Справа № 380/26637/23
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про передачу справи до іншого адміністративного суду

23 січня 2024 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі

головуючої судді Желік О.М.,

за участю секретаря судового засідання Клочко Н.С.,

представника позивача Коваля Р.О.

представника відповідача Кміть М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про передачу до іншого адміністративного суду адміністративної справи №380/26637/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними, визнання протиправним і скасування наказу, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України із вимогами:

- визнати протиправними дії Міністерства юстиції України, всупереч п.п.3 п.61 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», щодо притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця строком на один місяць згідно наказу Міністерства юстиції України №2371/7 від 11.10.2023р. без проведення перевірки (планової чи позапланової) діяльності приватного виконавця;

- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства юстиції України про зупинення діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 строком на один місяць, закріплене наказом Міністерства юстиції України №2371/7 від 11.10.2023.

Ухвалою судді від 16.11.2023 в справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами.

13.12.2023 від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 18.12.2023 вирішено призначити справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними, визнання протиправним і скасування наказу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 11.01.2024 задоволено заяву представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції щодо розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними, визнання протиправним і скасування наказу.

У судовому засіданні, що відбулось 23.01.2024, судом поставлено на обговорення питання щодо передачі адміністративної справи №380/26637/23 до іншого адміністративного суду, а саме - Київського окружного адміністративного суду.

Представник позивача щодо передачі адміністративної справи до іншого адміністративного суду заперечив. Представник відповідача передачу адміністративної справи до іншого адміністративного суду підтримала.

Вирішуючи питання про передачу справи до іншого адміністративного суду, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 25 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 26 КАС України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

З аналізу вищевикладених правових норм видно, що КАС України встановлює декілька видів територіальної підсудності, в тому числі: загальну (залежно від місцезнаходження відповідача) та альтернативну (за вибором позивача).

Тобто, якщо предметом позову є оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної особи, то позивач може застосувати альтернативну підсудність.

Суд відзначає, що предметом даного адміністративного позову є визнання протиправності дій Міністерства юстиції України щодо притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та визнання протиправним і скасування рішення Міністерства юстиції України про зупинення діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим, у даному випадку, застосуванню підлягають положення частини першої статті 25 КАС України (за вибором позивача).

Позивач в позовній заяві вказує, що фактичним місцем проживання/перебування ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 .

Як з`ясовано судом з довідки від 04.04.2022 №1329- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, зареєстрованим місцем проживання є: АДРЕСА_2 , фактичним місцем проживання/перебування ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 .

Проте, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 04.04.2022 № 1330-, не є документом, що підтверджує зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування, знаходження) особи позивача.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 №1382-IV (зі змінами та доповненнями) у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;

місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини;

довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи;

документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист;

документ, до якого вносяться відомості про місце перебування, - довідка про звернення за захистом в Україні.

З 22 листопада 2014 року набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VІІ (надалі - Закон № 1706-VІІ), яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1706-VІІ внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Так, форма довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затверджена постановою Кабінету Міністрів України «Про облік внутрішньо переміщених осіб» від 01.10.2014 №509 (далі - Постанова №509).

Відповідно до п.1 Постанови №509 довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з п.9 Правил реєстрації місця проживання, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України №207 від 02.03.2016 (в редакції, яка була чинна до 15.08.2017 включно), відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.

Проте, 09.08.2017 Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №579 «Про внесення зміни до пункту 9 Правил реєстрації місця проживання», якою внесено зміни до пункту 9 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», а саме виключено в абзаці першому слова «та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи». Вказана постанова набрала з чинності з 16.08.2017.

Отже, з 16.08.2017 довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не належить до переліку документів, до якого вноситься інформація про зареєстроване місце перебування особи.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що надана позивачем довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не є документом, який в розумінні вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та Правил реєстрації місця проживання, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України №207 від 02.03.2016, підтверджує зареєстроване місце проживання/перебування позивача.

Відтак, для застосування положень частини 1 статті 25 КАС України, яка визначає можливість визначення підсудності справи за вибором позивача, необхідною умовою є саме наявність зареєстрованого місця проживання чи перебування позивача. При цьому місце проживання чи перебування фізичної особи має бути зареєстрованим у встановленому законом порядку.

Наведеною нормою не передбачено можливості звернення до суду з позовом за фактичним місцем проживання позивача, не зареєстрованим у встановленому законом порядку.

Враховуючи, що позивач проживає у АДРЕСА_1 , без реєстрації, така адреса місця проживання не може бути врахована судом в цілях визначення підсудності даної справи згідно статті 25 КАС України.

У той же час, згідно інформаційної довідки №0115 від 15.01.2024, отриманої з Єдиного реєстру приватних виконавців України, приватний виконавець ОСОБА_1 здійснює свою діяльність в межах виконавчого округу Київської області. Офіс приватного виконавця розміщено в АДРЕСА_3

Окрім цього, як встановлено судом з документів, долучених представником відповідача до відзиву на позовну заяву, ОСОБА_1 після отримання статусу внутрішньо переміщеної особи в період з 16.06.2023 по 21.07.2023 продовжувала здійснювати діяльність приватного виконавця в межах виконавчого округу Київської області.

Місцезнаходженням відповідача у даній справі є м.Київ, вул. Архітектора Городецького, 13.

За таких обставин, згідно статті 25 КАС України, дана справа не підсудна Львівському окружному адміністративному суду, а її розгляд має здійснюватись окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на Київську область.

Таким чином, дана позовна заява підлягає передачі до суду за місцем реєстрації та фактичним місцезнаходженням позивача, а саме до Київського окружного адміністративного суду.

Відповідно до ч. 6 та 8 ст. 29 КАС України питання про передачу адміністративної справи, крім випадку, визначеного п.п. 4-6 ч. 1 цієї ст., суд вирішує ухвалою. Ухвалу про передачу адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого може бути оскаржено.

Передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 КАС України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність спору щодо підсудності, оскільки чинним процесуальним законодавством чітко врегульовано, що така справа підсудна Київському окружному адміністративному суду.

Тому, суд вважає необхідним передати адміністративну справу за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

Керуючись статтями 25, 26, 29, 243, 248 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

адміністративну справу №380/26637/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними, визнання протиправним і скасування наказу передати за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

Передачу справи здійснити не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Копію ухвали надіслати (вручити) позивачеві, зокрема шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 29.01.2024.

Суддя Желік О.М.