Справа № 399/722/23
Суддя: Шульженко В. В.
Дата ухвалення: 2024-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 399/722/23
провадження № 2-а/399/1/2024
Рішення

Іменем України

26 січня 2024 року смт Онуфріївка

Суддя Онуфріївського районного суду Кіровоградської області Шульженко В.В. розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії КД №018747 від 20.09.2023 року, який обґрунтовано тим, що 20.09.2023 року відповідачем щодо неї складено протокол про адміністративне правопорушення КД №018747 та винесено оскаржувану постанову КД №018747 від 20.03.2023 щодо самовільного спалювання рештків сухої рослинності, чим порушила вимоги встановленні ст. 77-1 КУпАП.

Вважаючи оскаржувану постанову необґрунтованою та незаконною, посилаючись на норми чинного законодавства України, зазначала, що 20.09.2023 року до неї додому приїхали староста з дільничним інспектором і повідомили, що інспектор з нагляду (контролю) з питань пожежної безпеки Олександрійського району, провідний інспектор ВЗНС ОРУ ГУ ДСНС України в Кіровоградській області Сироватко Р.О. складатиме протокол про адміністративне правопорушення за незаконне випалювання трави. Права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не роз`яснював, докази не збирав, нікого не опитував. У протоколі інспектор не зазначив, де саме та коли здійснено випалювання та за яких обставин, що свідчить про неповне вивчення справи для прийняття законного рішення.

Зазначала, що пояснення та клопотання про розгляд справи написала під тиском посадових осіб, які їй сказали, що вона писала пояснення. Позивач злякалася і з метою уникнення застосування щодо неї заходів фізичного та морально-психологічного впливу погодилась на написання протоколу, пояснення писала під диктовку посадових осіб, також зазначила, що на території її городу площа спалених залишків терні не перевищує м2, на що не звернув увагу інспектор.

Ухвалою суду від 03.10.2023 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 10).

Ухвалою суду від 12.10.2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Роз`яснено право відповідачу на подачу відзиву та зазначено про те, що строк для подання відповіді на відзив та заперечення на позов не встановлено враховуючи вимоги ч.1 ст. 269 КАС України, яка визначає такі заяви по суті справи в даній категорії справ (а.с.16).

19.10.2023 року від відповідача у справі надійшов відзив на позовну заяву по справі в якому останній з посиланням на норми чинного законодавства просив відмовити у задоволенні позову повністю з тих підстав, що 20.09.2023 року під час складання протоколу КД №018747 позивачці були роз`яснені інспектором усі її права та обов`язки, остання зазначила власні письмові пояснення про те, що вона дійсно здійснила випалювання сухої рослинності на власній присадибній ділянці та щиро кається. Вказані пояснення надавалися без тиску і будь-якого впливу. Твердження позивача, що на момент виявлення самовільного спалювання нею сухої рослинності площа пожежі складала біля м2, жодним чином не впливає на відсутність відповідальності за ст. 77-1 КУпАП,так як НПА заборони спалювання рослинності у природних екосистемах не передбачають і не визначають залежність площі (розміру) охоплених вогнем або її залишків від настання відповідальності (а.с. 20-27, 31-37).

Відповідь на відзив суд не бере до уваги, оскільки заявами по суті справи у даній категорії справ є позовна заява та відзив (ч.1 ст. 269 КАС України) (а.с.43-47).

Позивач до суду не з`явилася, клопотала про розгляд справи без її участі, позов підтримувала.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив з підстав, що зазначені у відзиві, просив відмовити у позові. Додатково зазначив, що місцем спалювання сухої рослинності був город позивача для вирощування культур, категорія землі та цільове призначення земельної ділянки невідоме, фото-відеофіксація не здійснювалася, свідки у протоколі не зазначалися.

Оголосивши позовну заяву, заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд на підставі ч.9 ст. 205 КАС України перейшов до розгляду справи у письмовому провадженні.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.1ст.2 КАС України).

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС Україниу справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та інше.

Частиною другоюстатті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1 та п.2 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженогопостановою КМУ від16.12.2015№ 1052 (даліПоложення) Державна служба України з надзвичайних ситуацій є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політикуу сфері цивільного захисту,захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій тазапобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної татехногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.ДСНС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно доКонституціїта законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Основними завданнями ДСНС є, зокрема: реалізація державної політики у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної татехногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності; здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб (п.3 Положення).

Відповідно до ст. 223 КУпАП центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов`язані із самовільним випалюванням рослинності або її залишків, порушенням встановлених законодавством вимог пожежної та техногенної безпеки, здійсненням суб`єктом господарювання господарської діяльності без декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства у сфері пожежної безпеки, невиконанням приписів, розпоряджень та постанов посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки (статті 77,77-1,120,175,175-2,188-8).

