Справа № 120/1591/23
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 січня 2024 р. Справа № 120/1591/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 )

про: визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач) про:

- визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачеві додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням виконання обов`язків військової служби на період дії воєнного стану як військовослужбовця Збройних Сил України за періоди з 24.10.2022 року по 31.10.2022 року, з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року та з 01.12.2022 року по 03.12.2022 року;

- зобов?язання відповідача нарахувати та виплатити позивачеві додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням виконання обов?язків військової служби на період дії воєнного стану як військовослужбовця Збройних Сил України за періоди з 24.10.2022 року по 31.10.2022 року, з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року та з 01.12.2022 року по 03.12.2022 року;

- визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачеві додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану», у розмірі 70 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи на території Бахмутської селищної територіальної громади та виконуючи обов?язки військової служби, за періоди 24.10.2022 року по 31.10.2022 року, з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року та з 01.12.2022 року по 03.12.2022 року;

- зобов?язання відповідача нарахувати та виплатити позивачеві додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» у розмірі 70 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи на території Бахмутської селищної територіальної громади та виконуючи обов?язки військової служби, за періоди з 24.10.2022 року по 31.10.2022 року, з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року та з 01.12.2022 року по 03.12.2022 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що з 24.10.2022 року проходить військову службу у відповідача та в періоди з 24.10.2022 року по 31.10.2022 року, з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року та з 01.12.2022 року по 03.12.2022 року виконував обов`язки військової служби на період дії воєнного стану, приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи на території Бахмутської селищної територіальної громади. Відтак у позивача, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Разом з тим, як зазначає позивач, наказом відповідача від 02.12.2022 року №419 прийнято рішення не проводити йому виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 грн. за листопад 2022 року у зв`язку з оголошенням догани. Однак позивач звертає увагу, що відповідний наказ про оголошення догани йому не був доведений належним чином. Крім того, позивач вказує, що позбавлення військовослужбовця додаткових виплат не передбачено як захід дисциплінарного стягнення, а Постанова КМУ №168 не містить будь-яких виключень щодо можливості позбавлення виплати вказаної винагороди. Не погоджуючись бездіяльністю відповідача щодо нарахування та виплати додаткової винагороди в належному розмірі позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями вказані матеріали передані на розгляд судді Вінницького окружного адміністративного суду Шаповалової Тетяни Михайлівни.

Так, ухвалою суду від 24.02.2023 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

13.03.2023 року за вх.№11292/23 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому наведено заперечення проти заявлених позовних вимог. Аргументуючи свою позицію відповідач зазначає, що згідно бойового розпорядження №127 від 24.10.2022 року позивача відряджено з пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 в район виконання бойових завдань військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ). 05.11.2022 року командир військової частини видав бойовий наказ №142, водночас військовослужбовці, серед яких і позивач, ознайомились із зазначеним наказом, однак відмовились його виконувати. За даним фактом проведено службове розслідування, за результатами якого встановлено, що в діях позивача вбачаються ознаки порушення вимог ст. 11, 16, 17, 32, 58, 59, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ознаки порушення вимог Кримінального кодексу України. У зв`язку з наведеним позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оголошено догану та позбавлено додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168, та 10% щомісячної премії. Відповідач наголошує, що пп. 9.7 п. 9 окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 року №912/з/з29 визначено, що до наказів про виплату винагороди в розмірі 100 000 грн. або 30 000 грн. не включаються військовослужбовці, які відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира. Накази, які стали підставою для невиплати позивачеві додаткової винагороди за спірний період є чинними, а відтак, на переконання відповідача, підстави для задоволення заявлених позовних вимог відсутні. Крім того, відповідач вказує, що за жовтень позивачеві виплачено 7 741, 94 грн. додаткової винагороди, за грудень - 42 122, 10 грн., при цьому позивач 24.11.2022 року вибув з пункту тимчасової дислокації (м. Бахмут), а тому підстави для нарахування йому додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. за період з 01.12.2022 року по 03.12.2022 року - відсутні.

Ухвалою суду від 28.04.2023 року у відповідача витребувано інформацію про те, скільки днів у жовтні 2022 позивач перебував у пункті тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та розрахунок додаткової винагороди за жовтень 2022 відповідно до кількості днів перебування.

Ухвалою суду від 01.05.2023 року виправлено описку у даті постановлення ухвали про витребування доказів, шляхом зазначення правильної дати « 01.05.2023» замість помилково зазначеної « 28.04.2023».

З 01.06.2023 року суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна перебуває у довготривалій відпустці, що, в свою чергу унеможливлює подальший розгляд справ, які перебувають в її провадженні.

Враховуючи наведене та відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу, затвердженого Рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 №30 (із змінами та доповненнями), Засад використання автоматизованої системи документообігу у Вінницькому окружному адміністративному суді, затверджених рішенням Зборів суддів Вінницького окружного адміністративного суду від 30.03.2022 року № 13, на підставі розпорядження керівника апарату суду «Про призначення повторного автоматизованого розподілу справ» від 01.06.2023 №16, проведено повторний автоматизований розподіл справи №120/1591/23.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2023 року дану справу передано для розгляду судді Вінницького окружного адміністративного суду Маслоід Олені Степанівні.

