Справа № 200/7604/23
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2024-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2024 року Справа№200/7604/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В., розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ГРАН-ФАРМАЦІЯ (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Свободи,13, ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях (м-н Свободи, буд.5, Держпром, 6 під, 7 пов., м.Харків, інд.61022, ) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, -

УСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРАН-ФАРМАЦІЯ» (далі позивач, ТОВ «Гран-Фармація») звернулось до суду із позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях (далі відповідач) за змістом якої просить визнати протиправною та скасувати постанову, винесену 09.11.2023 заступником начальника відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті Антоном Терещенком про застосування адміністративно-господарського штрафу відносно ТОВ «Гран-Фармація».

В обґрунтування позову зазначає, що відповідно висновків акта перевірки від 13.10.2023 № АР 008084 встановлено порушення ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме перевізник не забезпечив водія транспортного засобу дійсним на момент перевірки протоколом перевірки та адаптації тахографу до транспортного засобу відповідальність за що передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». На підставі вказаного, відповідачем винесено постанову від 09.11.2023 (отримана позивачем 10.11.2023), якою накладено на ТОВ «Гран-Фармація» відповідно абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» штраф у розмірі 17 000,00 грн.

Позивачем стверджує, що відсутні будь-які фактичні дані про те, що перевірений транспортний засіб марки «IVECO» д.н.з НОМЕР_1 належить позивачу.

У спірному акті відсутня інформація, що водій ОСОБА_1 є працівником ТОВ «Гран-Фармація».

Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «IVECO» д.н.з НОМЕР_1 серія НОМЕР_2 вбачається, що власником вказаного є ОСОБА_2 , отже саме останнього належить вважати «перевізником» у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт».

Також позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Ухвалою суду від 29.12.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Витребувано у відповідача докази у справі.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, де викладено прохання у позові відмовити повністю, з огляду на таке.

Під час проведення рейдової перевірки співробітниками відповідача був зупинений транспортний засіб марки «IVECO» д.н.з НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , який обладнано тахографом.

На момент перевірки встановлено відсутність протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, у зв`язку із чим складено акт від 13.10.2023 № АР 008084. Вказаний акт водієм підписано.

Відповідач звертає увагу суду, що позивач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду вказаного акта. А відтак, відповідачем правомірно розглянуто справу та прийнято рішення без участі представника позивача.

Так, відповідачем прийнято постанову від 09.11.2023 про застосування адміністративно-господарського штрафу № 034997 за порушення вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» та застосовано штраф на підставі ст. 60 вказаного закону у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідач із посиланням на судову практику Верховного Суду наголошує, що автомобільний перевізник не може визначатись лише на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб, адже такі дані не завжди співпадають.

Також відповідачем висловлено заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, зокрема, з огляду на їх неспівмірність зі складністю справи.

Сторони із клопотанням до суду про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання не звертались.

Позивачем надано відповідь на відзив, де викладено аргументи у спростування доводів відзиву та прохання позов задовольнити.

Зокрема, факт укладення договору перевезення вантажу між позивачем та фізичною особою ОСОБА_2 підтверджується складеною товарно-транспортною накладною від 08.10.2023 № Р169. Отже, послуги з перевезення вантажів позивачем здійснювались на підставі договору про надання послуг перевезення автомобільним транспортом від 08.10.2023 № 27 за яким ТОВ «Гран-Фармація» є замовником транспортних послуг, а фізична особа ОСОБА_2 є перевізником.

Тому позивач стверджує, що ТТН є документом на вантаж, а не документом, який визначає автомобільного перевізника.

Фактичні обставини встановлені судом у справі.

ТОВ «Гран-Фармація» є юридичною особою, , зареєстровано за адресою: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Свободи, 13.

Державною службою України з безпеки на транспорті Відділ державного нагляду (контролю) у Закарпатській області складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 13.10.2023 № АР008084.

За змістом вказаного акта встановлено таке.

Посадовими особами відповідача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , внутрішні перевезення вантажів згідно ТТН № Р 169 від 08.10.2023, місце перевірки А/Д М-06, «Київ-Чоп», 774 км. о 10-45 13.10.2023. Направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 09.10.2023 № НР 000222 (копія направлення наявна у матеріалах справи, прим. суду) провели перевірку транспортного засобу «IVECO» д.н.з НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 , документ, що посвідчує особу водія НОМЕР_3 .

