Справа № 280/9755/23
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року Справа № 280/9755/23 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Батрак І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України

про визнання протиправним та скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду (далі суд) із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі ВЧ НОМЕР_1 НГУ, відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ командира ВЧ НОМЕР_1 НГУ №1521 від 17.10.2023 в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани на заступника командира 3 патрульного батальйону по роботі з особовим складом майора ОСОБА_1 (Г-004081).

На обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначає, що незважаючи на те, що як у мотивувальній частині наказу, так і в п. 2 його резолютивної частини чітко зазначено, що вимог Законів, нормативно-правових актів та посадових інструкцій з боку посадових осіб ВЧ НОМЕР_1 не встановлено, факти проявів нестатутних взаємовідносин стосовно старшого сержанта ОСОБА_2 з боку посадових осіб ВЧ НОМЕР_1 НГУ під час службового розслідування свого підтвердження не знайшли, однак на підставі п. 3 резолютивної частини цього ж наказу за низький посадовий контроль та недбале ставлення до виконання службових обов`язків, порушення вимог ст. 11, 107, 108 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних сил України на позивача накладено дисциплінарне стягнення «догана». Стверджує, що дисциплінарне стягнення у виді догани можна покласти за умови, якщо відповідно до ст. 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ вину військовослужбовця повністю доведено, оскільки такий вид стягнення є формою покарання військовослужбовця за той чи інший дисциплінарний проступок. Наголошує, що в даному ж випадку, навпаки оскаржуваним наказом доведено, що вини не має, а значить і не має складу дисциплінарного правопорушення, у зв`язку із чим виникає логічне запитання, за що, та на підставі якої норми Дисциплінарного статуту ЗСУ ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено стягнення у вигляді догани. Таким чином, враховуючи вищевказані обставини, вважає, що наказ командира ВЧ НОМЕР_1 НГУ № 1521 від 17.10.2023р. в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани на майора ОСОБА_1 є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 27.11.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному ст. 262 КАС України. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, 12.12.2023 через систему «Електронний суд» на адресу суду надіслав відзив, у якому пояснює, що 10.09.2023 заступник командира ВЧ НОМЕР_1 НГУ по роботі з особовим складом полковник ОСОБА_3 рапортом доповів командиру військової частини про можливий факт проявів нестатутних взаємовідносин відносно старшого сержанта ОСОБА_2 09.03.2023 під час перебування останнім на позиціях 3 патрульного батальйону біля населеного пункту Ольгівське. Вказує, що наказом командира ВЧ НОМЕР_1 НГУ від 13.09.2023 № 1358 за фактами можливих проявів нестатутних взаємовідносин стосовно старшого сержанта ОСОБА_2 було призначено службове розслідування, під час проведення якого було встановлено, що заступник командира 3 патрульного батальйону по роботі з особовим складом ВЧ НОМЕР_1 НГУ майор ОСОБА_1 після отримання доповіді від старшого сержанта ОСОБА_2 про виникнення конфлікту з солдатом ОСОБА_4 прийняв не всі міри для його урегулювання, прийняті позивачем заходи щодо урегулювання конфлікту між підлеглими військовослужбовцями, згідно з наявними матеріалами службового розслідування, були правомірні, але не достатні. Крім того, службовими розслідуванням було встановлено, що майор ОСОБА_1 не належним чином проводив роботу, спрямовану на виховання у військовослужбовців батальйону готовності до свідомого виконання Конституції України і законів України, вимог Військової присяги, статутів Збройних Сил України, інших нормативно-правових актів і наказів командирів, в повній мірі не проводились профілактичні бесіди з підлеглими військовослужбовцями зведеного підрозділу щодо зменшення психоемоційної напруги та поліпшення психологічної сумісності. Таким чином, на думку відповідача, не відповідає дійсності твердження позивача про те, що спірний наказ в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності є незаконним, необґрунтованим та противоправним. Вважає, що факт неналежного виконання своїх обов`язків позивачем встановлено під час проведення службового розслідування, тому за низький посадовий контроль та недбале ставлення до виконання службових обов`язків, порушення вимог ст. 11, 107, 108 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, а тому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

17.12.2023 представником позивача через систему «Електронний суд» надано суду відповідь на відзив, в якій додатково наголошує, що відповідач підтверджує, що накладення будь-якого дисциплінарного стягнення можливе лише у випадку встановлення та доведення вини військовослужбовця. В даному ж випадку службове розслідування, на думку позивача, навпаки встановило як відсутність вини посадових осіб ВЧ НОМЕР_1 НГУ, так і самого ж правопорушення. За таких обставин, враховуючи доводи позивача, детально викладені в позовній заяві та відповіді на відзив, просить суд відмовити в задоволенні відзиву на позовну заяву в повному обсязі та задовольнити вимоги позивача, викладені у адміністративному позові в повному обсязі.

