Справа № 380/11787/21
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 січня 2024 року

м. Київ

справа №380/11787/21

адміністративне провадження №К/990/38154/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Жука А.В.,

суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року

та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2023 року

у справі № 380/11787/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області

про стягнення заробітної плати,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ГУ МВС у Львівській області, у якій просив стягнути з відповідача кошти в сумі 397 грн заробітної плати (грошового забезпечення) за листопад, грудень 2006 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2023 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Ухвалами Верховного Суду від 28 червня 2023 року, від 31 липня 2023 року, від 31 серпня 2023 року, від 27 вересня 2023 року та від 30 жовтня 2023 року касаційні скарги повернуто особі, яка її подала на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України.

14 листопада 2023 року до Верховного Суду надійшла шоста касаційна скарга ОСОБА_1 до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 04 грудня 2023 року вказану касаційну скаргу залишено без руху з наданням скаржнику строку для усунення недоліків шляхом надання до суду уточненої касаційної, в якій обґрунтувати наявність наведеної підстави касаційного оскарження судових рішень.

На виконання цієї ухвали та в межах встановленого у ній строку, скаржник направив до суду заяву, в якій заявлено клопотання про продовження строку виконання ухвали Верховного Суду від 04 грудня 2023 року та уточнення вимоги вказаної ухвали Верховного Суду від 04 грудня 2023 року.

Верховний Суд вважає, що клопотання про уточнення вимог ухвали Верховного Суду 04 грудня 2023 року, якою касаційну скаргу залишено без руху для надання до суду уточненої касаційної, в якій обґрунтувати наявність наведеної підстави касаційного оскарження судових рішень, відповідає заяві про роз`яснення судового рішення, при вирішенні якої Суд виходить з наступного.

Залишаючи касаційну скаргу без руху, Верховний Суд встановив, що у касаційній скарзі скаржник вказує пункт 3 частину 4 статті 328 КАС України, та зазначає про неправильне застосування судами статей 8, 22, 40, 43, 55, 129-1 Конституції України, статей 2, 7, частини другої статті 77 та статті 78 КАС України за відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування вказаних норм у подібних правовідносин.

Аналізуючи вказані позивачем норми права (8, 22, 40, 43, 55, 129-1 Конституції України), Судом встановлено, що вони є загальними, та є такими, що не застосовувались судами при ухваленні оскаржуваних судових рішень.

Так стаття 8 Конституції України визначає, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права; стаття 22 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина, не є вичерпними; статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів; статтею 43 встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; стаття 55 вказує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом; у статті 129-1 Конституції України зазначено, що Суд ухвалює рішення іменем України, а також обов`язковість виконання судового рішення.

Конституція України є Основним Законом України і її норми є загальними, з оскаржуваних судових рішень не вбачається застосування їх з неправильним тлумаченням, у зв`язку з чим виключає необхідність надання висновку Верховного Суду щодо цих норм.

Крім того, стаття 2 КАС України визначає завдання та основні засади адміністративного судочинства; стаття 7 КАС України стосується джерел права, які застосовуються судом; стаття 77 КАС України визначає обов`язок доказування; стаття 78 КАС України передбачає підстави звільнення від доказування.

З огляду на те, що ці норми також є загальними норми, та такими, що не були предметом дослідження судами попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень, відсутня необхідність у наданні висновку Верховного Суду щодо вказаних норм.

Суд зазначив, що підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою (наведенням) конкретних висновків суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було неправильно застосовано, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Верховний Суд зауважив, що при поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначена скаржником норма права, щодо правильного застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову (наприклад, з точки зору порушення її відповідачем), але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях, - що може бути визнано як допущення судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, або надали, як на думку скаржника, неправильно.

Суд виснував, що зазначені скаржником норми права, щодо застосування яких відсутній висновок Верховного Суду, у спірних правовідносинах є загальними нормами, а касаційна скарга не містить обґрунтованих мотивів їх неправильного застосування.

