Справа № 420/36326/23
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2024-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

25.12.2023 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07.12.2023 ВП №71958948 про накладення штрафу у розмірі 10 200 грн.

Ухвалою суду від 29.12.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків.

Ухвалою суду від 16.01.2024 року відкрито провадження та призначено судове засідання на 22.01.2024 року о 15 годині 00 хвилин.

У судове засідання, призначене на 22.01.2024 сторони не з`явились, повідомлялись належними чином та своєчасно. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, від відповідача жодних клопотань до суду не надходило.

Враховуючи вищенаведене, судом здійснено розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з постановою про накладання штрафу від 23.08.2023 року не погоджується, вважає її протиправною, з огляду на що просить суд її скасувати з наступних підстав. На примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавчий лист №420/7447/20, виданий 23.03.2021 року Одеським окружним адміністративним судом, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити ОСОБА_1 з 07.10.2009 року виплату пенсії за віком. На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 по справі №420/7447/20 Головним управлінням ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 07.10.2009 року, що підтверджується рішенням №45 від 16.04.2021. Загальний розмір пенсійної виплати з 07.10.2009 по довічно становить 117,00 грн (розмір пенсії, встановлений на дату припинення виплати пенсії), що підтверджується розрахунком загального розміру пенсії за особовим рахунком пенсіонера № НОМЕР_1 . Сума доплати за період з 07.10.2009 по 31.07.2021 становить 16591, 35 грн та повністю виплачена в серпні 2021 року. Таким чином, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 по справі №420/7447/20 виконано в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством та в межах повноважень, покладених на Головне управління. Державним виконавцем не взято до уваги те, що Головним управлінням рішення суду виконано в повному обсязі, починаючи з 07.10.2009 року ОСОБА_1 поновлено виплату раніше призначеної пенсії. Пенсійні виплати проводяться 15 числа кожного місяця. Сума доплати повністю виплачена в серпні 2021 року.

Суд зазначає, що відповідачем до суду не подано відзиву на адміністративний позов.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 року у справі №420/7447/20 визнано протиправними відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у відновленні виплати пенсії ОСОБА_1 за віком, які містяться у письмових відповідях від 28.04.2012 року та від 21.07.2020 року; визнано протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 за віком; зобов`язано Головне Управління Пенсійного Фонду Украйні в Одеській області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 07.10.2009 року.

23.03.2021 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №420/7447/20.

На виконання цього рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України 16.04.2021 року прийняте рішення (оформлене протоколом призначення пенсії) про призначення пенсії довічно ОСОБА_1 з 07.10.2009 року. Розмір пенсії визначений у сумі 117 грн. щомісячно №45.

Згідно розрахунку суми, загальний розмір пенсійної виплати, який належить до виплати, після виконання рішення суду становить 117 грн. Сума доплати за період з 07.10.2009 року по 31.07.2021 року становить 16591,35 грн. Кошти у сумі 16591,35грн. виплачені ОСОБА_1 ГУПФ України в Одеській області у серпні 2021 року.

06.06.2023 року відкрито виконавче провадження №71958948 з виконання виконавчого листа №420/7447/20, в якому вказано боржнику про необхідність виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області повідомлено, що рішенням суду від 12.10.2020 по справі №420/7447/20, ОСОБА_1 поновлено пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 07.10.2009 у розмірі, встановленому на дату припинення виплати пенсії. Загальний розмір пенсії, який належить до виплати після виконання рішення становить 117,00 грн. Сума доплати за період з 07.10.2009 по 31.07.2021 виплачена в серпні 2021 року. Таким чином, покладені Одеським окружним адміністративним судом від 12.10.2020 року справі № 420/7447/20 зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління. Тому позивач просив закінчити виконавче провадження №71958948 від 06.06.2023 на підставі п.9 ст.39 ЗУ «Про виконав провадження», як фактично виконане.

23.08.2023 року постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП №71958948 за невиконання вимог виконавчого листа №420/7447/20, виданого 23.03.2021 року Одеським окружним адміністративним судом на боржника Головне управління Пенсійного фонду України накладено штраф у розмірі 5100 грн.

Постанова прийнята на підставі ст.ст.63,75 ЗУ «Про виконавче провадження».

04.09.2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надіслало Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) лист №1500-0501-5/122207 про виконання вимог виконавчого листа, зміст якого є майже аналогічним змісту листа Управління від 20.06.2023 року.

Не погоджуючись із постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.10.2023 року у справі №420/23573/23 визнано протиправною та скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 23.08.2023 року ВП №71958948 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. га ГУПФ України в Одеській області.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2023 року №420/23573/23 задоволено апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.10.2023 року, ухвалено у справі нове рішення, яким у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що даний позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016року №1404-VIII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно ст.1 якого, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, у тому числі, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно зі ст.63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Верховний Суд у Постанові від 15.05.2020 по справі № 812/1813/18 зазначив, що умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічна позиція висловлена Постановах Верховного Суду від 10 вересня 2019 року у справі №0840/3476/18, від 07 листопада 2019 року у справі № 420/70/19 та від 15 квітня 2020 року у справі №811/1324/18.

Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07.12.2023 ВП №71958948 за невиконання вимог виконавчого листа №420/7447/20, виданого 23.03.2021 року Одеським окружним адміністративним судом на боржника Головне управління Пенсійного фонду України накладено штраф у розмірі 10 200 грн.

У свою чергу, листом Головне управління Пенсійного фонду України повідомило, що на виконання вимог виконавчого документа № 420/7447/20 рішенням від 16.04.2021 ОСОБА_1 поновлено пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком з 07.10.2009 року, встановленому на дату припинення виплати пенсії.

Натомість суд не погоджується з обставинами, викладеними у вищезазначеному листі пенсійного органу, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно положень ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (у редакції від 17.07.2009 року) мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

При цьому, вказаний Закон №1058-IV визначає мінімальну пенсію як державну соціальну гарантію.

Тобто, відповідач має виходити з розміру мінімальної пенсії за віком, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеному законом України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Отже, з дня поновлення виплати пенсії (на підставі рішення суду з 07.10.2009) позивач користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно вимог Закону України № 1058-IV, будь-яких обмежень його прав, як пенсіонера, якому призначено виплату пенсії за рішенням суду наведеним Законом не встановлено.

Крім того, Законами України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік передбачається зростання мінімальної заробітної плати, у зв`язку з чим, пенсійний орган в автоматичному режимі перераховує мінімальний розмір пенсійних виплат для непрацюючих пенсіонерів, а тому, посилання відповідача на відсутність у рішенні суду про зобов`язання щодо проведення перерахунку пенсії у разі збільшення розмірів мінімальної пенсії позивачу є безпідставними.

Таким чином, перерахунок пенсій здійснюється автоматизованим способом за матеріалами пенсійних справ, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Виконання вимог закону, в тому числі, щодо проведення підвищення та перерахунку пенсій є обов`язком відповідача.

Відтак, проведене органом Пенсійного фонду України нарахування пенсії, без проведення передбачених Законом № 1058-IV обрахунків для визначення розміру пенсії, свідчить про те, що розмір пенсії визначений нижче від мінімально передбаченого законодавством.

Суд дійшов висновку, що Головним Управлінням протиправно не виплачувалась пенсія, встановлена у законодавчих розмірах, з урахуванням збільшення розмірів мінімальної пенсії за віком. Тобто, на момент прийняття виконавцем спірної постанови позивачем не було виконано рішення суду, а отже постанова про накладення штрафу в розмірі 10200 грн. за невиконання рішення суду винесена з дотриманням норм Закону України "Про виконавче провадження".

Таким чином, оскаржувана постанова прийнята правомірно та скасуванню не підлягає, оскільки позовні вимоги є необґрунтованими, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити.

Враховуючи положення ст. 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 139, 242-246, 255, 262, 263, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (65091, м.Одеса, вул. Разумовська, 37, ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана відповідно до положень ч.6 ст.287 КАС України.

Суддя Токмілова Л.М.

.