Справа № 460/9571/23
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/9571/23 пров. № А/857/11738/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Фінкевича Володимира Григоровича на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року, ухвалене суддею Комшелюк Т.О. у м. Рівне у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі №460/9571/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

14 квітня 2023 року позивач - ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, у якому просила: визнати протиправною бездіяльність щодо нездійснення перерахунку пенсії за віком позивачу, а саме доплати за понаднормовий стаж, відповідно частини 2 статті 56, статті 57 Закону України №796-XII від 28.02.1991 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний повний рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75% заробітку; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії за віком, а саме доплати за понаднормовий стаж, відповідно частини 2 статті 56, статті 57 Закону України №796-XII від 28.02.1991 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний повний рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75% заробітку.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не здійснення перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 , а саме доплати за понаднормовий стаж, відповідно частини 2 статті 56 Закону України №796-XII від 28.02.1991 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний повний рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75% заробітку.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , а саме доплати за понаднормовий стаж, відповідно частини 2 статті 56 Закону України №796-XII від 28.02.1991 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний повний рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75% заробітку, з 01 лютого 2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовим рішенням, представник позивача - адвоката Фінкевича Володимир Григорович оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції, відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог, не враховано, що у період з 01.06.2017 по 01.06.2018, заробітну плату за який позивач просила врахувати у своїй заяві про перерахунок пенсії, зверненій до пенсійного фонду, позивач працювала саме на територіях радіоактивного забруднення.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та відзиву на неї, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 3) та перебуває на обліку у відповідача, отримуючи пенсію за віком з 10.09.2018, яка призначена їй із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", розмір якої обчислено за частиною першою статті 27 Закону №1058-IV.

На звернення позивача із заявою від 02.02.2023 про перерахунок пенсії відповідно до ч.2 ст.56, ст.57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у якій для пільгового обчислення середньомісячного заробітку просила взяти період роботи з 01.06.2017 по 01.06.2018, листом Головного управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області №9990-6617/Ц-02/8-1700/23 від 24.03.2023 вказано на відсутність правових підстав для перерахунку пенсії на заявлених умовах.

Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернулась до суду за захистом свого порушеного права на належне пенсійне забезпечення.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Згідно з п.6 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно з частиною першою статті 4 Закону №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно з абз.2 ч.13 Прикінцевих положень розділу XV Закону №1058-IV у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до законів України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про прокуратуру» та цього Закону, призначається одна пенсія за вибором особи. Різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до Закону України «Про прокуратуру», та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону фінансується за рахунок коштів державного бюджету. Порядок фінансування пенсій, призначених відповідно до законів України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановлюється зазначеними законами.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

За змістом пункту другого статті 56 Закону №796-ХІІ (в редакції, чинній до 11.10.2017) право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

У зв`язку із набранням чинності 11.10.2017 Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 пункт 2 вказаної вище статті 56 Закону №796-ХІІ доповнено словами і цифрами «у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тобто на час виникнення спірних відносин, умовою для призначення повної пенсії, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, є призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону №1058-IV.

Положеннями статті 57 Закону №796-ХІІ (в редакції, чинній станом на час призначення пенсії позивачеві) передбачалося, що обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону №1058-IV.

У разі обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону №1058-IV за бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення.

Якщо особа, яка звернулася за пенсією, пропрацювала на територіях радіоактивного забруднення:

-менше 12 місяців, - середньомісячний заробіток визначається шляхом поділу загальної суми заробітку за календарні місяці роботи на кількість цих місяців;

-не менше 30 календарних днів у двох місяцях, - середньомісячний заробіток визначається за будь-які фактично відпрацьовані 30 календарних днів роботи;

-менше місяця, - середньомісячний заробіток визначається за цей календарний місяць з додаванням до заробітку на основній роботі.

Згідно з пунктом 2 статті 56 Закону №796-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) у разі обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону №1058-IV за бажанням особи, яка звернулася за пенсією, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення.

Заяви позивача про обчислення її пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону № 1058-IV матеріали справи не містять.

За замістом заяви від 02.02.2023 позивач просила пенсійний орган здійснити перерахунок пенсії з урахуванням середньомісячного заробітку за період з 01.06.2017 по 01.06.2018, тобто за нормами частин 2 статті 57 №796-ХІІ, чинного на час призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку, а не з урахуванням заробітної плати (доходу) за роботу на територіях радіоактивного забруднення (редакції, чинній на час звернення із такою заявою).

Згідно доводів пенсійного органу, позивачу пенсія при призначені обрахована за нормами ч.1 ст. 27 Закону №1058. Оскільки позивач не виявила бажання перейти на пенсію за віком на умовах частини другої статті 27 Закону № 1058-IV, і, відповідно, залишилась на пенсії за віком, призначеній на умовах частини першої статті 27 Закону №1058-IV, у відмові відповідача у проведенні позивачу перерахунку пенсії, передбаченого частиною другою статті 57 Закону № 796-ХІІ, судом апеляційної інстанції не встановлено невідповідності критеріям правомірності, встановленим ч.2 ст.2 КАС України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції поділяє висновки суду першої інстанції щодо відсутності правих підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у цій частині.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні. Оскільки рішення суду в частині задоволених позовних вимог відповідачем не оскаржено, доводи представника позивача не містять обґрунтувань щодо незгоди із судовим рішенням у частині задоволених позовних вимог, відсутні підстави для перегляду судового рішення в цій частині.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Керуючись статтями 139, 242, 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Фінкевича Володимира Григоровича залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року у справі № 460/9571/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний