Справа № 990/325/23
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 січня 2024 року

м. Київ

справа №990/325/23

адміністративне провадження №П/990/325/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Блажівської Н.Є.

суддів: Бившевої Л.І., Пасічник С.С., Шишова О.О., Яковенка М.М.,

розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про відвід суддів від участі у розгляді справи та клопотання ОСОБА_1 про долучення до справи копій особових справ колегії судів у справі за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України, Президента України Зеленського В.О., Представництва ЄС в Україні, Представництва ООН в Україні про зобов`язання усунути бездіяльність, вжити дії,

ВСТАНОВИВ:

7 грудня 2023 року до Верховного Суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі- Позивач, ОСОБА_1 ) до Верховної Ради України, Президента України Зеленського В.О., Представництва ЄС в Україні, Представництва ООН в Україні, у якій вона просить зобов`язати відповідачів:

1. усунути бездіяльність і вжити дії щодо оголошення стану війни на території України;

2. винести окрему ухвалу, якою зобов`язати керівника рф і його військо прибратися з України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 7 грудня 2023 року для розгляду цієї справи визначено такий склад колегії суддів: Блажівська Н.Є. (головуючий суддя, суддя-доповідач), Бившева Л.І., Пасічник С.С., Шишов О.О., Яковенко М.М.

Верховний Суд ухвалою від 11 грудня 2023 року позовну заяву залишив без руху з огляду на її невідповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України). Суд встановив Позивачеві десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали суду для усунення виявлених недоліків шляхом: 1) зазначення номеру засобів зв`язку, адреси електронної пошти, відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету Позивача; 2) уточнення предмета спору, кола учасників справи, змісту позовних вимог, відповідного їх правового обґрунтування і викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до кожного з відповідачів; 3) зазначення переліку документів та інших доказів, що додані до позовної заяви; 4) обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів Позивача; 5) зазначення власного письмового підтвердження позивача про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; 6) обґрунтувати підстави для звернення до суду в інтересах інших осіб, якщо має місце такий випадок; 7) надання належним чином оформленого документу (його копію), що підтверджує наявність підстав для звільнення від сплати судового збору.

Цю ухвалу Позивач отримала 15 січня 2024 року.

На виконання вимог ухвали Позивач надіслала уточнену позовну заяву, а також заяву про відвід судді Блажівської Н.Є. і колегії суддів від участі у розгляді справи.

Крім того, у цій заяві Позивач просить долучити копії особових справ колегії суддів.

Судді Верховного Суду, які входять до складу колегії суддів, для вирішення цієї справи у відповідний період перебували у відпустці: Яковенко М.М. - з 22 по 26 січня 2024 року, Шишов О.О. - з 24 по 26 січня 2024 року.

Положеннями частини першої статті 35 КАС України встановлено, що справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи.

Відтак, питання щодо наявності підстав для відводу колегії суддів здійснюється невідкладно колегією суддів у тому складі, якому й заявлено Суховерською Н.П. відвід.

У своїй заяві Позивач зазначає, що існують обставини, які викликають сумніви в об`єктивності та неупередженості колегії суддів у складі суддів: Блажівської Н.Є. (головуючий суддя, суддя-доповідач), Бившевої Л.І., Пасічник С.С., Шишова О.О., Яковенка М.М., а тому вони не можуть брати участь у розгляді справи. Фактично твердження Позивача, наведені у заяві про відвід, зводяться до незгоди з ухвалою суду про залишення позовної заяви без руху, недоброчесності, на її думку, колегії суддів і відсутності довіри до суддів Верховного Суду у громадської спільноти.

Вирішуючи поставленні у заяві питання, колегія суддів звертає увагу на таке.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначенні статтею 36 КАС України, а стаття 37 КАС України визначає підстави недопустимості повторної участі судді в розгляді адміністративної справи.

Так, відповідно до частини першої статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований у результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою зазначеної статті суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (щодо недопустимості повторної участі судді в розгляді адміністративної справи).

