Справа № 580/10048/23
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року справа № 580/10048/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління ДПС в Черкаській області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 01.06.2023 № 4879/23-00-24-04-01 та № 4881/23-00-24-04-01.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в квітні 2023 року відповідачем було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача щодо законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість за січень 2023 року, яке становить більше 100 000 гривень з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість задекларованого у попередніх звітних періодах, за результатом якої складено Акт від 04.04.2023 № 3337/23-00-24-04-01/. 15.07.2023 позивачем отримано податкові повідомлення-рішення від 01.06.2023 № 4879/23-00-24-04-01 та № 4881/23-00-24-04-01 прийняті на підставі Акту перевірки, якими позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 137 856 грн та збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 568 205 грн, а також застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 56 820 грн. Позивач зазначає, що не згідна саме з Актом перевірки, в звязку з тим, що в Акті не зазначено жодного первинного бухгалтерського документу, на підставі якого відповідач дійшов до висновків про порушення позивачем п.185.1 ст.185 та п. 194.1 ст.194 ПК України та заниження податкових зобов`язань з ПДВ; не зазначено яким чином і на підставі яких документів визначено базу оподаткування і дату винекнення податкових зобов`язань. Тому в зв`язку з даними порушеннями позивач не погоджується з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями від 01.06.2023 № 4879/23-00-24-04-01 та № 4881/23-00-24-04-01 вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

20.11.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву від ГУ ДПС у Черкаській області. Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, в задоволенні позову просить відмовити. Заперечення відповідача мотивовані тим, що в ході документальної перевірки позивача було встановлено, що ФОП ОСОБА_1 використовує в господарській діяльності автотранспорті засоби для надання послуг з регулярних перевезень пасажирів та надає послуги по ремонту автомобілів. За період з 01.07.2020 до 31.01.2023 позивачем задекларовано від`ємне значення (р.19-21) податку на додану вартість в декларації за січень 2023 у сумі 137 903 грн. Таким чином, основним чинником винекнення від`ємного значення з ПДВ за січень 2023 року (100% від загальної суми податкового кредиту) є невключення позивачем операцій, що оподатковуються за основною ставкою, ряд. 1.1 за період діяльності з 01.07.2020 до 31.01.2023. В результаті вищенаведеного порушення, встановлено заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту (рядок 18), яке сплачується до державного бютжету на загальну суму 568 205 грн та завищення суми від`ємного значення з податку на додану вартість за січень 2023 року на суму 137 856 грн. Таким чином, в порушення вимог п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 194.1 ст. 194 п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України позивачем занижено податкове зобов`язання з ПДВ (показник у рядку 1.1 колонка Б) на загальну суму 706 061 грн. З приводу Акту перевірки, відповідач зазначив, що сам по собі Акт не створює правових наслідків у вигляді винекнення обов`язків, крім виникнення прав на подання зауважень до акта, тобто акт не є правовим документом, водночас саме по собі порушення порядку оформлення акта перевірки не може бути підставою для скасування податкового повідомлення-рішення.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ГУ ДПС у Черкаській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо правомірності декларування суми від`ємного значення з ПДВ за січень 2023 року (реєстраційний номер декларації 6 від 20.02.2023), за результатами якої складений акт від 04.04.2023 № 3337/23-00-24-04-01/ НОМЕР_1 .

Заперечень до акту перевірки ФОП ОСОБА_1 не подавала.

Письмовими поясненнями ФОП ОСОБА_1 від 28.03.2023 підтверджується, що вона, здійсюючи підприємницьку діяльність з 01.07.2021 до 31.01.2023, у зв`язку з необізнаністю, ведучи самостійний податковий облік доходів, не навмисно занизила податкове зобов`янання з податку на додану вартість.

За висновками перевірки ГУ ДПС у Черкаській області сформовані ППР від 01.06.2023 № 4879/23-00-24-04-01 форма «В4» щодо завищення від`ємного значення з податку на додану вартість у розмірі 137 856 грн; № 4881/23-00-24-04-01 форма «Р» про збільшення грошового зобов`язання з ПДВ за податковим зобов`язанням - 568 205 грн, та штрафні санкції - 56 820,50 грн.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями, ФОП ОСОБА_1 було подано скаргу до ДПС України.

Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 20.09.2023 за № 27879/6/99-00-06-01-03-06 скаргу залишено без задоволення, а спірні податкові повідомлення-рішення без змін.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків регламентує стаття 200 ПК України.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.2 цієї статті при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Як визначено пунктом 200.4 статті 200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету. Не підлягає бюджетному відшкодуванню сума від`ємного значення, до розрахунку якої включено суми податку, сплачені отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам товарів/послуг, які використані або будуть використані в операціях з першого постачання житла (об`єктів житлової нерухомості), неподільного житлового об`єкта незавершеного будівництва/майбутнього об`єкта житлової нерухомості. Суми такого від`ємного значення зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду до її повного погашення податковими зобов`язаннями; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Отже, від`ємне значення як категорія Кодексу - це також математична (об`єктивна) категорія, різниця між зменшуваним (податкове зобов`язання) та від`ємником (податковим кредитом). Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

За змістом статті 200 ПК України платники податку мають право на бюджетне відшкодування відповідно за їх заявою про повернення суми бюджетного відшкодування після узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у визначених випадках - за результатами документальної перевірки.

З урахуванням наведеного саме на контролюючий орган покладається обов`язок перевірки правильності декларування показників податкової декларації платника ПДВ. Поряд з цим встановлення завищення (заниження) окремих показників податкової декларації, а так само відмова у бюджетному відшкодуванні ПДВ має відбуватися у встановленому порядку та спосіб; висновки податкового органу мають відповідати положенням чинного законодавства.

У свою чергу положеннями пункту 44.1 статті 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Тобто, формування і підтвердження даних декларацій відбувається на підставі документів, визначених в абзаці першому пункту 44.1 статті 44 ПК України, а тому питання законності декларування відповідних показників зводиться до підтвердження їх первинними документами.

У відповідності до п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: 54.3.2 дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Статтею 1, частинами 1, 2 статті 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» установлено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

За період з 01.07.2020 до 31.01.2023 позивачем задекларовано від`ємне значення (р.19-21) податку на додану вартість в декларації за січень 2023 у сумі 137 903 грн.

Основним чинником винекнення від`ємного значення з ПДВ за січень 2023 (100% від загальної суми податкового кредиту) є невключення позивачем операцій що оподатковуються за основною ставкою, ряд. 1.1 за період діяльності з 01.07.2020 до 31.01.2023.

Встановлено заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту (рядок 18), яке сплачується до державного бютжету на загальну суму 568 205 грн, та завищення суми від`ємного значення з податку на додану вартість за січень 2023 на суму 137 856 грн.

При вирішенні спору у частині висновків акта документальної перевірки, суд зазначає, що відповідно до ст. 86.1. ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати. Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати. Акт перевірки не може розглядатися як заява або повідомлення про вчинення кримінального правопорушення щодо ухилення від сплати податків. Довідка перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати і є носієм доказової інформації про невстановлення фактів порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Строк складання акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження). У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із запереченнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Порядком № 727 від 29.08.2015 та Методичними рекомендаціями від 01.06.2017 № 396 акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

П. 86.7 ст. 87 ПК України передбачено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками чи фактами і даними викладеними в акті перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному п. 44.7 ст. 44 ПК України до контролюючого органу, який проводить перевірку.

Суд наголошує на тому, що позивачем ФОП ОСОБА_1 за обставинами які були викладені в акті документальної перевірки заперечень на акт не було подано.

Разом з тим, суд зазначає, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Вказані висновки суду відповідають правовій позиції висловленій Верховним Судом у рішенні від 11.09.2018 у справі № 826/11623/16.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що зазначені позивачем обставини не призводять до протиправності спірного рішення, оскільки його прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх, а порушення форми щодо акту документальної перевірки, зазначені позивачем не призвели до зазначення відповідачем неконкретних чи непідтверджених відомостей щодо допущеного позивачем податкового правопорушення, у зв`язку із чим заявлені позивачем підстави у зазначеній частині не можуть бути визнані судом достатніми для визнання ППР протиправним.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову відповідно до ст. 139 КАС України розподіл понесених позивачем судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 262 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 КАС України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