У ст. 245 КУпАП закріплено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України (ч.1 ст.246 КУпАП).

За приписами статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно достатті 278 КУпАП посадові особи вирішують такі питання: 1) чи належить до їх компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

За положеннямист.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Слід зазначити про те, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Отже, окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен довести фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справа № 463/1352/16-а.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

У відповідності до вимог Інструкції з оформлення посадовими особами ДСНС матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС України від 27.07.2016 N 725, зареєстрованої в Мін`юсті України 22.08.2016 за №1162/29292, зі змінами згідно наказу МВС України від 20.01.2022 за N 36, зареєстрованого в Мін`юсті України 22.03.2022 за N 351/37687, форма постанови про накладення адміністративного стягнення затверджена у додатку 3 до цієї Інструкції.

Згідно з п.11 розділу ІІІ Інструкції у постанові у розділі "відомості про особу", щодо якої розглядається справа, зазначаються, зокрема, її прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності; у розділі "установив" зазначаються, зокрема, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення КД №018747 від 20.09.2023 року судом встановлено, що державний інспектор з нагляду (контролю) у сфері з пожежної безпеки в Олександрійському районі (провідний інспектор ВЗНС ОРУ ГУ ДСНС України у Кіровоградській області) Сироватко Р.О. встановив, що 20.09.2023 року об 11:00 год. на присадибній ділянці за адресою АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 здійснила самовільне спалювання рештків сухої рослинності, чим саме порушила вимоги встановлені ст. 77-1 КУпАП, та постановив притягнути останню до адміністративної відповідальності і накласти на неї штраф у сумі 3060 грн (а.с.5).

Диспозиція ст. 77-1 КУпАП містить дві частини.

Позивачу інкримінується порушення ст. 77-1 КУпАП, тобто відповідач в порушення ст. 283 КУпАП не зазначає конкретно, яка саме частина нормативного акта передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Слід взяти до уваги, що до структури нормативного акта відносяться: преамбула, статті, пункти, глави, розділи, частини тощо.

Так, диспозиція ч.1 ст. 77-1 КУпАП передбачає випалювання стерні, луків, пасовищ, ділянок із степовою, водно-болотною та іншою природною рослинністю, рослинності або її залишків та опалого листя на землях сільськогосподарського призначення, у смугах відводу автомобільних доріг і залізниць, у парках, інших зелених насадженнях та газонів у населених пунктах без дотримання порядку, встановленого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Диспозиція ч.2 ст. 77-1 КУпАП передбачає ті самі дії, вчинені в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Проте, за положеннями ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, відповідачем у оскаржуваній постанові зазначається місце вчинення правопорушення - «присадибна ділянка», що не відповідає кваліфікуючим ознакам правопорушення, що вказані у диспозиції ст. 77-1 КУпАП.

Оскаржувана постанова не містить даних щодо належності земельної ділянки до тієї чи іншої категорії та її цільового призначення та відсутні докази, що підтверджують вказане.

Отже, відповідачем в протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові про накладення адміністративного стягнення допущено ряд порушень: не конкретизовано частини статті 77-1 КУпАП, оскільки зазначена стаття містить дві частини, а в постанові жодної з них не вказано, міститься лише загальне посилання на ст. 77-1 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, у фабулі протоколу та в установчій частині постанови не розкрито суть адміністративного правопорушення, а саме не конкретизовано інформацію про земельну ділянку, на якій було спалювання (сільськогосподарського призначення, смуга відводу автомобільних доріг і залізниць, парк, інші зелені насадження, газон).

Отже, окрім доказування правових підстав (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен довести фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справа № 463/1352/16-а.

Отже, обвинувачення, за яким позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за наведених обставин є неконкретним та посадовою особою, яка здійснювала розгляд справи, не перевірено правильність складеного протоколу, відсутні докази про витребування додаткових матеріалів (фото-, відеозйомки), не відібрані пояснення свідків.

Слід зауважити, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Однак, всупереч вимог ст.77 КАС України, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами вини позивачки у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.77-1 КУпАП (частинами 1 або 2).

Також не знайшло свого підтвердження, що розгляд справи посадовою особою органу ДСНС було здійснено з дотриманням вимог ст.280 КУпАП.

Суд, виходячи із принципу, що всі сумніви у доведеності вини особи, мають трактуватись на її користь, доходить висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, серед іншого, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відтак, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.77-1 КУпАП, - підлягає закриттю.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст.77, ст.ст.244-246, 255, 286, 293, 295 КАС України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії КД №018747 від 20.09.2023 року та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області (25015, вул. Пашутінська, 1, м.Кропивницький, ) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Онуфріївського районного суду

Кіровоградської області В.В. Шульженко