи відповідача щодо відсутності у позивача права скористатись пільгою поза межами її строку дії, в спірному випадку, є недоречними. Також суд вказав, що ввезення товару на митну територію України як операція, з якою законодавець пов`язує звільнення від обов`язку сплати митних платежів, не обмежується лише фізичним перетином товару через митний кордон України, а включає в себе необхідність виконання ряду необхідних митних формальностей. Товар за деклараціями № UA110020/2022/002126 від 21.04.2022; № UA110020/2022/002146, № UA110020/2022/002147 від 22.04.2022, № UA110020/2021/002153, №UA110020/2022/002159, № UA110020/2021/002162 від 25.04.2022, був ввезений на митну територію України до набрання чинності Законом України №2142-IX, однак тоді не був оформлений в митному режимі імпорт, і лише після митного оформлення він був випущений для вільного обігу на митній території України. Отже, лише після цього була завершена вся сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів через митний кордон України, що свідчить про можливість поміщення товару в режим імпорт та його випуск для вільного обігу на митній території України.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про наявність у позивача пільги зі сплати митних платежів за деклараціями № UA110020/2022/002126 від 21.04.2022; № UA110020/2022/002146, № UA110020/2022/002147 від 22.04.2022, № UA110020/2021/002153, № UA110020/2022/002159, № UA110020/2021/002162 від 25.04.2022, на підставі підпункту 69.23 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, в редакції Закону № 2142-ІХ від 24.03.2022, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо митних декларацій від 08.04.2022 UA110020/2022/209542 та від 08.04.2022 UA110020/2022/209547, які оформлені в зоні діяльності Київської митниці. Суд дійшов висновку, що є слушними доводи відповідача про відсутність повноважень у Дніпровської митниці розглядати питання про повернення коштів за митними деклараціями, оформленими в зоні діяльності Київської митниці, а тому в цій частині в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в оскарженій частині рішення, враховуючи наступне.

Згідно з ч. 1-3 ст. 301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов`язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формуваннями реалізує державну податкову і митну політику.

Пунктом 43.3 статті 43 Податкового кодексу України передбачено, що обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім поверненні надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річною оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені.

Відповідно до пунктів 43.4-43.5 Податкового кодексу України, платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових, зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника додатків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п. 1 Розділу III Порядку, повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 № 643 (далі - Порядок № 643) повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня їх виникнення.

Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 301 Митного кодексу України здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Платник податків подає до митниці Держмитслужби заяву довільної форми в паперовому вигляді або за допомогою засобів електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі за допомогою засобів ІТС Держмитслужби з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі через систему електронної взаємодії державних інформаційних ресурсів та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.

Відповідно до пп.23 ч.1 ст.4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Відповідно до ч.1 ст.246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч.1 ст.248 МК України).

За правилами ч.1 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до п.6 ч.8 ст.257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів: відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про застосування заходів гарантування їх сплати: а) ставки митних платежів; б) застосування пільг зі сплати митних платежів; в) суми митних платежів.

Відповідно до ч.1 ст.270 МК України, правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, митом, крім особливих видів мита, встановлюються цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 4.4 статті 4 Податкового кодексу України передбачено, що установлення i скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами та радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, іншими (крім мита) митними платежами встановлюються Податковим кодексом України з урахуванням особливостей, що визначаються цим Кодексом (ч.2 ст.270 МК України). Відповідно до пп. 17.1.4 п. 17.1 статті 17 Податкового кодексу України платник податків має право користуватися податковими пільгами за наявності підстав у порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктами 30.1., 30.3 ст. 30 Податкового кодексу України визначено, що податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті. Згідно п.30.2 цієї статті - підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат. Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

Згідно приписів ч.1 ст.281 МК України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

24 березня 2022 року прийнятий Закон України № 2142-IX Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану, який набрав чинності з дня його опублікування (05.04.2022) і яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України внесені зміни до Податкового кодексу України та Митного кодексу України, якими передбачено пільги у вигляді звільнення від оподаткування податком на додану вартість операцій з ввезення товарів на митну територію України і ввізним митом товарів.

