Справа № 600/248/24-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

29 січня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/248/24-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Маренич І.В., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач-1), Міністерства оборони України (далі-відповідач-2) в якому просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 та Міністерства оборони України та зобов`язати їх виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу за звільнення з військової служби у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 та Міністерства оборони України та зобов`язати їх виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 та Міністерства оборони України та зобов`язати їх виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 та Міністерства оборони України та зобов`язати їх виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період служби виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом на 1 січня календарного року;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 та Міністерства оборони України та зобов`язати їх виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій за весь період служби.

Ухвалою суду від 19.01.2024 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали, з дати отримання копії ухвали.

Для усунення недоліків позовної заяви запропоновано позивачу подати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням причин такого пропуску.

Залишаючи позовну заяву без руху та пропонуючи позивачу подати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням причин такого пропуску, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 122 КАС України).

Відповідно до ч. 6 ст. 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Спеціальним законодавством, не врегульовано питання строків звернення до суду у зв`язку з порушенням відповідачем законодавства про оплату праці (виплату грошового забезпечення), однак такі питання регулює Кодекс законів про працю України.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 233 КЗпП України, у редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, спірні відносини між сторонами виникли у зв`язку із не виплатою позивачу всіх сум грошового забезпечення, що належать працівникові при звільненні.

Судом встановлено, що згідно наказу Міністерства оборони України від 28.07.2023 №21 позивача з 28.07.2023 виключено зі списків особового складу частини та знято з усіх видів забезпечення. Дослідженням вказаного наказу, судом встановлено, що даним наказом визначено право позивача на різні виплати при звільненні. Зокрема зазначено, що одноразову грошову допомогу при звільненні не отримав. Щорічна відпустка за 2023 рік використана частково у кількості 10 діб. Виплатити грошову компенсацію за невикористані 30 діб щорічної основної відпустки за 2022 -2023 роки у розмірі 28730,32 грн. Грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік не отримував.

З поміж - іншого, судом було встановлено, що обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався саме на те, що про неотримані ним виплати зазначено у наказі про виключення зі списків особового складу частини та зняття з усіх видів забезпечення.

Із зазначеного слідує, що позивач саме з наказу Міністерства оборони України від 28.07.2023 №21 знав про всі складові грошового забезпечення, грошові допомоги та компенсації, які підлягають виплаті йому під час звільнення.

Однак з даним позовом позивач звернувся до суду лише 17.01.2024, тобто за межами тримісячного строку звернення до суду, який тривав до 28.10.2023.

При цьому, судом була надана оцінка доказів пропуску строків звернення.

Зокрема, суд прийняв до уваги лише перебування у відрядженні 05.08.2023 р. по 17.08.2023 р.

При цьому відрядження у період з 02.10.2023 р. по 03.10.2023 р., з 14.10.2023 р. по 15.10.2023 р., з 24.10.2023 р. по 25.10.2023 р., 17.11.2023 р. по 20.11.2023 р., з 16.12.2023 р. по 28.12.2023 р. не беруться до уваги, оскільки у вказаний період надавалась правнича допомога позивачу адвокатом Дяченко Звениславою Мирославівною.

Окрім того, судом було зазначено, що критично відноситься до перебування у відрядженні в період з 11.09.2023 р. по 23.09.2023 р., оскільки, як вже зазначалось, позивачем підписано договір з адвокатом 20.09.2023 р. Водночас згідно довідки № 27.12.2023 99/п позивач перебував у м. Одеса.

Суд зазначає, що перебування дружини на лікуванні також не беруться до уваги, оскільки в періоди з 05.08.2023 р. по 17.08.2023 р., з 11.09.2023 по 23.09.2023 р., з 02.10.2023 р. по 03.10.2023 р., з 14.10.2023 р. по 15.10.2023 р., з 24.10.2023 р. по 25.10.2023 р. позивач перебував у відрядженнях, а також позивачу надавалась правнича допомога.

Отже враховуючи викладене вище, суд взяв до уваги лише період перебування у відрядженні з 05.08.2023 р. по 17.08.2023 р.

Більше того, позивач скористався послугами адвоката, що підтверджуються договором про представництво інтересів та надання правової допомоги та ордером про надання правничої допомоги.

Так, на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху від 19.01.2024 представником позивача подано до суду заяву, в якій просив суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити такий строк.

В обґрунтування вказаної заяви представник позивача посилався на те, що 21.09.2023 ним зроблено адвокатський запит на адресу відповідачів, де позивач проходив службу, однак відповідь на даний запит надійшла тільки 02 січня 2024 року.

Указане, на думку представника позивача, свідчить про поважність пропуску строку звернення до суду.

Розглянувши вказану заяву та перевіривши додані до неї матеріали, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що право позивача на різні виплати при звільненні визначено наказом Міністерства оборони України від 28.07.2023 №21.

Щодо доводів представника позивача про те, що 21.09.2023 ним зроблено адвокатський запит на адресу відповідачів, то, дослідивши вказаний адвокатський запит, який було надіслано до Міністерства оборони України 04.10.2023, такий запит стосувався, зокрема, наступних питань: чи виплачувались позивачу одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби?; чи виплачувались позивачу грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки?; чи виплачувались позивачу грошова компенсація вартості за неотримане речове майно?; чи виплачувались позивач грошова компенсація за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій за весь період служби?.

В матеріалах справи також наявні запити позивача до командира військової частини НОМЕР_1 від 21.08.2023 та від 22.08.2023 з вимогою здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки, грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, грошового забезпечення за період служби виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом на 1 січня календарного року, грошової компенсації за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій за весь період служби.

Вказані запити підтверджують обізнаність позивача, та відповідно його представника, про порушення його прав, за захистом яких і звернувся до суду з даним позовом.

Суд зазначає, що надіслання вказаного адвокатського запиту представником позивача та самим позивачем вищевказаних запитів не змінює та не продовжує строки звернення до адміністративного суду, а також змінює дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, оскільки, як зазначалось вище, згідно наказу Міністерства оборони України від 28.07.2023 №21 позивача з 28.07.2023 виключено зі списків особового складу частини та знято з усіх видів забезпечення та було чітко визначено право та види виплат, які підлягають виплаті позивачу при звільненні. Запити позивача від 21.08.2023 та від 22.08.2023 свідчать про обізнаність позивача про порушення його прав, за захистом яких і звернувся до суду з даним позовом.

Відтак, суд вважає, що у поданій представником позивача заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду не наведено поважних причин пропуску строку звернення до суду та не надано на підтвердження указаного жодних належних та допустимих доказів.

Суд наголошує, що поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Із змісту доводів, наведених представником позивача в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, не вбачається обставин, які були б пов`язані з дійсними істотними труднощами у реалізації права позивача на своєчасне звернення до суду з даним позовом у встановлений законом строк.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не наведено поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, а вказані підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду суд визнає неповажними.

Крім цього, варто зазначити, що із заявою про продовження процесуального строку для усунення недоліків позовної заяви, позивач, в порядку ч. 2 ст. 121 КАС України, до суду не звертався.

Згідно пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, суд приходить до висновку, що наявні правові підстави для повернення позовної заяви позивачеві.

На підставі наведеного та керуючись статтями 169, 241, 243, 248 КАС України, суддя -

УХВАЛИВ:

1. Визнати неповажними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Дяченко Звенислава Мирославівна до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії повернути позивачу.

3. Роз`яснити, що відповідно до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя І.В. Маренич