Суд вказав, що у касаційній скарзі формально зазначено про відсутність висновку Верховного Суду з питання застосування норм права, а доводи скарги наведені безвідносно до предмета спору та висновків судів.

Враховуючи викладене, Суд вважав недоведеним наявність підстав касаційного оскарження, визначених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Крім того, Суд наголосив, що скаржнику при неодноразовому поверненні раніше поданих касаційних скарг надавались ґрунтовні роз`яснення щодо заявленої ним підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини 4 статті 328 КАС України. Так, Судом неодноразово вказувалось, що зазначені скаржником норми права є загальними нормами, та такими, що не були предметом дослідження судами попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень.

Однак, такі зауваження не були враховані при оформленні цієї касаційної скарги, що свідчить про формальний підхід скаржника до належного оформлення касаційної скарги в частині обов`язкового зазначення підстав касаційного оскарження з урахуванням частини 4 статті 328 КАС України.

За приписами частини першої та другої статті 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що необхідність роз`яснення судового рішення пов`язана з незрозумілістю рішення як для сторін, так і для державного виконавця.

Роз`яснено може бути постанову чи ухвалу суду у разі, якщо без такого роз`яснення її тяжко буде виконати, оскільки є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

За загальними нормами права роз`яснення судом ухваленого ним рішення здійснюється насамперед з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню.

Суд зазначає, що підставою для роз`яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта є його неясність, невизначеність.

Ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення, оскільки недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання постанови чи ухвали суду. Чіткість викладу передбачає, зокрема, що терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змістові, що вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідносяться із поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразовування і при цьому ясно, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту. Судове рішення не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.

В ухвалі Верховного Суду від 04 грудня 2023 року викладено підстави та мотиви її прийняття, із посиланням на процесуальне законодавство, невідповідність яким встановлена судом за результатами ознайомлення з касаційною скаргою ОСОБА_1 .

Висновки Верховного Суду щодо питання застосування положень КАС України викладено в ухвалах Верховного Суду.

Так, за усталеною практикою Верховного Суду, посилаючись на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження, така підстава викладається в касаційній скарзі з вказівкою (наведенням) конкретних висновків суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було неправильно застосовано, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Отже вказане судове рішення є зрозумілим, що, в свою чергу, виключає можливість неоднакового тлумачення висновків суду.

За змістом положень статті 254 КАС України, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акту, який полягає в усуненні неясності судового акту і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі, роз`яснено може бути рішення у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Водночас в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 800/203/17, від 01 квітня 2019 року у справі № 9901/782/18 та від 10 квітня 2019 року у справі № 826/2184/17 наголошено, що роз`ясненню підлягає судове рішення, яким Суд розв`язав спір по суті, тобто якщо воно впливає на права, обов`язки та інтереси учасників спірних правовідносин.

Вказана правова позиція узгоджується з висновками викладеними в ухвалах Верховного Суду від 29 червня 2019 року у справі № 826/16767/17, від 30 липня 2020 року у справі № 640/15106/19,.

Оскільки ухвала Верховного Суду від 04 грудня 2023 року є процесуальним рішенням, тобто не вирішує спір по суті, а отже не є таким, що підлягає примусовому виконанню, це судове рішення роз`ясненню не підлягає.

Отже підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Верховного Суду від 04 грудня 2023 року про залишення касаційної без руху відсутні.

В той же час, відповідно до частини другої статті 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Зміст наведеної норми вказує на те, що продовження процесуального строку, встановленого судом, передбачає надання нового строку на вчинення тієї процесуальної дії, яка не була з поважних причин вчинена у первісно встановлений строк.

Враховуючи вищенаведене, Верховний Суд приходить до висновку про можливість для продовження процесуального строку, встановленого судом для усунення недоліків, для надання можливості скаржнику усунути недоліки в повному обсязі.

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Верховного Суду від 04 грудня 2023 року у справі № 380/11787/21 - відмовити.

2. Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги в частині наведення підстав касаційного оскарження судових рішень.

3. Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук

Н.М. Мартинюк

Ж.М. Мельник-Томенко ,

Судді Верховного Суду