Так, Податковий кодекс України доповнено підпунктом 69.23 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення, за змістом якого, тимчасово, з 1 квітня 2022 року на період дії воєнного стану на території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення товарів на митну територію України у митному режимі імпорту суб`єктами господарювання, які зареєстровані платниками єдиного податку першої, другої та третьої групи, крім фізичних та юридичних осіб, які обрали ставку єдиного податку, визначену підпунктом 1пункту 293.3 статті 293 цього Кодексу.

В Митному кодексі України розділ XXI Прикінцеві та перехідні положення доповнено пунктом 9-11, згідно якому тимчасово, на період з дня набрання чинності Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану, але не раніше 1 квітня 2022 року, до припинення чи скасування воєнного стану на території України, пропуск та митне оформлення товарів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України для вільного обігу, здійснюється з урахуванням таких особливостей: пп.1) звільняються від оподаткування ввізним митом: товари, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України підприємствами для вільного обігу, крім спирту етилового та інших спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, пива (крім квасу "живого" бродіння), тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну, рідин, що використовуються в електронних сигаретах.

Звільнення від оподаткування ввізним митом, передбачене цим підпунктом, не поширюється на товари, які мають походження з країни, визнаної державою-окупантом згідно із законом та/або визнаної державою-агресором щодо України згідно із законодавством, або ввозяться з території держави-окупанта (агресора) та/або з окупованої території України, визначеної такою згідно із законом.

Виходячи із змісту вказаних норм, положення підпункту 69.23 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, в редакції Закону № 2142-ІХ від 24.03.2022, а також п.9-11 розділу XXI МК України повинні застосовуватися з 01.04.2022, оскільки про це є пряма вказівка в цих нормах.

В подальшому, абз.1-4 пп.1 п.9-11 розділу XXI МК України та пп.69.23 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України виключені на підставі Закону № 2325-IX від 21.06.2022, який набрав чинності 01.07.2022.

Таким чином, звільнення від сплати ввізного мита та податку на додану вартість, запроваджене Законом № 2142-IX, діяло в період з 01.04.2022 по 30.06.2022.

Щодо товарів, переміщення яких через митний кордон України відбувалось до запровадження звільнення від сплати митних платежів за кодом пільги 224 (до 05.04.2022).

Відповідач стверджує, що за такими деклараціями здійснено митне оформлення товарів, що були ввезені на митну територію України до запровадження звільнення від сплати митних платежів за кодом пільги 224 (до 01.04.2022) ЕМД від 31.03.2023 UA110000/2022/905225 та UA 110000/2022/905230.

Разом з тим, згідно зі ст. 278 Митного кодексу України, п. 187.8 ст. 187 та п. 216.4 ст. 216 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати митних платежів (в тому числі мита) у разі ввезення товарів на митну територію України є, зокрема, дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення.

Так, у графі 40 митних декларацій: №UA110020/2022/001954 від 05.04.2022 та UA110020/2022/001973 від 06.04.2022 зазначено 1801/UA110000/2022/905225 від 31.03.2022/1 та 1801/UA110000/2022/905230 від 31.03.2022/1, відповідно.

Згідно Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів від 30.05.2012 №651, графа 40 заповнюється, якщо заявленому за МД митному режиму передував інший митний режим або поданню МД передувало оформлення, тимчасової або періодичної МД.

У графі зазначаються відомості про попередній документ, у тому числі той, який при оформленні товару в митний режим, що передує заявленому, використовувався замість МД. Якщо товари, що декларуються, послідовно розміщувалися в кількох митних режимах, то в графі зазначаються відомості про МД або інший документ, що використовувався замість МД, за якою (яким) цi товари розміщувалися в останній митний режим, що передує заявленому.

Відповідно до п.14.1.21-1 ст.14 ПК України ввезення товарів на митну територію України, вивезення товарів за межі митної території України - сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку, відповідно до Митного кодексу України.