Номер дорожнього листа (відсутній), що належить ТОВ «Гран-Фармація (Донецька обл. м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 13).

Під час перевірки виявлено порушення ст. 34 Закону «Про автомобільний транспорт» під час перевезення вантажів перевізник не забезпечив водія транспортного засобу дійсним на момент перевірки протоколом перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.

Порушення відповідальність за які передбачена ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» ч. 1 абз. 3 перевезення вантажів за відсутності на момент перевірки документів, визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Водій щодо причин порушення пояснив, що не знав про необхідність режиму праці та відпочинку для внутрішніх перевезень.

Акт водієм підписано.

Відділом державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби з безпеки на транспорті складено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 09.11.2023 № 034997.

Вказаною постановою встановлено, що ТОВ «Гран-Фармація» допущено порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» згідно акта перевірки від 13.10.2023 № АР 008084, відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Постановлено стягнути з ТОВ «Гран-Фармація» адміністративно-господарський штраф 17 000,00 грн.

Згідно відповіді ТОВ «Гран-Фармація» від 02.12.2023 № 189 на адвокатський запит адвоката Дейниченка В. В. повідомлено, що транспортний засіб марки «IVECO» д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 ніколи не перебував та не перебуває на балансі товариства.

Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 01.08.2013, реєстраційний номер НОМЕР_1 , марка «IVECO» посвідчується, що власником вказаного транспортного засобу є ОСОБА_2 .

Відповідно ТТН від 08.10.2023 № Р169 судом установлено: автомобіль «IVECO» д.н.з. НОМЕР_1 , автомобільний перевізник ТОВ «Гран-Фармація», водій ОСОБА_1 посвідчення НОМЕР_3 . Замовник ТОВ «Епіцентр К». Вантажовідправник ТОВ «Гран-Фармація». Пункт навантаження Слов`янськ. Пункт розвантаження Ужгород.

Також у матеріалах справи наявні письмові докази щодо належного повідомлення відповідачем позивача про час та дату розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу, однак позивач у цій частині дії відповідача не оспорює.

Позивачем до матеріалів справи надано договір перевезення вантажу автомобільним транспортом від 08.10.2023 № 27 відповідно до якого фізична особа ОСОБА_2 , як перевізник, та ТОВ «Гран-фармація», як замовник, уклали цей договір про те, що замовник бере на себе зобов`язання доставляти та отримувати ввірений йому вантаж (згідно ТТН № Р-169 від 08.10.2023), належним йому на праві власності транспортним засобом марки «IVECO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також приймає на себе зобов`язання надавати експедиторські послуги, а замовник зобов`язується своєчасно сплачувати перевізнику.

Отже, установлені судом фактичні обставини свідчать, що основним спірним моментом є встановлення належності у позивача статусу перевізника, адже зобов`язання дотримуватись вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» й відповідальність покладається саме на перевізника.

Правова позиція суду у даному аспекті така.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту в Україні визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі Закон № 2344, у редакції, чинній на момент спірних правовідносин).

Стаття 1.

автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

документи на вантаж - документи, визначені відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про транспортно-експедиторську діяльність", "Про транзит вантажів", інших актів законодавства, в тому числі міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, які необхідні для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом;

товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Стаття 34.

Автомобільний перевізник повинен:

виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів;

утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону;

забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут;

забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв;

організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод;

забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства;

забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту;

забезпечувати безпеку дорожнього руху;

забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Автомобільні перевізники з кількістю транспортних засобів десять і більше зобов`язані організовувати підвищення кваліфікації керівників і спеціалістів автомобільного транспорту, діяльність яких пов`язана з наданням послуг автомобільного транспорту, у термін один раз на п`ять років, а з питань безпеки перевезень, охорони праці та пожежної безпеки - у термін один раз на три роки в порядку, який визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Стаття 48.

Автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:

дата і місце складання;

вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;

вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;

пункти завантаження і розвантаження.

Порядок ведення та надання інформації з реєстру товарно-транспортних накладних визначається Кабінетом Міністрів України.

Стаття 49.

Водій транспортного засобу при внутрішньому перевезенні вантажів, зокрема, зобов`язаний: мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Стаття 51-1.

Вантажовідправник має право на:

передачу вантажу перевізнику для перевезення;

відшкодування збитків, що виникли внаслідок втрати чи пошкодження вантажу.

Вантажовідправник зобов`язаний:

вносити до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж відомості про масу або габарити вантажу, а також повне найменування вантажоодержувача та автомобільного перевізника (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті або відмітку у відповідному полі в ID-картці), прізвище, ім`я, по батькові, номер посвідчення водія, а також інші відомості, визначені законодавством;

надавати перевізнику необхідні документи на вантаж, що містять достовірну інформацію;

здійснювати в установленому порядку страхування відповідальності на випадок настання негативних наслідків під час перевезення вантажів;

відшкодовувати витрати та збитки, заподіяні внаслідок порушення ним законодавства з питань перевезення вантажів.

Стаття 60.

За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абз. 3 ч. 1)

Висновки суду.

На позивача накладено адміністративно-господарське стягнення у виді адміністративно-господарського штрафу на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344.

Фактичною підставою накладення такого стягнення було виявлення під час рейдової перевірки порушення позивачем вимог ст. 48 Закону № 2344 відсутність протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу за наявності тахографа у транспортному засобі.

Позивач не оспорює відсутність протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу за наявності тахографа у транспортному засобі, оскільки вважає, що не є автомобільним перевізником, тому суд оцінює наявні у справі докази й відповідні їм правовідносини виключно в аспекті наявності у позивача статусу перевізника у спірних правовідносинах.

Дійсно, матеріалами справи підтверджується, що позивач не є власником транспортного засобу «IVECO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , про що свідчить відповідне свідоцтво НОМЕР_2 від 01.08.2013.

Однак матеріли справи також свідчать про наявність ТТН Р169 від 08.10.2023, де автомобільним перевізником та одночасно вантажовідправником визначено ТОВ «Гран-Фармація», натомість водієм вказано ОСОБА_1 посвідчення НОМЕР_3 .

Відповідно змісту ст. 48 Закону № 2344 ТТН є обов`язковим для водія, який здійснює перевезення, документом. Окрім цього ТТН, яка заповнюється вантажовідправником обов`язково містить реквізити автомобільного перевізник, зокрема, повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення.

У нашому випадку особи вантажовідправника та перевізника збігаються.

Тобто власне ТОВ «Гран-Фармація» заповнювала вказану ТТН, що підтверджується наявним підписом й печаткою та власне ТОВ «Гран-Фармація» визначила себе у якості перевізника.

Водночас відповідальність за правильність та достовірність заповнення ТТН покладається на вантажовідправника (Стаття 51-1 Закону № 2344).

Водночас ст. 49 Закону № 2344 зобов`язує водія мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень, у тому числі й ТТН.

При проведенні рейдової перевірки водій ОСОБА_1 надав перевіряючим документи у якості водія, а саме посвідчення водія та ТТН № Р 169 від 08.10.2023.

У розумінні абз. 4 ст. 48 Закону № 2344 цього було достатньо для визначення інспекторами позивача у якості перевізника.

Постановляючи вказані висновки, судом взято до уваги правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 12.10.2023 справа №120/554/23.

У цьому контексті суд критично ставиться до наданого договору перевезення вантажу автомобільним транспортом від 08.10.2023 № 27, оскільки такий суперечить змісту ТТН № Р 169 від 08.10.2023 в частині визначення перевізника, а саме таким визначено ОСОБА_2 .

Окрім того, вказаний договір не був пред`явлений інспекторам під час рейдової перевірки, отже не міг братися ними до уваги.

Крім того, договір не є первинним документом (постанова Верховного Суду від 19.03.2019 у справі №809/1718/15) на підставі договору може виникати зобов`язання, однак саме первинний документ, яким є ТТН підтверджує його фактичне виконання.

Та як, вже відзначалось, відповідальність за заповнення ТТН лежить на вантажовідправнику ТОВ «Гран-Фармація».

Висновки суду.

Стаття 77 КАС України.

1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

2. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стаття 76 КАС України.

1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ураховуючи усе викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем підтверджено належними, достовірними, допустимими, достатніми доказами правомірність винесення спірної у справі постанови, а відтак у задоволенні позову належить відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні

Керуючись статями 9, 19, 72-79, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАН-ФАРМАЦІЯ» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях про визнання протиправною та скасування постанови від 09.11.2023 № 034997 відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 30 січня 2024 року.

Суддя І.В. Буряк