Справа № 500/7548/23
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/7548/23

29 січня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Тернопільській області, в якій просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Тернопільській області від 17.07.2023 №Ф-53327-17-У.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.07.2023 Головне управління ДПС у Тернопільській та на підставі даних інформаційної системи податкових органів склало вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-53327-17-У, згідно якої станом на 15.09.2023 заборгованість зі сплати єдиного внеску ОСОБА_1 становить 42821,58 грн., в тому числі штраф 2248,72 грн. та пеня 40572,86 грн. Позивач з 25.03.1996 і по даний час зареєстрований як фізична особа-підприємець та з 26.06.2013 і по даний час є пенсіонером та отримує пенсію за віком. ОСОБА_1 договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування не укладала, заяви про добровільну участь в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування не подавала. Відтак на позивача розповсюджуються пільги щодо звільнення від сплати єдиного внеску, встановлені ч.4 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VІ (далі - Закон №2464-VІ).

За таких обставин, позивач вважає, що вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 17.07.2023 №Ф-53327-17-У є протиправною та підлягає скасуванню, що, власне, і зумовило звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 27.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

На виконання вимог вказаної ухвали, Головним управлінням ДПС у Тернопільській області подано до суду відзив на позовну заяву, просило відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що згідно з інтегрованою карткою платника інформаційної системи "Податковий блок", яка обліковується в Головному управлінні ДПС у Тернопільській області (по коду класифікації доходів бюджету 71040000) з 01.10.2013 у ОСОБА_1 наявна заборгованість з єдиного внеску у сумі 10970,78 грн. та яка обліковувалася Пенсійним фондом України в Тернопільській області. В результаті повного погашення позивачем 26.11.2018 заборгованості з єдиного внеску, податковим органом 12.01.2022 на підставі ст. 25 Закону №2464-VІ сформовано рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № на суму штрафної санкції в розмірі 2248,72 грн. та пені в розмірі 40572,86 грн. за період несвоєчасної сплати з 22.01.2013 по 26.11.2018. Про наявність у позивача заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску в розмірі 42821,58 грн., в тому числі - штраф 2248,72 грн. та пеня - 40572, 86 грн., Головним управлінням ДПС у Тернопільській області повідомлено платника, шляхом виставлення та надіслання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 17.07.2023 №Ф-53327-17-У, яка є законною та не підлягає скасуванню.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено і це не оспорюється сторонами, позивач ОСОБА_1 з 25.03.1996 зареєстрована як фізична особа-підприємець та з 26.06.2013 є пенсіонером та отримує пенсію за віком.

Згідно з інтегрованою карткою платника інформаційної системи "Податковий блок", яка обліковується в Головному управлінні ДПС у Тернопільській області (по коду класифікації доходів бюджету 71040000), заборгованість ОСОБА_1 з єдиного внеску, яка виникла з 22.01.2013, повністю сплачено 26.11.2018.

12.01.2022 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №, яким до ОСОБА_1 застосовано штраф в розмірі 2248,72 грн. за період з 22.01.2013 по 26.11.2018 та нараховано пеню в розмірі 40572,86 грн.

17.07.2023 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-53327-17-У, згідно якої станом на 15.09.2023 заборгованість зі сплати єдиного внеску ОСОБА_1 становить 42821,58 грн., в тому числі: штраф - 2248,72 грн. та пеня - 40572,86 грн.

Не погоджуючись з вказаною вимогою про сплату боргу (недоїмки), позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Правові і організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом №2464-VI.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пп.1 ч.2 ст.6 Закону №2464-VI).

Відповідно до пп.4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

При цьому, згідно з ч.4 ст.4 Закону №2464-VI особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Абзац 17 ст.1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними громадянами визнає осіб, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або осіб з інвалідністю, у тому числі дітей з інвалідністю, а також осіб, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до закону.

Розглядаючи у системному взаємозв`язку вказані норми Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та положення ч.4 ст.4 Закону №2464-VI, досягнення пенсійного віку (визначеного ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування") є загальним страховим ризиком, який поруч із інвалідністю, вказує на втрату особою працездатності та передбачає право на отримання відповідного соціального забезпечення за рахунок системи загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку та на умовах, визначених чинним законодавством.

Відповідно, застрахована особа у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування замість обов`язку подальшої сплати внесків набуває право на отримання відповідних страхових виплат у вигляді пенсій (за наявності необхідного страхового стажу), що виключає можливість покладення на неї обов`язку одночасної сплати єдиного внеску та є нормативно визначеною підставою для звільнення такої особи від його подальшої сплати.

Вищенаведене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду висловленою у постанові від 10.04.2019 по справі № 814/779/17, що відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Також, 20.03.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, у справі № №805/2195/17-а, розглядав позов фізичної особи підприємця до управління Державної фіскальної служби в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності відповідача через невідшкодування йому помилково сплаченого єдиного внеску. У рішенні суд зауважив, що, відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону №2464-VI, фізичні особи підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування". Верховний Суд також наголосив, що звільнення фізичної особи підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування, від сплати єдиного внеску можливе за наявності двох умов: по-перше, необхідно мати статус пенсіонера за віком або інваліда, по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 з 25.03.1996 зареєстрована як фізична особа-підприємець та з 26.06.2013 є пенсіонером та отримує пенсію за віком.

Відтак, враховуючи статус позивача, він може бути платником єдиного внеску виключно за умови його добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Судом не здобуто, а відповідачем не подано до суду доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 укладала договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Водночас, вирішуючи спір по суті, суд враховує, що заборгованість згідно з оскаржуваною вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 17.07.2023 №Ф-53327-17-У складається із штрафу - 2248,72 грн. та пені - 40572,86 грн., нарахованих на підставі рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 12.01.2022 №.

У відповідності до п.6 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом.

На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка недоплати за кожний день прострочення платежу (ч.10 ст.25 Закону № 2464-VI).

Згідно з п.2 ч.11 ст.25 Закону № 2464-VI за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф в розмірі 10% своєчасно несплачених сум.

Законом України №77- VIІІ від 28.12.2014 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці" внесено зміни до п.2 ч.11 ст.25 Закону № 2464-VI про збільшення розміру штрафної санкції за порушення, що виникли з 01.01.2015 до 20 % своєчасно несплачених сум єдиного внеску.

Відповідно до ч.14 ст.25 Закону № 2464-VI про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки, якщо їх застосування пов`язано з виникненням та сплатою недоїмки (ч.15 ст.25 Закону № 2464-VI).

Згідно з ч.16 ст.25 Закону № 2464-VI строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування регламентується Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування , затвердженою наказом Мінфіну України за № 449 від 20.04.2015 (далі - Інструкція №449), у п.1 розділу VIІ якої визначено, що за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Відповідно до пп.2 п.1 розділу VIІ Інструкції №449 згідно з частиною одинадцятою статті 25 Закону до платників, визначених пунктами 1, 4, 5, 15 та 16 частини першої статті 4 Закону, податкові органи застосовують штрафні санкції в таких розмірах: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних ІКС. При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди (при цьому недоїмка за кожен такий період повинна бути повністю сплачена (погашена)).

У п.5 розділу VIІ Інструкції №449 визначено, що на суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка на суму фактично сплаченої недоїмки за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Згідно з п.3 розділу VI Інструкції №449 податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо, дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску податковими органами; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційно-комунікаційних систем ДПС (далі - ІКС) на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Аналіз приписів Інструкції № 449 свідчить про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційно-комунікаційних систем ДПС, зокрема, у разі наявності у платника на кінець календарного місяця боргу зі сплати фінансових санкцій (штрафи та пеня) на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

У спірних правовідносинах, Головним управлінням ДПС у Тернопільській області повідомлено позивача, шляхом виставлення та надіслання спірної вимог про сплату боргу (недоїмки) від 17.07.2023 №Ф-53327-17-У про наявність у нього заборгованості.

Як вбачається з інтегрованою карткою платника інформаційної системи "Податковий блок", яка обліковується в Головному управлінні ДПС у Тернопільській області (по коду класифікації доходів бюджету 71040000), станом на 15.09.2023 заборгованість зі сплати єдиного внеску ОСОБА_1 становить 42821,58 грн., з них: штраф - 2248,72 грн. та пеня - 40572,86 грн.

З матеріалів справи видно, що вказані суми штрафу та пені нараховані позивачу на підставі рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 12.01.2022 № за період з 22.01.2013 по 26.11.2018.

Судом не здобуто, а позивачем не подано до суду доказів на підтвердження оскарження вказаного рішенням від 12.01.2022 №, тому правомірність нарахування штрафу та пені не є предметом спору.

Фактично у даній справі позивач вказує на безпідставність рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 12.01.2022 № за період з 22.01.2013 по 26.11.2018 на підставі якого і сформована оскаржена вимога, однак не оскаржив таке рішення в судовому порядку.

Також суд вважає за необхідне відзначити, що згідно ст. 9 КАС України, відповідно до якого суд визначає, які обставини входять до предмета доказування, які докази подані або мають бути подані тим чи іншим учасником справи, вживає заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, в тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, та надає оцінку зібраним у справі доказам на предмет їх належності, допустимості, достовірності і достатності.

Принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин); під час розгляду справи суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених позивачем вимог.

Вказаний принцип знайшов своє відображення у частині другій статті 9 КАС України, в якій вказано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Окрім того, зазначений принцип передбачає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд; формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

З огляду на вищезазначене, принцип диспозитивності передбачає розгляд судом справи в межах позовних вимог і підстав позову, визначених особою, яка звернулася за захистом до суду; вихід суду за межі позовних вимог процесуальний закон допускає як виняток у разі, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, і таких вихід обґрунтований (мотивований) судом у рішенні.

Суд враховує, що вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 17.07.2023 №Ф-53327-17-У відповідачем сформовано з огляду на наявність у позивача на кінець календарного місяця саме боргу зі сплати фінансових санкцій (штрафи та пеня), а не недоїмки зі сплати єдиного внеску, тому посилання позивача на звільнення від сплати за себе єдиного внеску, який отримує пенсію за віком, у спірних відносинах не впливає на правомірність спірної вимоги.

З приводу ж доводів, що згідно інформації, розміщеної контролюючим органом в електронному кабінеті платника податків ОСОБА_1 , до 31.12.2021 у позивача не було заборгованості з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, суд наголошує, що відповідно до ч.16 ст.25 Закону №2464 строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені по єдиному внеску не застосовуються.

Виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства та встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДПС у Тернопільській області про сплату боргу (недоїмки) від 17.07.2023 №Ф-53327-17-У, що відповідає вимогам ч.2 ст.19 Конституції України, ч.2 ст.2 КАС України, а доводи позивача та представлені ним докази наразі не спростовують вказаних висновків суду.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатніх доказів на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, про що описано вище.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає залишенню без задоволення за встановленої судом безпідставності його вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 29 січня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце продживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул.Білецька, 1, м.Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46003, ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.