Оформлення митним органом митної декларації, заповненої у звичайному порядку, є згідно з ч. 1 ст. 258 МК України випуском товарів у заявлений митний режим.

Отже, ввезення товару на митну територію України як операція, з якою в даному випадку законодавець пов`язує звільнення від обов`язку сплати митних платежів, не обмежується лише фізичним перетином товару через митний кордон України, а включає в себе необхідність виконання ряду необхідних митних формальностей.

Оскільки митне оформлення та випущення товару у вільний обіг на території України відбулось саме за деклараціями №UA110020/2022/001954 від 05.04.2022 та UA110020/2022/001973 від 06.04.2022, висновки відповідача щодо відсутності підстав для надання позивачу пільги зі сплати ПДВ за цими деклараціями є такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства.

Щодо операцій, розпочатих в рамках режиму, відмінного від імпорту (ввезення товарів в режимі переробки на митній території із застосуванням звільнення від сплати митних платежів за кодом пільги 517).

Так, за митними деклараціями здійснено митне оформлення в режимі імпорт товарів, що були ввезені на митну територію України в рамках режиму відмінного від імпорту, зокрема, ввезення товарів відбувалось в режимі переробки на митній території із застосуванням звільнення від сплати митних платежів за кодом пільги 517: № UA110020/2022/002126 від 21.04.2022; № UA110020/2022/002146, № UA110020/2022/002147 від 22.04.2022, № UA110020/2021/002153, № UA110020/2022/002159, № UA110020/2021/002162 від 25.04.2022.

Згідно Класифікатора звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011, у розділі V Застосування звільнень від сплати митних платежів залежно від обраного митного режиму міститься інформація, про те що код пільги 517 застосовується до товарів, що поміщуються в митний режим переробки на митній території України.

Отже, товари за наведеними вище деклараціями були спочатку (до 01.04.2022) переміщені у митний режим переробки, а потім на підставі декларацій № UA110020/2022/002126 від 21.04.2022; № UA110020/2022/002146, № UA110020/2022/002147 від 22.04.2022, № UA110020/2021/002153, № UA110020/2022/002159, № UA110020/2021/002162 від 25.04.2022 пройшли митне оформлення та випущені у вільний обіг на митну територію України.

За визначенням в п.49 ч.1 ст.4 МК України, пропуск товарів через митний кордон України - надання митним органом відповідній особі дозволу на переміщення товарів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення.

Відповідно до ст.74 МК України імпорт (випуск для вільного обігу) - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари після сплати всіх митних платежів, встановлених законами України на імпорт цих товарів, та виконання усіх необхідних митних формальностей випускаються для вільного обігу на митній території України.

Частиною 1 ст.75 МК України встановлено, що митний режим імпорту може бути застосований до товарів, що надходять на митну територію України та до товарів, що зберігаються під митним контролем або поміщені в інший митний режим, а також до продуктів переробки товарів, поміщених у митний режим переробки на митній території.

Згідно з ч.3 ст.75 МК України для поміщення товарів у митний режим імпорту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна: 1) подати митному органу, що здійснює випуск товарів, документи на такі товари; 2) сплатити митні платежі, якими відповідно до законів України обкладаються товари під час ввезення на митну територію України в режимі імпорту; 3) виконати встановлені відповідно до закону вимоги щодо заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Таким чином, при імпорті товари не просто переміщуються через митний кордон України, а саме випускаються для вільного обігу на митній території України.

Кожний митний режим відповідає меті переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України.

Водночас, митне законодавство дозволяє зміну митного режиму на інший, вибраний декларантом, у зв`язку з чим розпочатий процес ввезення (переміщення) товарів, зокрема, в митному режимі тимчасового ввезення продовжується шляхом поміщення таких товарів в інший митний режим, зокрема, імпорт (випуску для вільного обігу) (ст.71 МК України).

Отже, митне оформлення та пропуск товарів через митний кордон за своєю суттю є різними діями, і є діями, які розділені в часі, а тому у розумінні Закону №2142-IX товари, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України підприємствами для вільного обігу звільняються від оподаткування ввізним митом як під час пропуску через митний кордон з 01.04.2022, так і при митному оформленні таких товарів з 01.04.2022.

До того ж, згідно зі ст. 278 МК України, п. 187.8 ст. 187 та п. 216.4 ст. 216 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань із сплати митних платежів (в тому числі мита) у разі ввезення товарів на митну територію України є, зокрема, дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення.

Оформлення митним органом митної декларації, заповненої у звичайному порядку, є згідно з ч. 1 ст. 258 МК України випуском товарів у заявлений митний режим.

Отже, ввезення товару на митну територію України як операція, з якою в даному випадку законодавець пов`язує звільнення від обов`язку сплати митних платежів, не обмежується лише фізичним перетином товару через митний кордон України, а включає в себе необхідність виконання ряду необхідних митних формальностей.

Як встановив суд, товар за деклараціями № UA110020/2022/002126 від 21.04.2022; № UA110020/2022/002146, № UA110020/2022/002147 від 22.04.2022, № UA110020/2021/002153, № UA110020/2022/002159, № UA110020/2021/002162 від 25.04.2022 був ввезений на митну територію України до набрання чинності Законом України №2142-IX, однак одразу не був оформлений в митному режимі імпорт, і лише після митного оформлення він був випущений для вільного обігу на митній території України, а отже лише після цього була завершена вся сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів через митний кордон України, що свідчить про можливість поміщення товару в режим імпорт та його випуск для вільного обігу на митній території України.

Суд дійшов вірного висновку про наявність у позивача пільги зі сплати митних платежів за деклараціями № UA110020/2022/002126 від 21.04.2022; № UA110020/2022/002146, № UA110020/2022/002147 від 22.04.2022, №UA110020/2021/002153, № UA110020/2022/002159, № UA110020/2021/002162 від 25.04.2022, на підставі підпункту 69.23 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, в редакції Закону № 2142-ІХ від 24.03.2022, а тому обгрунтовано задовольнив позовні вимоги в цій частині.

Щодо доводів відповідача про те, що позивач не використав податкову пільгу протягом строку дії пільги, а тому не має права на її використання поза періодом її дії.

Відповідно до п. 30.1-30.4 ст. 30 Податкового кодексу України, податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

Платник податків вправі відмовитися від використання податкової пільги (крім податкових пільг з податку на додану вартість) чи зупинити її використання на один або декілька податкових періодів, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Податкові пільги, не використані платником податків, не можуть бути перенесені на інші податкові періоди, зараховані в рахунок майбутніх платежів з податків та зборів або відшкодовані з бюджету.

Розділом ІІІ Порядку №643 передбачено, що повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня їх виникнення.

Здійснюючи митне оформлення товару протягом квітня 2022 року, позивач, як платник податків на загальній системі оподаткування, сплатив митні платежі (ПДВ) у повному обсязі. До лютого 2023 року було спірним питання щодо перебування позивача на спрощеній чи загальній системах оподаткування, тому до набрання чинності рішенням у справі № 160/6800/22 позивач був позбавлений можливості скористатись законодавчо встановленою пільгою.

З огляду на обставини справи, позивач, який, як встановлено судом у справі №160/6800/22, у квітні 2022 року перебував на спрощеній системі оподаткування, за наявності законодавчо встановленої пільги, помилково сплатив митні платежі у вигляді ПДВ за митне оформлення товару у квітні 2022 року та вчасно звернувся до відповідача з відповідною заявою про повернення надміру сплачених платежів. Тому, доводи відповідача щодо відсутності у позивача права скористатись пільгою поза межами її строку дії, суд обгрунтовано відхилив.

Дослідивши встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення в оскарженій частині з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. Доводи апеляційної скарги відповідача правильних висновків суду в оскарженій частині рішення не спростовують, в зададоволенні скарги слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст.16 КАС України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ст.30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до умов договору №105 від 15.05.2023 Адвокатське об`єднання Офіс персонального обслуговування Адвокатської фірми Династія (Адвокатське об`єднання) зобов?язується здійснювати захист, представництво інтересів ТОВ Спецтехоснастка (клієнта) та надавати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим договором, Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність та іншим чинним законодавством, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору.

Відповідно до пункту 2 договору, Адвокатське об?єднання зобов?язується протягом строку дії цього договору надавати Клієнту правову допомогу, а саме:

a). представництво інтересів Клієнта, включаючи, але не обмежуючись, перед підприємствами, установами, організаціями будь-якої форми власності, перед правоохоронними органами, у судах будь-яких рівнів та спеціалізації, органами та особами, що здійснюють примусове виконання рішень, нотаріусами тощо з усіх правових питань, пов?язаних із діяльністю Клієнта або його посадових (службових) осіб;

б) надання усних та/або письмових юридичних консультацій з правових питань, які пов?язані з проектом Клієнта;

в) надання інших видів правової допомоги щодо надання правової інформації, консультацій і роз?яснень з правових питань, правового супроводу проекту Клієнта, складення заяв, скарг, адвокатських запитів та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів, клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення;

г) Партнери та/або адвокати Адвокатського об?єднання, (виступаючи як Захисники), здійснюють, у встановленому законом порядку, захист прав та законних інтересів Клієнта (його співробітників), у випадках, передбачених кримінально-процесуальним законодавством та законодавством про адміністративні правопорушення України.

д) надання інших видів правової допомоги, що передбачені чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 4 цього договору, клієнт оплачує адвокатському об`єднанню правову допомогу у розмірі узгодженому сторонами в додаткових угодах до цього договору.

Відповідно до умов додаткової угоди №3 до договору, яка укладена між сторонами 13.11.2023, на виконання умов Договору сторони погодили надання Адвокатським об`єднанням Клієнту правової допомоги з питань представництва Клієнта в Третьому апеляційному адміністративному суді в рамках справи №160/10999/23. Обсяг правової допомоги, що буде надано Адвокатський об?єднанням Клієнту відповідно до п.1 Угоди включає:

а. Аналіз документів, що стосується предмету правової допомоги.

b. Розробка правової позиції.

c. Консультації Клієнта.

d. Підготовка процесуальних документів та подання їх до суду.

е. Представництво інтересів клієнта під час розгляду справи в суді.

f. Інші дії, необхідні для захисту прав Клієнта.

Пунктом 3 додаткової угоди сторони погодили, що розмір гонорару Адвокатського об?єднання за надання правової допомоги відповідно до умов Договору та п.1, 2 Угоди становить 108 233,70 грн (сто вісім тисяч двісті тридцять три гривні сімдесят копійок).

Згідно платіжної інструкції від 14.11.2023 №867, ТОВ Спецтехоснастка сплатило на користь Адвокатського об`єднання Династія 108 233,70 грн, призначення платежу: опл.рах. №37 від 13.11.2023 за юридичні послуги згідно дог. №105 від 15.05.2023. без ПДВ.

У поданому до суду клопотанні позивач просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 108 233,70 грн..

Представник відповідача у справі, заперечуючи проти суми заявлених витрат на правничу допомогу, зазначає, про завищену суму гонорару адвоката, яка не є співмірною зі складністю справи.

За висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 05.06.2018 року у справі №904/8308/17, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява №19336/04).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Оцінивши надані позивачем докази, суд апеляційної інстанції вказує, що співмірною та достатньою є сума, яка підлягає стягненню на користь позивача, в розмірі 5 000 грн., з урахуванням обсягу, виду та вартості правничої допомоги, з урахуванням складності справи та часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт. Решта вимог клопотання позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись п.1ч.1 ст.315, ст.316, ст.139, ст.ст.322, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року у справі №160/10999/23 - залишити без змін.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтехоснастка» () за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці () понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн. (п`ять тисяч гривень нуль копійок).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 25.01.2024.

Повний текст постанови виготовлено 29.01.2024.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак