Справа № 480/5041/23
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2024-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 р. Справа № 480/5041/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.08.2023, головуючий суддя І інстанції: О.А. Прилипчук, м. Суми, повний текст складено 15.08.23 у справі № 480/5041/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Сумській області

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області (далі за текстом також відповідач, ГУНП в Сумській області), в якому просив:

1. Визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області № 501 від 15.05.2023 в частині застосування до оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Відділення поліції № 3 (м. Лебедин) Сумського районного Управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області капітана поліції ОСОБА_1 (0099844) дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

2. Визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області № 197 о/с від 15.05.2023 в частині звільнення оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Відділення поліції № 3 (м. Лебедин) Сумського районного Управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області капітана поліції ОСОБА_1 (0099844) зі служби в поліції відповідно до пункту 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77 Закону України Про національну поліцію;

3. Поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Відділення поліції № 3 (м. Лебедин) Сумського районного Управління поліції Головного Управління Національної поліції в Сумській області з 17.05.2023;

4. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу;

5. В частині виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу за 1 один місяць та поновлення на посаді ОСОБА_1 допустити негайне виконання рішення суду.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач указує на необґрунтованість висновків суду першої інстанції про алкогольне сп`яніння позивача під час перебування на службі в поліції, оскільки такі ґрунтуються на недопустимому за часом складання медичному висновку, доводить, що акт про відмову позивача від проходження медичного огляду є недопустимим доказом та містить недостовірну інформацію. Вказує на неврахування судом першої інстанції порушення прав позивача під час службового розслідування.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Звертає увагу, що твердження позивача, наведені в апеляційній скарзі, є хибними, спростовуються дійсними обставинами справи та положеннями чинного законодавства України. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач в період з 07.11.2015 по 16.05.2023 займав посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області .

16.04.2023 відповідальним по ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУПГУНП в Сумській області майором поліції Шевцовим А. Г. складено рапорт на ім`я начальника відділення поліції № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області майора поліції Олександра Гончарова, що о 08.00 під час проведення інструктажу нарядів ВП № 3 (м. Лебедин) виявлено факт перебування на службі оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ВП № 3 (м. Лебедин) капітана поліції ОСОБА_1 із характерними ознаками алкогольного сп`яніння (а.с. 134).

16.04.2023 начальником відділення поліції № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області майором поліції Олександром Гончаровим складено рапорт на ім`я начальника Сумського РУП ГУНП в Сумській області - полковника поліції Олександра Тереля, що 08.00 під час проведення інструктажу нарядів ВП № 3 (м. Лебедин) виявлено факт перебування на службі оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ВП № 3 (м. Лебедин) капітана поліції ОСОБА_1 із характерними ознаками алкогольного сп`яніння та про ініціювання перед керівництвом ГУ НП в Сумській області службового розслідування (а.с. 135).

17.04.2023 начальником УГІ ГУНП в Сумській області підполковником поліції Краснабародом Юрієм складено рапорт на ім`я т. в. о. начальника ГУНП в Сумській області полковника поліції Токаря Петра про отримання висновків результатів медичного огляду, виданого КНП Лебединською лікарнею від 16.04.2023 про перебування капітана поліції ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння та необхідності призначення службового розслідування (а.с.136).

Наказом Головного управління Національної поліції в Сумській області № 322 від 18.04.2023 призначене службове розслідування та утворено дисциплінарну комісію (а.с. 131).

Наказом Головного управління Національної поліції в Сумській області № 368 від 02.05.2023 продовжено строк проведення службового розслідування (а.с. 133).

15.05.2023 складено Висновок службового розслідування, затвердженого 15.05.2023 т.в.о. начальника ГУНП в Сумській області Петром Токарем, за фактом можливих порушень службової дисципліни, допущених окремими поліцейськими ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, що призвело до перебування на робочому місці оперуповноваженого сектору кримінальної поліції вказаного підрозділу капітана поліції ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 124-130).

За результатами проведення службового розслідування комісією вирішено, що відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування, знайшли своє підтвердження. За вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у перебуванні 16.04.2023 на службі, з вогнепальною зброєю, в стані алкогольного сп`яніння, не забезпеченні безумовного виконання наказів керівництва, самовільному виїзді до іншого населеного пункту Сумської області без дозволу безпосереднього керівника та призвело до порушення вимог пунктів 1, 4, 6, 14 частини 3 статті 1, частини 1 статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України Про Національну поліцію, підпунктів 2.3 та 2.4 Наказу ГУНП від 02.02.2021 за № 198, підпунктів 2.6, 2.7, 3.1 Наказу ГУНП в Сумській області від 12.04.2022 за № 199, враховуючи вимоги підпункту 2 пункту 1 Наказу НПУ від 19.07.2022 № 507, на підставі ст.ст. 11, 12, 13, 19 Дисциплінарного статуту НПУ, рекомендовано застосувати до оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції України в Сумській області від 15.05.2023 за № 501 Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП до оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області капітана поліції ОСОБА_1 (0099844) застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с. 53-55).