Зі змісту наведених норм випливає, що для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, що викликають сумнів у його неупередженості або об`єктивності.

Враховуючи те, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді, сторона повинна навести обґрунтовані аргументи, що свідчать про наявність відповідних суб`єктивних та об`єктивних чинників.

Відповідно до частини третьої статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має встановлюватися згідно з:

«об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

«суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи, і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Так, надаючи оцінку об`єктивності судді (суддів) під час вчинення ним (ними) процесуальних дій, необхідно виходити з таких критеріїв: чи вільний суддя (судді) під час виконання ним (ними) своїх обов`язків від будь-яких заходів впливу; чи сприяє поведінка судді (суддів) у судовому процесі та за стінами суду підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі; чи вчинялись суддею (суддями) дії, які можуть стати приводом для позбавлення права брати участь у судовому засіданні та приймати рішення у справах.

Перед розглядом справи судді повинні утриматись від будь-яких коментарів, які можуть вплинути на перебіг цієї справи чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу. Судді утримуються від публічних та інших коментарів, оскільки це може перешкодити неупередженому розгляду справи стосовно певної особи чи питання.

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою але не вирішальною.

Верховний Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Стаття 6 Конвенції вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

При цьому за сталою та послідовною практикою Великої Палати Верховного Суду, наведеною , зокрема в ухвалах у справах №990/119/23, № 990/136/23, №990/20/23 не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надавши оцінку викладеним у заяві доводам, Суд дійшов висновку, що зазначена заява не містить посилань на обставини, які за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями виключають участь суддів Верховного Суду Блажівської Н.Є., Бившевої Л.І., Пасічник С.С., Шишова О.О., Яковенка М.М., у розгляді цієї справи відповідно до статті 36 КАС України.

Дослідивши заяву про відвід суддів та обставини, які в ній зазначені, суд визнає їх припущеннями, які не можуть вважатися підставою для сумніву в неупередженості та необ`єктивності колегії суддів під час розгляду цієї справи. Позивач не зазначає конкретних обставин, передбачених статтею 36 КАС України, які, на її переконання, свідчать про неможливість участі у розгляді справи визначеного складу колегії суддів. У заяві відсутні посилання на конкретні факти прояву суддями поведінки, яка б свідчила про їхню небезсторонність чи заінтересованість в результаті розгляду цієї справи.

Обставини, на які вказує Позивач, як підстави для відводу колегії суддів, не є такими, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності суддів та лише свідчать про фактичну незгоду з ухвалою про залишення позовної заяви без руху.

Проте, частиною четвертою статті 36 КАС України закріплено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до частини третьої статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно з частиною четвертою статті 40 КАС України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу.

Проаналізувавши аргументи, якими Позивач обґрунтовує заявлений відвід, колегія суддів дійшла висновку, що такі не доводять наявності обставин, які могли б за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями викликати сумнів в об`єктивності або неупередженості колегії суддів під час розгляду цієї справи як підстави для відводу відповідно статті 36 КАС України.

З огляду на наведене, суд вважає необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід колегії суддів від участі у розгляді справи.

Не містить заява й відповідного обґрунтування необхідності долучення до справи копій особових справ колегії суддів та взаємозв`язку такого клопотання із заявою про відвід суддів, а тому Суд не знайшов правових підстав для задоволення такого клопотання.

З урахуванням наведеного та керуючись статтями 36, 39, 40 Кодексу адміністративного судочинства, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про долучення до справи копій особових справ колегії суддів.

Визнати необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід суддів Блажівської Н.Є., Бившевої Л.І., Пасічник С. С., Шишова О.О., Яковенка М.М. від участі у розгляді справи.

Передати заяву про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, в порядку, передбаченому статтею 31 Кодексу адміністративного судочинства України, для розгляду заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не оскаржується.

Судді Н.Є. Блажівська

І.Л. Бившева

С.С. Пасічник

О.О. Шишов

М.М. Яковенко