Ухвалою судді Вінницького окружного адміністративного суду Маслоід О.С. від 06.06.2023 року адміністративну справу № 120/1591/23 прийнято до свого провадження. Відтак подальший розгляд справи здійснюється суддею Маслоід О.С.

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

Наказом відповідача від 24.10.2022 року №464 позивача зараховано на всі види забезпечення з 24.10.2022 року.

Відтак, з 24.10.2022 року позивач проходить військову службу у відповідача на посаді водія 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти.

Згідно наказу відповідача №466 від 25.10.2022 року позивача направлено у відрядження до складу сил та засобів, які залучаються та приймають безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) у складі оперативно-тактичного угрупованні "Соледар" у Донецькій області, з метою виконання службових (бойових, спеціальних) завдань, терміном до окремого розпорядження.

Згідно наказу відповідача №526 від 03.12.2022 року позивач з 24.11.2022 року вибув з пункту тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_4 .

Позивач вважає, що за періоди з 24.10.2022 року по 31.10.2022 року, з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року та з 01.12.2022 року по 03.12.2022 року має право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн. та 70 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням виконання обов`язків військової служби на період дії воєнного стану та часу участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи на території Бахмутської селищної територіальної громади та виконуючи обов?язки військової служби.

Разом з тим, наказом відповідача №419 від 02.12.2022 року вирішено не проводити позивачеві виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн. за листопад 2022 року (у зв`язку з наказом №397 від 14.11.2022 року).

Відповідно до довідки про доходи позивача, останньому в жовтні 2022 року виплачено додаткову винагороду в розмірі 7 741, 94 грн., в листопаді - 0, 00 грн., в грудні - 30 000 грн.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо нарахування та виплати додаткової винагороди за період з 24.10.2022 року по 03.12.2022 року в належному розмірі, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 65 Конституції України Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно ч. 1-3 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25.03.1992 року (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Ст. 2 Закону №2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» та п. 1 «Положення про Міністерство Оборони України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 671, Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Крім того, наведеною статтею Закону України «Про Збройні Сили України» передбачено, що до структури Збройних Сил України, зокрема входять з`єднання, військові частини, військові навчальні заклади, установи та організації. До того ж необхідно враховувати те, що Збройні Сили України знаходяться у підпорядкуванні Міністерства оборони України, яке є уповноваженим державою органом центральної виконавчої влади, що виконує відповідні функції у спірних відносинах.

Згідно з п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Спірні правовідносини виникли з приводу наявності підстав для виплати позивачеві додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28 лютого 2022 року №168, прийнятої на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», а саме додаткової винагороди до 100 000 грн. в розрахунку на місяць за період з 24.10.2022 року по 03.12.2022 року.

Порядок проходження військової служби в Збройних Силах України визначений у Положенні про проходження громадянами військової служби в Збройних Силах України, що затверджене Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі - Положення).

Як зазначалось судом вище, Збройні Сили України організаційно складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій, які є юридичними особами та мають право на представництво в юрисдикційних органах та суді.

У відповідності до ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

П. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відтак, у разі безпосередньої участі військовослужбовців Збройних Сил у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, вони набувають права на отримання збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди, пропорційно часу участі у таких діях та заходах. За інші періоди несення служби військовослужбовці Збройних Сил отримують додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн.

Отже, сам факт виконання позивачем у спірному періоді обов`язків військової служби (несення військової служби), без виконання умов визначених Постановою №168, не покладає на відповідача обов`язок видавати наказ про нарахування та виплату позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн.

Також, п. 21 цієї ж Постанови установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, Міністром оборони України було видано Окреме доручення №912/з/29 від 23.06.2022 року.

Відповідно до даного доручення під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях, або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів" (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:

- бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;

- бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави;

- бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;

- бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

- завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

- бойових завдань з відбиття збройного нападу вогневого ураження противника на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

- бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб);

- виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей;

- виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей;

- здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою;

- здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;

- виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.

На період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:

100 000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);

30 000 гривень - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби).

Райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави - відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України. Окремо, відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України визначати інші райони ведення бойових дій (у т.ч. повітряного простору), в яких також здійснювалися заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з визначенням конкретного місця та часу їх проведення.

Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій вахтовий, навігаційно-вахтовий. навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, поза-термінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Виплата додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. або 30 000 грн. здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) - особовому складу військової частини.

В той же час, пп. 9. 7 п. 9 Окремого доручення Міністра оборони України №912/з/29 від 23.06.2022 року визначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. або 30000 грн. не включати військовослужбовців, які відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника).

В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач з 24.10.2022 року зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 та на всіх види грошового забезпечення.

Згідно наказу відповідача №466 від 25.10.2022 року позивача 25.10.2022 року направлено у відрядження до складу сил та засобів, які залучаються та приймають безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) у складі оперативно-тактичного угрупованні "Соледар" у Донецькій області, з метою виконання службових (бойових, спеціальних) завдань, терміном до окремого розпорядження.

Згідно наказу відповідача №526 від 03.12.2022 року позивач з 24.11.2022 року вибув з пункту тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_4 .

Таким чином позивач 25.10.2022 року вибув до пункту тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_4 , де перебував до 23.11.2022 року.

05.11.2022 року командир військової частини видав бойовий наказ №142, водночас військовослужбовці, серед яких і позивач, ознайомились із зазначеним наказом, однак відмовились його виконувати. За даним фактом проведено службове розслідування, за результатами якого встановлено, що в діях позивача вбачаються ознаки порушення вимог ст. 11, 16, 17, 32, 58, 59, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ознаки порушення вимог Кримінального кодексу України (наведене зафіксовано в наказі відповідача №397 від 14.11.2022 року "Про результати службового розслідування", який не скасовувався та є чинним).

У зв`язку із вищезазначеним позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оголошено догану та позбавлено додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168, та 10% щомісячної премії.

Так, наказом відповідача №419 від 02.12.2022 року вирішено не проводити позивачеві виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн. за листопад 2022 року (у зв`язку з наказом №397 від 14.11.2022 року).

Відповідно до довідки про доходи позивача, останньому в жовтні 2022 року виплачено додаткову винагороду в розмірі 7 741, 94 грн., в листопаді - 0, 00 грн., в грудні - 30 000 грн.

Однак позивач вважає, що за період з 24.10.2022 року по 03.12.2022 року має право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн. та 70 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням виконання обов`язків військової служби на період дії воєнного стану та часу участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи на території Бахмутської селищної територіальної громади та виконуючи обов?язки військової служби.

В контексті наведеного суд зазначає наступне.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року та Окремого доручення Міністра оборони України №912/з/29 від 23.06.2022 року, питання виплати додаткової грошової винагороди залежить від визначення відповідними командирами факту безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях. Зазначене визначення повинно бути відповідним чином оформлено належними документами: рапортами командира підрозділу, журналом бойових дій, бойовим наказом (бойовим розпорядженням).

Матеріали справи не містять документів, що підтверджують безпосередню участь позивача у бойових діях за жовтень 2022 року та які, в свою чергу, слугували б підставою для виплати додаткової грошової допомоги в підвищеному розмірі (до 70000 грн.).

Водночас, враховуючи дату зарахування позивача до списків особового складу частини (24.10.2022 року), відповідачем виплачено йому додаткову грошову винагороду (30 000 грн.) в розмірі 7 741, 94 грн.

Наведене дає підстави для висновку, що за жовтень 2022 року відповідач в належному розмірі нарахував та виплатив позивачеві вказану винагороду.

Що стосується виплати за листопад 2022 року, то суд зважає на таке.

Один і той самий проступок може бути підставою для різних видів юридичної відповідальності, однією з яких є дисциплінарна.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду яка викладена в постанові від 07.11.2019 року у справі №826/1610/18.

Відповідно до ст. 27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

П. 21 Постанови №168 установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Відтак, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, Міністром оборони України видано окреме доручення від 23.06.2022 року №912/з/29.

Пп. 9. 7 п. 9 вищевказаного доручення визначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. або 30000 грн. не включаються військовослужбовці, які відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника).

Суд зауважує, що підставою для невиплати додаткової винагороди за листопад 2022 року слугувала відмова позивача виконувати бойовий наказ від 05.11.2022 року, що повністю узгоджується із приписами пп. 9.7 п. 9 Окремого доручення від 23.06.2022 року №912/з/29.

В даному випадку позбавлення додаткової винагороди військовослужбовця є похідним від накладення стягнення та встановлення факту невиконання бойового наказу (розпорядження) командира військової частини і не є накладенням подвійного стягнення, або ж накладенням стягнення, не передбаченого Законом.

Враховуючи, що в листопаді 2022 року позивач відмовився від виконання бойового наказу, позбавлення його додаткової грошової винагороди за листопад 2022 року є цілком обґрунтованим.

Стосовно виплати додаткової грошової винагороди за період з 01.12.2022 року по 03.12.2022 року, то, як встановлено судом з наказу відповідача №526 від 03.12.2022 року, позивач з 24.11.2022 року вибув з пункту тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_4 .

Жодних доказів на підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях в будь-яких інших районах ведення бойових дій за період з 01.12.2022 року по 03.12.2022 року не надано, а відтак підстави для нарахування та виплати йому додаткової грошової допомоги в підвищеному розмірі (до 70 000 грн.) за вказаний період відсутні.

В той же час, за грудень 2022 року відповідач здійснив позивачеві виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн.

Таким чином, враховуючи зазначене, суд доходить висновку про те, що нарахування та виплата позивачеві додаткової грошової винагороди, що передбачена постановою КМУ №168, за періоди з 24.10.2022 року по 31.10.2022 року, з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року та з 01.12.2022 року по 03.12.2022 року відповідачем здійснювалась в належному розмірі та у відповідності до чинного правового регулювання.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та, відповідно, про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 2, 6, 9, 73-78, 90, 139, 242, 243, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач 1: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 )

Повний текст рішення складено та підписано суддею 29.01.2024 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна