Справа № 340/6656/23
Суддя: Г.П. КАЗАНЧУК
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/6656/23

Кіровоградський окружний адміністративний суду у складі судді Казанчук Г.П., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області,-

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управлінням Державної податкової служби у Кіровоградській області від 24 квітня 2023 року №0-1126 про стягнення з ОСОБА_1 як фізичної особи - власника нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2022 рік, у розмірі 73290 гривень 75 (сімдесят п`ять) коп.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області прийнято податкове повідомлення - рішення, яким визначена сума податкового зобов`язання за нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 73500,51 грн. Зазначене рішення позивач вважає протиправним, оскільки об`єкт нерухомого майна (свинарник) за який нарахований податок є спорудою, яка використовується ним, як ФОП, та ФОП ОСОБА_2 за договором про спільну діяльність.

Представником ГУ ДПС у Кіровоградській області (надалі відповідач) надано відзив на позов, у якому зазначено про те, що згідно статтею 266 ПК України позивач як власник об`єкту нерухомого майна зобов`язаний сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Оскільки при звірці даних щодо об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, отриманих в автоматичному режимі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане гр. ОСОБА_1 розбіжностей не виявлено, а тому просив у задоволенні позову відмовити.

ОСОБА_1 подав відповідь на відзив.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.08.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи (а.с.48).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 року витребувані додаткові докази.

Дослідивши подані позивачем і відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа підприємець 28.01.2008 року, запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 0005080 (а.с.9).

Згідно договору купівлі продажу від 08.07.2015 року придбав комплекс будівель загальною площею 1503,4 кв.м., розташований за адресою АДРЕСА_1 (а.с.12-15).

Відомості про вказаний об`єкт нерухомого майна внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03 (а.с.10-11).

За Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно нерухоме майно за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 03 згідно договору дарування №162 від 11.10.2022 року зареєстрований як спільна часткова власність (розмір кожної частки 1/3) за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.75-76). Тобто, позивач з 11.10.2022 року не є власником нерухомого майна.

ГУ ДПС у Кіровоградській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.04.2023 року №0-1126, якими ОСОБА_1 визначено грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки в сумі 73290,75 грн. (а.с.6, надалі спірне рішення).

Правомірність та законність винесення спірного рішення є предметом спору, переданим на вирішення адміністративного суду.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі ПК України), він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 265.1 ст. 265 та пунктом 10.1 статті 10 Податкового кодексу України (надалі ПК України) передбачено, що податок на майно, складовою якого є податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є місцевим податком, специфіка якого полягає в тому, що такий податок встановлюють місцеві ради відповідно до вимог та в межах, визначених ПКУ.

Відповідно до підпункту 12.4.3 пункту 12.4 статті 12 ПК України до повноважень сільських, селищних, міських рад щодо податків та зборів належить до початку наступного бюджетного періоду прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їхніх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке має наслідком зміну податкових зобов`язань платників податків та яке набуває чинності з початку бюджетного періоду.

Пунктом 12.3 статті 12 ПК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Пунктом 266.2 статті 266 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункт 266.1статті 261 ПК України).

Відповідно до положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

За змістом підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1. пункту 266.2 статті 266 ПК України).

Об`єктами житлової нерухомості є: житловий будинок (садового типу і багатоквартирний); прибудова до житлового будинку; квартира; котедж; кімнати у багатосімейних (комунальних) квартирах; садовий будинок; дачний будинок (пп. 14.1.129 ПК України).

До об`єктів нежитлового фонду відносяться: будівлі готельні; будівлі офісні; будівлі торговельні; гараж; будівлі промислові та склади; будівлі для публічних виступів (казино, гральні будинки); господарські (присадибні) будівлі; допоміжні (нежитлові) приміщення - це сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні. трансформаторні підстанції тощо: інші будівлі (пп. 14.1.129-1 ПК України).

Типи об`єктів нерухомості, з метою оподаткування податком на нерухомість, визначаються відповідно до статті 17 ПКУ на підставі оригіналів документів, що підтверджують право власності на такі об`єкти, а "також на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Так, фізичні особи у 2023 році сплачують податок на нерухоме майно за базовий податковий (звітний) період - 2022 рік із застосуванням ставок і пільг, та з урахуванням мінімальної зарплати у розмірі 6500 грн.

Рішенням Пантаївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 24.06.2021 №234 ''Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Пантаївської територіальної громади'' (а.с.77-81).

Водночас нерухоме майно, власником якого є позивач підпадає під визначення майна, наведеного у пункті вище, оподаткування яких проводиться за ставкою 1,0%.

Тобто, розмір податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для нежитлових будівель, на 2022 рік за період з 01.01.2022 по 11.10.2022 становить 73290,75 грн.

Позивач вказує, що він звільнений від сплати податку на нерухоме майно, оскільки таке майно ним використовується як сільськогосподарським виробником. Доводячи цей факт позивач надає копію договору про спільну діяльність від 04.01.2006 року, укладеного між ОСОБА_1 як ФОП та ФОП ОСОБА_2 (а.с.28-29), вказуючи що об`єкт нерухомого майна використовується для розведення свиней.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Відповідно до підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють серед іншого будівлі промислові та склади (підпункт "ґ").

В силу приписів підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Згідно з підпункту 14.1.234 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарська продукція (сільськогосподарські товари) - продукція/товари, що підпадають під визначення груп 1-24 УКТ ЗЕД, якщо при цьому такі товари (продукція) вирощуються, відгодовуються, виловлюються, збираються, виготовляються, виробляються, переробляються безпосередньо виробником цих товарів (продукції), а також продукти обробки та переробки цих товарів (продукції), якщо вони були придбані або вироблені на власних або орендованих потужностях (площах) для продажу, переробки або внутрішньогосподарського споживання.

Статтею 16 ПК України визначено, що платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом та законами з питань митної справи.

Положеннями пункту 54.3 статті 54 ПК України врегульовано, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Крім того, згідно з абзацом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, що не є об`єктом оподаткування, зокрема, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Суд звертає увагу, що до об`єктів нерухомості, які не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, належать будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Таким чином, об`єкт нерухомості не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у разі одночасного існування двох умов, а саме якщо власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" (група 127 "Будівлі нежитлові інші" клас 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства").

До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", що включає підкласи: 1271.1 будівлі для тваринництва, 1271.2 будівлі для птахівництва, 1271.3 будівлі для зберігання зерна, 1271.4 будівлі силосні та сінажні, 1271.5 будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства, 1271.6 будівлі для тепличного господарства, 1271.7 будівлі рибного господарства, 1271.8 будівлі підприємств лісівництва і звірівництва, 1271.9 будівлі сільськогосподарського призначення інші.

Згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 до групи до класу 1271 включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін.

Суд звертає увагу, що згідно технічного паспорту об`єкту нерухомого майна, відсутнє посилання на те, що частина будівлі чи усі є синарником. Натомість, вказано, що об`єкт нерухомого майна складається із бондарки, контори, складу та вагової (а.с.111-123).

Аналізуючи вищевикладених норми, суд вказує, що для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати з є правовий статус будівлі, а також факт використання власником об`єкту нерухомого майна такого майна у сільськогосподарській діяльності.

Позивач, оскаржуючи спірне рішення, вказує, що об`єкт нерухомого майна, за який нарахований податок, позивач використовує як сільськогосподарський товаровиробник, що, на його думку, підтверджується договором про спільну діяльність від 04.01.2016 року, кладеного між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 .

За приписами статті 30 ПК України податкова пільга - це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Загальні підходи до визначення поняття сільськогосподарського виробника сформульовані у постановах Верховного Суду від 1 квітня 2021 року у справі №820/6752/16, від 17 лютого 2021 року у справі №820/3707/17, від 24 квітня 2020 року у справі №540/2206/19, від 10 квітня 2020 року у справі №823/1751/17.

У цих постановах Верховний Суд зазначав, що відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Тобто, визначення "сільськогосподарський товаровиробник", яке міститься у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу "Спрощена система оподаткування, облік та звітність», тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ "Податок на майно").

Разом з тим, визначення поняття "сільськогосподарський товаровиробник" також міститься у статті 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років" від 18 січня 2001 року № 2238-III, під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Більш того, законодавцем з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції».

Так, згідно з абзацом другим статті 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Зміст наведених норм права дає підстави вважати, що поняття "сільськогосподарський товаровиробник" не суперечить його визначенню у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, яке, до того ж, має чітко обмежену сферу застосування. Як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів відповідно до положень пункту 5.3 статті 5 ПК України.

Вказане свідчить, що в розумінні підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України право на пільгу зі сплати податку мають особи (як юридичні, так і фізичні), які безпосередньо займаються сільськогосподарською діяльністю, тобто, зайняті у процесі виробництва, переробки власновиробленої сільськогосподарської продукції та її подальшої реалізації.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 23.11.2023 року у справі №120/1337/21-а.

У цій справі, судом встановлено, що ФОП Наумова має поголів`я тварин.

За договором про співпрацю від 04.01.2016, його метою є досягнення певної мети. В договорі зазначено, що кожна із сторін користується наявними площами будівель, для реалізації мети господарської діяльності, при цьому у договорі взагалі не конкретизована ні територія здійснення сторонами дій по співпраці, ні об`єкти нерухомого майна, не визначено які саме об`єкти нерухомого майна і кому вони належать на праві власності стороні.

У договорі про спільну діяльність взагалі не конкретизовано який же вид діяльності сторони будуть вести, не зазначено і про вирощування поголів`я свиней та інших свійських тварин, із залученням власних об`єктів нерухомого майна та засобів виробництва, відповідно до їх цільового використання. У договорі також не встановлено про розподіл доходів тощо.

В контексті наведеного слід зазначити, що загальні положення про договір містить Цивільний кодекс України (далі - ЦК України), відповідно до статті 626 якого договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Отже, угода про співпрацю - це угода, за якою сторони закріплюють свою майбутню співпрацю у певній сфері діяльності, а предметом угоди виступають майбутні цивільні відносини між учасниками договору.

Договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі (ст. 1131 Цивільного кодексу України).

Умови договору про спільну діяльність: координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ; правовий статус виділеного для спільної діяльності майна; покриття витрат та збитків учасників; участь учасників у результатах спільних дій; інші умови, які сторони вважають істотними для таких договорів, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності, встановлюються сторонами у договорі за взаємною згодою.

Водночас договірні відносини між учасниками не можуть впливати на обсяг прав і обов`язків сторін у відносинах, які виходять за межі такого договору і не стосуються діяльності, спрямованої на досягнення мети, задля якої сторони уклали угоду (договір), зокрема обсяг та характер податкових обов`язків учасників договору, оскільки такі відносини регулюються спеціальним законодавством.

Податковий обов`язок виникає в силу норми закону, має персоніфікований характер, щодо нього заборонена будь-яка уступка третім особам, крім випадку, коли гарантами повного та своєчасного погашення суми податкового зобов`язання є інші особи відповідно до норм ПК України (пункт 87.7 статті 87 зазначеного Кодексу).

Відповідно, статус сільськогосподарського виробника також має персоніфікований характер, оскільки таким статусом наділяється особа, яка займається сільськогосподарською діяльністю. Такий статус виникає відповідно до норм законодавства і не може передаватися на підставі укладених між сторонами цивільно-правових угод.

При цьому, платник податків про факт використання у господарській діяльності об`єктів нерухомого майна повідомляє податковий орган шляхом подання звітності за формою 20-ОПП.

Форма № 20-ОПП це спеціальне, обов`язкове, повідомлення про об`єкти, які пов`язані з оподаткуванням (наприклад: земельні ділянки, легкові автомобілі, кіоски, магазини та інші об`єкти нерухомого майна). Форма 20 ОПП відображає інформацію про майнові об`єкти як власні, так і орендовані. До форми 20 ОПП потрапляють майнові об`єкти, які: - генерують дохід для суб`єкта господарювання; - або ті, по яким потенційно може сплачуватися податок на майно (необов`язково податок має сплачуватися).

Подача повідомлення за формою 20-ОПП передбачена ст.63.3 Податкового кодексу України, яка встановлює обов`язок платників податків стати на облік в органах державної податкової служби, а також обов`язок повідомляти податкові органи про всі об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням.

У повідомленні за формою 20-ОПП зазначають усі приміщення, якими користується підприємство та має у своєму розпорядженні, усі види транспорту, заправки, сховища, цехи, земельні ділянки та інше. Включаючи також, об`єкти, які здаються в оренду та орендуються у інших осіб.

Згідно інформації наданої податковим органом на вимогу суду, податкову звітність за формою 20-ОПП за 2022 рік ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 не подавали (а.с.106). При цьому, позивач не подавав декларацію про майновий стан і доходи за 2022 як фізична особа.

Згідно інформації ГУ Держпроспоживслужби в Кіровоградській області Олександрійська РДЛ ветеринарної медицини від 16.11.2023 року №01-43/344 ФОП ОСОБА_1 або ОСОБА_1 , як фізична особа, не подавав інформацію про наявність поголів`я (а.с.132).

Отже, суд констатує про відсутність доказів використання позивачем у його господарській діяльності як сільськогосподарським виробником (ФОП чи ФО), нерухомого майна.

Суд вважає, що передача об`єктів нерухомого майна в користування, навіть при умові використання таких об`єктів у виробництві, зберіганні, переробленні сільськогосподарської продукції, не наділяє його власника статусом сільськогосподарського товаровиробника в розумінні підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, відповідно, не надає права на використання пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі №140/2700/19.

Відтак, вирішуючи спір, суд виходить з того, що надані позивачем докази не свідчать про безпосереднє (самостійне) використання належного йому об`єкту нерухомості у межах сільськогосподарської діяльності.

З урахуванням викладеного, суд погоджується із висновком відповідача, що у за 2022 рік (з 01.01.2022 по 11.10.2022) позивач мав обов`язок зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а відтак і обов`язок, передбачений підпунктом 266.7.5 пункту 266.7 статті 266 ПК України з його обчислення і подання відповідної декларації контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування.

Правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11.04.2023 року (справа №380/18104/21), на яку посилається позивач у позові, не може бути застосована до справи, яка розглядається, з огляду на відмінність фактичних обставин.

Варто додати, що фізична особа, яка є лише власником нерухомості відповідного класу, і не займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією, не звільняється від сплати податку на нерухомість за підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України. Тобто, значення має не тільки вид нерухомості (зокрема, її призначення), а й безпосередньо сама діяльність, якою займається платник податку (а саме - чи відноситься він до сільськогосподарських товаровиробників).

Позивача не можна вважати сільськогосподарським товаровиробником, тому будівлі, які йому належали йому на праві власності, не можна вважати такими, що використовуються ним безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (вул. Велика Перспективна, 55, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25006; код ЄДРПОУ ВП 43995486) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. КАЗАНЧУК