Справа № 340/4882/21
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

29 січня 2024 року справа 340/4882/21

Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючий суддя Суховаров А.В.

судді Добродняк І.Ю., Ясенова Т.І.,

розглянувши у письмовому провадженні в м.Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 (суддя Пасічник Ю.П.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці і соціального захисту населення Олександрійської міської ради про виплату допомоги до 5 травня

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13.08.2021 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Управління праці і соціального захисту населення Олександрійської міської ради, в якому просить визнати протиправною невиплату допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2021 рік відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», зобов`язати виплатити таку допомогу в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком та стягнути моральну шкоду в розмірі 5000гр.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 позов задоволений частково. Визнано протиправним невиплату ОСОБА_1 допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2021 рік відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та зобов`язано Управління праці і соціального захисту населення Олександрійської міської ради виплатити таку допомогу в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. У стягненні моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду в частині відмови у стягнення моральної шкоди та стягнути моральну шкоду в розмірі 5000гр.

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції від 25.12.1998, учасникам бойових дій щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Підпунктом 5 пункту 63 Закону України №79 від 28.12.2014 «Про внесення змін до Бюджетного Кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності з 01.01.2015, прикінцеві і перехідні положення Бюджетного Кодексу України доповнені пунктами 17-27.

Зокрема в пункті 26 зазначено: Установити, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; статей 5, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»; Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»; частин 1, 2 статті 9, статей 14, 22, 36, 37, 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; частини 2 статті 12, пункту «ж» частини 1 статті 77 Основ законодавства України про охорону здоров`я; статей 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; статті 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні»; статті 43 Гірничого закону України; статей 6-1, 6-2, 6-3, 6-4 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань»; статті 4 Закону України «Про встановлення державної допомоги постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей»; Закону України «Про вищу освіту»; частини 1 статті 25, частини 2 статті 35, частини 4 статті 36, частини 5 статті 41, статті 57, частини 2 статті 61 Закону України «Про освіту»; абзацу 2 частини 6 статті 11, частин 1, 2, 5 статті 14, статті 21, абзаців 2-9 частини 1 статті 25 Закону України «Про загальну середню освіту»; абзацу 1 частини 2, абзаців 2, 4, 5 частини 3 статті 18, абзацу 3 частини 4 статті 21, абзацу 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про позашкільну освіту»; частини 2 статті 14, абзацу 2 частини 6 статті 16, абзацу 2 частини 3 статті 30, частини 5 статті 35 Закону України «Про дошкільну освіту»; абзацу 2 частини 1 статті 26, статті 28 Закону України «Про зайнятість населення»; статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»; частини 1 статті 25, статті 26 Закону України «Про дипломатичну службу»; частини 3 статті 22, частини 3 статті 29 Закону України «Про культуру»; статті 14 Закону України «Про Суспільне телебачення і радіомовлення України»; статті 44 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»; частини 3 статті 119, статті 250 Кодексу законів про працю України; частини 2 статті 13, частини 1 статті 14, абзацу 7 частини 2 статті 21 Закону України «Про театри і театральну справу»; абзаців 8, 9 частини 2 статті 28 Закону України «Про музеї та музейну справу»; частини 4 статті 19 Закону України «Про охорону праці»; частини 4 статті 23, частин 3, 19, 20, 29 статті 24, частини 3 статті 34 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність»; частин 3-5 статті 26 Закону України «Про фізичну культуру і спорт»; частини 3 статті 69, статті 129, частини 1 статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»; пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про безоплатну правову допомогу»; абзацу 5 частини 3 статті 5, частини 5 статті 19 Закону України «Про охорону дитинства»; абзацу 2 пункту 30 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»; другого речення частини 5 статті 6 Закону України «Про пріоритетність соціального розвитку села та агропромислового комплексу в народному господарстві»; абзацу 3 частини 2 статті 47 Закону України «Про професійно-технічну освіту»; частини 3 статті 15 Закону України «Про бібліотеки і бібліотечну справу»; частин 4-6 статті 14 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів»; частини 1 статті 25 Закону України «Про оздоровлення та відпочинок дітей»; Закону України «Про державну службу»; статті 16 Закону України «Про запобігання корупції»; частини 1 статті 21 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; абзаців 3, 4 підпункту 8 пункту 8 розділу I Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації»; статті 9-1, абзаців 1, 2 пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; частини 7 статті 21 Закону України «Про національну гвардію України»; абзацу 6 частини 3 статті 6 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»; статей 6, 7 Закону України «Про відновлення прав осіб, депортованих за національною ознакою»; статті 81, частин 16-18 статті 86, пунктів 13, 14 Перехідних положень Закону України «Про прокуратуру» застосовуються в порядку і розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Рішенням Конституційного Суду України №3-р/2020 від 27.02.2020 визнано неконституційним окреме положення пункту 26 прикінцевих і перехідних положень Бюджетного Кодексу України в частині, яка передбачає що норми і положення статей 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються в порядку і розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином суд першої інстанції правильно вказав, що після прийняття рішення Конституційного Суду України №3-р/2020 від 27.02.2020 позивач має право на допомогу до 5 травня за 2022 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Статтями 23, 1167 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується особою, котра її завдала, за наявності вини. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відмовляючи у стягненні моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку що позивачем не доведено заподіяння душевних страждань, наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Суд апеляційної інстанції враховує, що дійсно в даній справі має місце необґрунтована виплата допомоги до 5 травня в 2021 році в розмірі меншому ніж це передбачено законодавством. Натомість суд зазначає, що виплату в меншому розмірі здійснено в квітні 2021 року, в серпні 2021 року позивач звернувся до суду, а в вересні 2021 року прийнято судове рішення про виплату допомоги в належному розмірі. В свою чергу, в силу приписів статті 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги. Отже, фактично позивачу було поновлено право на отримання виплат до 5 травня за 2021 рік у строк визначений Законом як строк протягом якого можуть бути проведені відповідні виплати.

Вказане безумовно свідчить що сам факт затримання у виплаті не може однозначно свідчити про понесення позивачем втрат немайнового характеру як підстави для стягнення моральної шкоди. Таким чином, позивачем не надано доказів на підтвердження немайнових втрат, які мають бути відшкодовані Управлінням праці і соціального захисту населення Олександрійської міської ради у заявлений в адміністративному позові спосіб. Позивачу не було припинено виплату грошової допомоги, а було виплачено у меншому розмірі ніж передбачено законодавством. ОСОБА_1 не доведено що його негативні емоції досягли рівня страждань або приниження, які є моральною шкодою.

Враховуючи що не доведений факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, втрат немайнового характеру, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправною бездіяльності відповідача, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими.

З урахуванням доводів і заперечень сторін, наданих ними доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241 244, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 без змін.

Постанова набирає законної сили з 29.01.2024 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя А.В. Суховаров

судді І.Ю. Добродняк

судді Т.І. Ясенова