Справа № 753/20216/23
Суддя: Шаповалова К. В.
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/67/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року суддя Дарницького районного суду м. Києва Шаповалова К.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

03 листопада 2023 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського 1 батальйону 4 роти УПП в Рівненській області ДПП Мартинюка М.В., УПП в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 753/20216/23 між суддями від 06 листопада 2023 року головуючим суддею обрано Шаповалову К.В. Фактично матеріали справи передано судді 07 листопада 2023 року.

20 листопада 2023 року до суду від Управління соціального захисту населення Дарницької РДА в м. Києві надійшли відомості, відповідно до яких зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні як внутрішньо переміщена особа та задекларувала адресу свого фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 27 листопада 2023 року заяву було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з моменту отримання ухвали.

На виконання вимог ухвали суду від 27 листопада 2023 року адвокатом Братель О.Г., як представником позивача ОСОБА_1 , 04 грудня 2023 року до суду через підсистему "Електронний суд" було подано позовну заяву в новій редакції, в якій відповідачем у справі визначено Департамент патрульної поліції.

У період з 4 по 8 грудня 2023 року включно суддя перебувала у відрядженні на підставі наказу від 29 листопада 2023 року.

Ухвалою суду від 11 грудня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами.

25 грудня 2023 року до суду від ДПП надійшли письмові пояснення стосовно заявлених позовних вимог.

Позивач будь-яких інших додаткових пояснень, з урахуванням письмових пояснень ДПП, суду не подавав.

Суд, вивчивши доводи позовної заяви, докази, надані на її обґрунтування, врахувавши письмові пояснення відповідача, повно, всебічно та об`єктивно оцінивши зібрані у справі докази, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7983510 від 21 жовтня 2023 року інспектором УПП в. Рівненській області Мартинюком М.В. ОСОБА_1. притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП, а саме те, що керуючи транспортним засобом «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , по вул. Соборній, 69 в м. Рівне, порушила вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», а саме здійснила зупинку в зоні дії вказаного знаку, чим допустила порушення п.33 Правил дорожнього руху.

Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності на накладено на неї штраф в розмірі 340 грн.

Не погоджуючись із такою постановою працівника поліції та звертаючись із відповідним позовом до суду позивач вказала, що вона дійсно була 21 жовтня 2023 року в м. Рівне, проте керувала транспортним засобом BMW Х4 д.н.з. НОМЕР_2 . Рухаючись по вул. Соборній вона побачила у дзеркало заднього огляду транспортний засіб працівників поліції, які подавали сигнал про необхідність зупинки. Увімкнувши аварійний сигнал, вона зупинилась. Коли до неї підійшли працівники поліції то повідомили її про те, що вона здійснила зупинку у забороненому місці. Позивачка зазначає, що жодних порушень ПДР вона не вчиняла, жодних знаків, що забороняють зупинку - не було. Вказала, що на вимогу працівників поліції вона надала посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу працівники поліції не вимагали. Поряд з цим, їй не було роз`яснено її права, можливість скористатись правовою допомогою. Працівниками поліції просто було складено на неї постанову та вручено їй. Зауважила, що ніколи не керувала автомобілем «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 та не знайома з власником автомобіля ОСОБА_2 .

Відповідно до Закону України "Про дорожній рух" правила дорожнього руху встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до пункту 8.1 ПДР України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 8.4 ПДР України визначені групи, на які поділяються дорожні знаки, зокрема підпункт «в» вказує на заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Згідно розділу 33 ПДР України, знак 3.34 «Зупинку заборонено» є заборонним, відповідно якого забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу)

Частина перша статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно із частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дії ОСОБА_1 працівником поліції кваліфіковані за частиною першою статті 122 КпАП України, проте без зазначення доказів про вчинене нею правопорушення, що підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, де в графі 7 «до постанови додаються» відсутня будь-яка інформація, за умови, що позивач не погоджується із вчиненим правопорушенням, водночас відповідачем доказів про вчинення ОСОБА_1 правопорушення не надано.

Надаючи письмові пояснення щодо поданого позову, представник відповідача вказав, що подія фіксувалась на портативний відеореєстратор поліцейського 472453, про що є відомості в постанові. Поряд з цим вказала, що запис не можливо надати суду, оскільки такий автоматично знищено, відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як зазначалось, в графі 7 «до постанови додаються» відсутня будь-яка інформація, не вказано про фіксацію події на відеореєстратор поліцейського 472453 і в інших графах постанови також. Наявність цифр «472453», які написані рукою ймовірно працівника поліції біля слова «постанова» не дають можливості суду ідентифікувати, що вказані цифри - це номер відеореєстратора поліцейського, на яке здійснювалась фіксація події.

Також у письмових поясненнях представник відповідача наполягала на тому, що під час порушення ПДР в м. Рівне, позивач керувала саме транспортним засобом «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , проте жодних доказів цього, як і доказів порушення позивачем ПДР 21 жовтня 2023 року до пояснень не надано.

Поряд з цим, позивачкою долучено до позовної заяви, на підтвердження свої тверджень, копію посвідчення водія та копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу BMW Х4 д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 11-12).

Суд вказує, що відповідно пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналогічна за своїм змістом вимога міститься й у статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна також містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та іншими документами.

Тобто, КУпАП зобов`язує суб`єкта владних повноважень, що використовує свої повноваження, перед прийняттям рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, зібрати всі докази, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростувати надані свідчення.

Представник ДПП не надав суду докази на спростування заявлених вимог, зокрема доказів того, що позивачка 21 жовтня 2023 року у м. Рівне керувала саме транспортним засобом «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 та порушила вимоги дорожнього знаку 3.34 пункт 33 ПДР.

Відповідно до статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної, поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, як про порушення громадського порядку, Правил дорожнього руху України, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, в тому числі порушення, передбачені статтею 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно із частиною другою вказаної статті від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

У постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/855/17 зазначено, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Для виконання визначених статтею 245 КУпАП завдань на орган чи посадову особу, яка розглядає справи про адміністративні правопорушення, статтею 280 КУпАП покладено обов`язок з`ясувати всі обставини для встановлення істини у справі.

Для доведення того чи іншого факту орган чи посадова особа, уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення, повинна навести відповідні докази.

Частиною першою статті 251 КУпАП визначено поняття доказів та наведено їх види, а частиною другої цієї статті обов`язок щодо їх збирання покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Згідно зі статтею 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідачем у справі не надано доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення та дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, при винесенні постанови серії ЕАТ № 7983510 від 21 жовтня 2023 року, роз`яснення позивачу прав, передбачених статтею 268 КУпАП, строку оскарження постанови відповідно до статті 289 КУпАП, тобто дотримання вимог КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року.

За наведених обставин, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху. Однак, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові, оскільки суперечить стандартам доказування «поза розумним сумнівом», (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки відомості, зазначені в постанові, не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право в тому числі скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Отже, постанова, яка винесена без додержання вказаних вище норм діючого законодавства, не може бути визнана належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупність, суд вважає за необхідне скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 21 жовтня 2023 року серія ЕАТ № 7983510 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КУпАП, а провадження у справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного та керуючись статтями 121, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 8, 9, 72-77, 78, 139, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову серія ЕАТ № 7983510 від 21 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 122 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Шаповалова