У свою чергу, представником відповідача через систему «Електронний суд» 22.12.2023 до матеріалів справи долученні заперечення на відповідь, в яких зауважує, що заперечуючи проти позовних вимог, відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на вимоги вказаних документів, якими встановлено коло обов`язків військовослужбовців зокрема, і за посадою заступника командира батальйону по роботі з особовим складом, на якій перебував ОСОБА_1 , порядок призначення та проведення службового розслідування, притягнення до дисциплінарної відповідальності. При цьому, статут внутрішньої служби та Дисциплінарний статут Збройних Сил України фактично є нормативними документами, зміст яких не змінюється в залежності від того, яка сторона обґрунтовує ними свої вимоги чи заперечення у будь-якій справі, тому викликає подив така позиція представника позивача, тим більше, що позовні вимоги обґрунтовані нормами статуту Внутрішньої служби та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зазначені в оскаржуваному позивачем наказі. Наголошує, що стосовно доводів представника позивача про те, що за результатами службового розслідування, на підставі якого було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани на позивача, в діях посадових осіб ВЧ НОМЕР_1 НГУ складу правопорушень не вбачається, а отже відсутні підстави для накладення вказаного стягнення, то обґрунтування позиції відповідача щодо вказаних аргументів викладені у відзиві на позовну заяву. Щодо інших висловлювань представника позивача, наведених у відповіді на відзив (стосовно особи, яка написала відзив на позовну заяву, нібито знущання над судом чи представником позивача, перенесення гендерних уявлень в процесуальні документи), викладених у відповіді на відзив, відповідач зазначає, що вказані висловлювання не є поясненнями, міркуваннями чи аргументами щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотивами їх визнання або відхилення, а являють собою особисте сприйняття та суб`єктивні уявлення представника позивача, висловлені нею у формі, що не відповідають вимогам щодо змісту будь-якої заяви по суті спору у адміністративному судочинстві, а також не співвідносяться з вимогами Правил адвокатської етики, тому відповідач не має наводити свої пояснення, міркування та аргументи щодо таких висловлювань. Просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України, справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Розглянувши та дослідивши надані документи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 є військовослужбовцем за контрактом, який з 26 жовтня 2022 року проходить службу у ВЧ НОМЕР_1 НГУ на посаді заступника командира 3-го патрульного батальйону по роботі з особовим складом у званні майора, що підтверджується наказом командира ВЧ НОМЕР_1 НГУ (по стройовій частині) № 280 від 26.10.2022.

10 вересня 2023 року заступник командира ВЧ НОМЕР_1 НГУ по роботі з особовим складом полковник ОСОБА_3 рапортом доповів командиру військової частини про можливий факт проявів нестатутних взаємовідносин відносно старшого сержанта ОСОБА_2 09.03.2023 під час перебування останнім на позиціях 3 патрульного батальйону біля населеного пункту Ольгівське, у зв`язку із чим наказом командира ВЧ НОМЕР_1 НГУ від 13.09.2023 № 1358 за фактами можливих проявів нестатутних взаємовідносин стосовно старшого сержанта ОСОБА_2 було призначено службове розслідування.

17 жовтня 2023 року командиром ВЧ НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_5 було видано наказ №1521 «Про результати службового розслідування за фактами можливих проявів нестатутних взаємовідносин стосовно старшого сержанта ОСОБА_2 », з мотивувальної частини якого вбачається, що перебуваючи на бойових позиціях 08.03.2023 близько 10 год. 00 хв. Старший сержант ОСОБА_2 разом із солдатом ОСОБА_4 виконували бойове завдання на посту спостереження. Під час несення служби між ними виникла сварка, в результаті якої солдат ОСОБА_4 наніс старшому сержанту ОСОБА_2 удар головою в ніс. Майором ОСОБА_1 було проведено бесіду, за результатами якої військовослужбовці доповіли, що один до одного ніяких претензій та звинувачень не мають. На обличчях старшого сержанта ОСОБА_2 та солдата ОСОБА_4 слідів застосування фізичної сили, подряпин, саден не було. Враховуючи вищевикладене, зроблено висновок, що на час проведення службового розслідування та наявних матеріалів в діях посадових осіб ВЧ НОМЕР_1 НГУ складу правопорушень не вбачається. Відповідно до п. 3 резолютивної частини вказаного наказу вирішено за низький посадовий контроль та недбале ставлення до виконання службових обов`язків, порушення вимог ст. 11, 107, 108 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних сил України на заступника командира 3-го патрульного батальйону по роботі з особовим складом, майора ОСОБА_1 накласти дисциплінарне стягнення «догана».

Вважаючи прийнятий відповідачем наказ протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом про його скасування.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).

Частиною 1 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Частинами 2-4 ст. 2 Закону України № 2232-ХІІ передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України №2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).

Так, за приписами ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

У силу ст. 3 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна досягається шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; формування правової культури військовослужбовців; умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих; підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку; своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення; чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (ч. 3 ст. 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Згідно з ч. 1 ст. 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Наведені норми Дисциплінарного статуту ЗСУ дають підстави дійти висновку, що суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.

Суд зауважує, що будь-який дисциплінарний проступок має такий склад: суб`єкт (особа, що перебуває у трудових відносинах з установою); об`єктивна сторона (протиправна поведінка, що спричинила негативні наслідки, при цьому обов`язковим є наявність зв`язку між даними факторами); суб`єктивна сторона (вина працівника, тобто психологічне ставлення особи до своєї протиправної поведінки та її негативних наслідків).

Відповідно до вимог ст. 83-85 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Наказом МВС України від 21.04.2020 № 347 «Про затвердження, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28 травня 2020 року за №473/34756, визначено Порядок проведення службових розслідувань в Національній гвардії України.

Пунктом 7 розділу І зазначеного Порядку визначено, що службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються в межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що сприяли вчиненню правопорушення, відповідальність за яке передбачена законодавством, та визначення ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено це правопорушення, а також з`ясування інших обставин, пов`язаних з таким порушенням.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Порядку службове розслідування має встановити:

наявність чи відсутність правопорушення або події, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування, його (її) обставини (час, місце) та наслідки;

осіб, з вини яких трапилася подія або правопорушення, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або спричинили їх виникнення;

наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями (бездіяльністю) військовослужбовця;

конкретні неправомірні дії або бездіяльність військовослужбовця, який вчинив правопорушення;

порушення норм законодавства або посадових інструкцій;

ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення;

форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до вчиненого;

причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню;

чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків;

наявність шкоди (у разі виявлення факту заподіяння шкоди державі - у чому полягає така шкода, її розмір, причини виникнення, а також винні особи).

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку, жодних доказів на підтвердження правомірності наказу про накладення дисциплінарного стягнення на позивача відповідачем до суду не надано, зокрема не долучено до справи матеріалів службового розслідування.

Водночас, у відзиві відповідач зазначає, що підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення слугували ті обставини, що заступник командира 3 патрульного батальйону по роботі з особовим складом ВЧ НОМЕР_1 НГУ майор ОСОБА_1 після отримання доповіді від старшого сержанта ОСОБА_2 про виникнення конфлікту з солдатом ОСОБА_4 прийняв не всі міри для його урегулювання, прийняті позивачем заходи щодо урегулювання конфлікту між підлеглими військовослужбовцями, згідно з наявними матеріалами службового розслідування, були правомірні, але не достатні. Крім того, службовими розслідуванням було встановлено, що майор ОСОБА_1 не належним чином проводив роботу, спрямовану на виховання у військовослужбовців батальйону готовності до свідомого виконання Конституції України і законів України, вимог Військової присяги, статутів Збройних Сил України, інших нормативно-правових актів і наказів командирів, в повній мірі не проводились профілактичні бесіди з підлеглими військовослужбовцями зведеного підрозділу щодо зменшення психоемоційної напруги та поліпшення психологічної сумісності. Таким чином, факт неналежного виконання своїх обов`язків позивачем встановлено під час проведення службового розслідування, тому за низький посадовий контроль та недбале ставлення до виконання службових обов`язків, порушення вимог ст. 11, 107, 108 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Відповідно до ст. 11 затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби), необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців обов`язки, визначені Статутами Збройних Сил України, Законами України та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно до положень ст. 107 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України заступник командира батальйону з морально-психологічного забезпечення в мирний і воєнний час відповідає за організацію і проведення виховної роботи, за військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за морально-психологічне забезпечення бойової готовності, бойової підготовки, бойових завдань, повсякденної діяльності батальйону, за національно-патріотичну підготовку та інформаційну роботу, організацію дозвілля військовослужбовців роти, їх соціальний захист.

Статтею 108 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України визначено коло обов`язків заступник командира батальйону з морально-психологічного забезпечення, до складу яких входять: брати участь у розробленні плану бойової підготовки батальйону; забезпечувати виконання рішень командира батальйону з питань морально-психологічного забезпечення, подавати допомогу командирам рот та їх заступникам з морально-психологічного забезпечення у поліпшенні морально-психологічного стану особового складу; проводити роботу, спрямовану на виховання у військовослужбовців батальйону відданості Українському народові, формування у особового складу високих морально-психологічних якостей громадянина патріота України, готовності до свідомого виконання Конституції України і законів України, вимог Військової присяги, військових статутів Збройних Сил України, інших нормативно-правових актів і наказів командирів (начальників); виховувати особовий склад батальйону в дусі свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі, Бойовому Прапорові, традиціям дружби і військового товариства, любові до своєї військової частини, постійної пильності і бойової готовності; проводити роботу, спрямовану на якісне виконання завдань бойової підготовки, бойових завдань, підвищення боєздатності батальйону, зміцнення єдиноначальності, поліпшення морального стану особового складу; вживати конкретних заходів для зміцнення військової дисципліни та правопорядку, профілактики правопорушень серед особового складу, згуртування військових колективів; брати участь у плануванні та здійсненні у ротах заходів соціально-психологічного супроводу повсякденної діяльності особового складу; знати потреби і запити особового складу, вживати заходів для своєчасного розгляду скарг і заяв, підтримувати зв`язок з сім`ями військовослужбовців, піклуватися про здоров`я, харчування, поліпшення матеріально-побутового стану особового складу; своєчасно доповідати командирові батальйону та заступнику командира бригади з морально-психологічного забезпечення про стан військової дисципліни та морально-психологічний стан особового складу.

Водночас, дисциплінарне стягнення накладено на позивача без обґрунтування, яку саме роботу, позивач мав організувати для виховання у військовослужбовців батальйону готовності до свідомого виконання Конституції України і законів України, вимог Військової присяги, статутів Збройних Сил України, інших нормативно-правових актів і наказів командирів, зменшення психоемоційної напруги та поліпшення психологічної сумісності попередження вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, суд звертає увагу, що в матеріалах справи взагалі відсутня інформація щодо роботи, яка має бути організована позивачем по підтриманню належного стану військової дисципліни серед підпорядкованого особистого складу та докази, що зазначена робота позивачем не організована або організована недостатньо, щодо прийнятих ОСОБА_1 мір для його урегулювання після отримання доповіді від старшого сержанта ОСОБА_2 про виникнення конфлікту з солдатом ОСОБА_4 .

Зі змісту оскаржуваного наказу не вбачається зазначення конкретних фактів неналежного виконання службових обов`язків та яких саме обов`язків.

Відповідачем не надано до суду доказів проведення службової перевірки за обставинами зазначеними в оскаржуваному рішенні та відповідно матеріалів службового розслідування, з яких було б можливо встановити в чому саме полягає порушення позивача, а також докази стосовно того, чи були під час проведення службового розслідування відповідачем відібрані пояснення від військовослужбовців, які були зібрані докази, які підтверджують низький посадовий контроль та недбале ставлення позивача до виконання службових обов`язків.

Натоміть, згідно зі спірним наказом зроблено висновок, що на час проведення службового розслідування та наявних матеріалів в діях посадових осіб ВЧ НОМЕР_1 НГУ складу правопорушень не вбачається.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що факти неналежного виконання своїх обов`язків, встановлених Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, слід вважати недоведеним.

В ході судового розгляду справи відповідачем не доведена і обґрунтованість обрання до позивача саме такого виду стягнення як «догана» та, у разі наявності на думку відповідача підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, неможливість у даному випадку застосувати до останнього більш м`який вид стягнення, передбачений ст. 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ, - «зауваження».

Враховуючи зазначене у сукупності, суд приходить до висновку про невмотивованість та протиправність наказу командира ВЧ НОМЕР_1 НГУ №1521 від 17.10.2023 в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани, а отже таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір» з відповідача судовий збір у відповідності до ст. 139 КАС України не стягуються.

Керуючись ст. ст. 9, 137, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №1521 від 17.10.2023 в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани на заступника командира 3 патрульного батальйону по роботі з особовим складом майора ОСОБА_1 (Г-004081).

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак