Справа № 520/16125/23
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2024-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 р. Справа № 520/16125/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.09.2023, головуючий суддя І інстанції: Білова О.В., м. Харків, повний текст складено 04.09.23 у справі № 520/16125/23

за позовом ОСОБА_1

до Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області (далі також відповідач, Зміївська міська рада), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області щодо нерозгляду клопотання ОСОБА_1 від 23.05.2023 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовним розміром 0,10 га під забудову для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою (на території): АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Зміївську міську раду Чугуївського району Харківської області після закінчення воєнного стану на території повторно розглянути у встановленому законодавством порядку на найближчій сесії заяву ОСОБА_1 від 23.05.2023 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовним розміром 0,10 га під забудову для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою (на території): АДРЕСА_1 .

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає його таким, що прийняте із неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не взяв до уваги обставини справи, викладені позивачем у позовній заяві, а також не врахував приписи чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Звертає увагу, що відповідачем не надано підтвердження того, що за результатами розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на засіданні ради було прийнято відповідне рішення протягом строку, встановленого чинним законодавством України, що, в свою чергу, суперечить вимогам Закону України «Про місцеве самоврядування» та свідчить про наявність з боку відповідача ознак бездіяльності. При цьому, на думку позивача, лист Зміївського міського голови Голоднікова Павла Вікторовича від 01.06.2023 за № 01-13/1729 не може вважатися рішенням колегіального органу місцевого самоврядування.

За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив проти задоволення апеляційної скарги позивача з огляду на безпідставність викладених у ній доводів. Апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 23.05.2023 позивач звернувся до Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області із заявою про надання йому безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовним розміром 0.10 га під забудову для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель за споруд із державної або комунальної власності в існуючих межах міста Зміїв, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки на території АДРЕСА_1 , в межах населеного пункту.

До вказаної заяви були долучені: копія паспорту та РНОКПП позивача, графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Листом Зміївського міського голови ОСОБА_2 від 01.06.2023 за № 01-13/1729 позивачу повідомлено, що це питання не буде виноситись на розгляд комісії з питань містобудування, будівництва, розвитку інфраструктури, земельних відносин, природокористування та аграрної політики Зміївської міської ради, адже згідно з підпунктом 5 пункту 27 Перехідних положень Земельного кодексу України безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється у зв`язку з введенням військового стану на території України. Рекомендовано позивачу звернутись до міської ради з даним питанням після припинення військового стану на території України.

Позивач, уважаючи, що відповідною бездіяльністю Зміївської міської ради порушені його права, звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що станом на день подання позивачем заяви (23.05.2023) на території України законом заборонена безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації, а тому дійшов висновку, що надана Зміївським міським головою Голодніковим Павлом Вікторовичем відповідь від 01.06.2023 за № 01-13/1729 має належне правове обґрунтування, що свідчить про недоведеність позивачем обставин бездіяльності відповідача при розгляді його заяви.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, ураховуюче таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України (далі за текстом - ЗК України) та Законом України "Про землеустрій".

За змістом частин 1 - 3 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 117 Земельного кодексу України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Зі змісту частини шостої статті 118 ЗК України слідує, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні, до якого додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

Відповідно до статті 118 ЗК України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянам передбачає визначену земельно-правову процедуру, яка включає такі послідовні стадії:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою погодження такого проекту, зокрема, з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення.

Норми матеріального права у цій справі суд апеляційної інстанції застосовує у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 24 лютого 2022 року, з наступними продовженнями включно до цього часу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року за № 389-VIII (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Отже, як на дату прийняття спірного рішення відповідача, так і на час розгляду цієї справи у суді в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом № 389-VIII.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24 березня 2022 року, № 2145-IX (далі - Закон № 2145-IX) внесено зміни, серед іншого, до Земельного кодексу України. Так, Розділ X «Перехідні положення» ЗК України доповнено пунктами 27 і 28. У підпункті 5 пункту 27 Розділу X «Перехідних положень» ЗК України зазначено, що безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом.

Вказані зміни до ЗК України набрали чинності 7 квітня 2022 року.

Отже станом на день подання позивачем заяви (23.05.2023) на території України законом заборонена безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації, окрім випадків безоплатної передачі земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів справи, заява, подана позивачем у період дії воєнного стану, не стосується випадків, які згідно з пп. 5 п. 27 Перехідних положень ЗК України є виключенням із заборони, а саме: позивач не надав доказів як наявності у його права власності на розташований на бажаній земельній ділянці об`єкт нерухомого майна (будівлю, споруду), так і доказів передачі йому у користування відповідної земельної ділянки до набрання чинності ЗК України.

Відтак у відповідача відсутні підстави для розгляду заяви позивача у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, без урахування обмежень, визначених п.п. 5 п. 27 Перехідних положень Земельного кодексу України.

Надаючи відповідь на заяву позивача листом, Зміївська міська рада діяла відповідно до положень підпункту 5 пункту 27 розділу «Перехідні положення» ЗК України, оскільки інших альтернативних дій вказана місцева рада не вправі була вчиняти.

З огляду на зазначене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що надана Зміївським міським головою Голодніковим Павлом Вікторовичем відповідь від 01.06.2023 за № 01-13/1729 має належне правове обґрунтування, що свідчить про недоведеність позивачем обставин бездіяльності відповідача при розгляді його заяви.

Оскільки основна вимога позивача у цій справі не підлягає задоволенню, то відповідно не підлягає задоволення і похідна вимога позивача про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність після закінчення в Україні воєнного стану.

При цьому колегія суддів зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися до суб`єкта владних повноважень із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовним розміром 0,10 га під забудову для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою (на території): АДРЕСА_1 з дотриманням п.п. 5 п. 27 Перехідних положень Земельного кодексу України або після закінчення воєнного стану в Україні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав уважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.

Надання відповідачем відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою листом, а не у формі рішення, не спростовує висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для розгляду заяви позивача у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, без урахування обмежень, визначених п.п. 5 п. 27 Перехідних положень Земельного кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.04.2020 у справі № 813/1790/18, від 22.05.2020 у справі № 825/2328/16.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачем не було доведено наявності порушень суб`єктом владних повноважень процедури прийняття оскаржуваного рішення, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду його заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою в період дії воєнного стану в Україні.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував висновків Верховного Суду щодо застосування приписів ЗК України у подібних правовідносинах, оскільки у постановах Верховного Суду, на які посилається скаржник, немає висновків щодо застосування положень підпункту 5 пункту 27 розділу «Перехідні положення» ЗК України.

Висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 03 серпня 2023 року у справі № 300/3771/22.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.09.2023 у справі № 520/16125/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.Б. Русанова О.В. Присяжнюк