Наказом Головного управління Національної поліції України в Сумській області від 15.05.2023 за № 197 о/с По особовому складу позивач з 16.05.2023 звільнений зі служби в поліції відповідно до пункту 6 (у зв`язку зі реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77 Закону України Про національну поліцію від 02.07.2015 за № 580-УІІІ (а.с. 56).

Не погодившись з прийнятими наказами, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваних наказів відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, з урахуванням всіх обставин справи, а тому відсутні підстави для визнання їх протиправними та скасування в оскаржуваній частині. Водночас суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 в частині поновлення його на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказів в оскаржуваній частині, підстави для їх задоволення також відсутні.

Колегія суддів зазначає, що спірні правовідносини виникли з приводу прийняття відповідачем рішення про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та доводам учасників справи, колегія суддів зазначає таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII).

Стаття 3 Закону № 580-VIII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлює, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами. На працівників поліції (поліцейських та державних службовців) поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції".

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону № 580-VIII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію" визначено основні обов`язки поліцейського, зокрема, поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону у разі вчинення протиправних діянь.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Частина 1 статті 64 Закону № 580-VIII передбачає, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначається Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженого Законом України Про Дисциплінарний статут Національної поліції України від 15.03.2018 за № 2337-VIIІ.

Положеннями ст. 1 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

За змістом п. 2, 14 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Аналіз наведених положень Дисциплінарного статуту є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Частиною 1 статті 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків (ч.1 ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (ч. 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Так, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції (ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно з ч. 1, ч. 15 ст. 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Відповідно до ч. 1, ч. 11 ст. 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій. Отримання пояснень від поліцейського, який перебуває під вартою, здійснюється через адміністрацію місця ув`язнення шляхом його повідомлення про необхідність надіслати пояснення на зазначену дисциплінарною комісією адресу.

Згідно зі ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення.

Пунктом 1, 2 розділу 2 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом МВС України від 07.11.2018 за № 893 (надалі також Порядок № 893), передбачено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до п. 1-3 розділу 5 Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Строк проведення службового розслідування, його продовження, порядок обчислення строку службового розслідування визначаються статтею 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до розділу VII Порядку № 893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення в порядку та строки, визначені статтею 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Як убачається з матеріалів справи, оскаржуваним Наказом ГУНП у Сумській області № 501 від 15.05.2023 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог: 1, 4, 6, 14 частини 3 статті 1, частини 1 статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України Про Національну поліцію, підпунктів 2.3 та 2.4 Наказу ГУНП від 02.02.2021 за № 198, підпунктів 2.6, 2.7, 3.1 Наказу ГУНП в Сумській області від 12.04.2022 за № 199, враховуючи вимоги підпункту 2 пункту 1 наказу НПУ від 19.07.2022 № 507, зокрема до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с. 54).

Так, зі змісту оскаржуваного наказу судом установлено, що порушення положень нормативно-правових актів та підзаконних актів, які, на думку відповідача, допущено ОСОБА_1 , зводяться до того, що:

1) 16.04.2023 ОСОБА_1 перебував на службі з вогнепальною зброєю в стані алкогольного сп`яніння;

2) 16.04.2023 ОСОБА_1 допустив самовільний виїзд до іншого населеного пункту Сумської області без дозволу безпосереднього керівника.

Щодо висновку відповідача про перебування 16.04.2023 ОСОБА_1 на службі з вогнепальною зброєю в стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Верховною Радою України затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Воєнний стан, згідно з Указом Президента України, було введено з 05.30 год. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України № 133/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан продовжено з 05.30 год. 26 березня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України № 341/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Згідно з пунктом 3 Указу у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Так, Наказом ГУ НП в Сумській області від 02.02.2021 за № 198 визначено заборону поліцейським як на службі, так і поза службою перебувати під час несення служби в стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння (а.с. 213).

Аналогічна норма передбачена і в Наказі ГУ НП в Сумській області від 12.04.2023 за № 199, зокрема п. 2.6 визначено заборону поліцейським під час несення служби перебувати в стані сп`яніння (а.с. 217).

При цьому колегія суддів наголошує, що відповідно до Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом МВС від 09.11.2016 за № 1179, за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Колегія суддів зазначає, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Водночас суспільством висуваються підвищені вимоги до поліцейського через те, що він є носієм влади.

Отже поліцейський в будь-який час та за будь-яких обставин зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики та чинного законодавства, бути взірцем для громадян та не допускати зі свого боку дій, які підривають авторитет та довіру громадян до поліції.

Обов`язок поліцейського полягає у тому, щоб неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, поважати і не порушувати прав і свобод людини та дотримуватися службової дисципліни.

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Так, за матеріалами справи 16.04.2023 о 08.00 год. під час проведення інструктажу нарядів ВП № 3 (м. Лебедин) відповідальним від керівництва заступником начальника вказаного відділення поліції майором поліції Шевцовим А. Г. виявлено факт перебування на службі оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ВП № 3 (м. Лебедин) капітана поліції ОСОБА_1 із характерними ознаками алкогольного сп`яніння, про що повідомлено УГІ ГУНП та Сумське управління ДВБ НПУ. В подальшому, після закінчення інструктажу о 08:30, ОСОБА_1 запрошено до КНП Лебединська лікарня ім. К.О. Зільберника Лебединської МР для проходження медичного огляду на встановлення стану сп`яніння, куди прибули працівники УГІ ГУНП та Сумського управління ДВБ НПУ, які запропонували ОСОБА_1 пройти тест на встановлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора "Drager Аlcotest", від чого останній відмовився, що зафіксовано актом про відмову від добровільного проходження медичного освідування (огляду) у зв`язку з підозрою в перебуванні на службі у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

В подальшому, лікарем КНП Лебединська лікарня ім. К.О. Зільберника Лебединської МР ОСОБА_2 о 10:55 на підставі візуального огляду (жестів, запаху з ротової порожнини, координації рухів) надано висновок щодо результату медичного огляду від 16.04.2023 за № 26, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, від обстеження в повному обсязі відмовився.

Під час огляду та складення акта про відмову від добровільного проходження медичного освідування (огляду) проводилась відеофіксація, запис долучено до матеріалів службового розслідування.

У подальшому позивачем надано дисциплінарній комісії пояснення, згідно з якими, на думку позивача, лікар ОСОБА_2 не має права проводити його огляд на стан сп`яніння, за фахом є хірургом, а не наркологом.

З метою перевірки викладеної в поясненні ОСОБА_1 інформації дисциплінарною комісією направлено запит до КНП «Лебединська Лікарня ім. К.О. Зільберника» (вих. від 28.04.2023 № 585/117/15-2023) щодо отримання інформації (копії відповідних документів/сертифікатів), що надають право - лікарю хірургу ОСОБА_2 здійснювати медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

У відповідь 03.05.2023 КНП «Лебединська лікарня» надала відомості про те, що згідно з нормативними вимогами Наказу від 01.03.2023 за № 133-ОД «Пре затвердження списку лікарів, допущених до проведення медичного огляду не стан сп`яніння» та посвідчення про проходження підвищення кваліфікації до диплому № НОМЕР_1 , лікарю - хірургу багатопрофільного хірургічного відділення ОСОБА_2 надано право здійснювати медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та надала відповідні копії наказу та посвідчення.

Так, у матеріалах справи наявні посвідчення про проходження підвищення кваліфікації до диплому НОМЕР_2 , яким підтверджено факт проходження навчання хірургом ОСОБА_2 за спеціалізацією визначення діагностики станів сп`яніння (а.с. 177 звор. бік) та Наказ КНП «Лебединської лікарні імені лікаря К.О. Зільберника» Лебединської міської ради № 133-ОД від 01.03.2023 про затвердження списку лікарів, допущених до проведення медичного огляду на стан сп`яніння, п. 17 Списку яких визначено - ОСОБА_2 (а.с. 193).

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.04.2023 за № 26, наданого КНП «Лебединської лікарні імені лікаря К.О. Зільберника» Лебединської міської ради, позивач 16.04.2023 о 10:55 перебував в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 174).

Колегія суддів визнає висновок від 16.04.2023 за № 26 належним і допустимим доказом знаходження позивача у стані алкогольного сп`яніння, оскільки з часу виявлення позивача у стані алкогольного сп`яніння 16.04.2023 о 08:00 до моменту його огляду о 10:55 позивач постійно перебував з працівниками УГІ ГУНП та Сумського управління ДВБ НПУ та не мав можливості змінити показники свого фізичного стану.

Водночас колегія суддів не приймає до уваги висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КПП СОР «Обласний клінічний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» від 16.04.2023 (а.с. 26), оскільки зазначений висновок складений вже зі спливом значного часу (о 15.25 год), після виїзду позивача до іншого населеного пункту Сумської області, а тому не може підтверджувати факт наявності алкогольного сп`яніння у позивача станом на 10.55 (час складання первинного висновку від 16.04.2023 за № 26).

Інших доказів на спростування висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.04.2023 за № 26, наданого КНП «Лебединської лікарні імені лікаря К.О. Зільберника» Лебединської міської ради позивачем до суду не надано.

Виходячи з викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у діях позивача вбачаються ознаки дисциплінарного проступку, що виразилися у перебуванні ОСОБА_1 16.04.2023 в стані алкогольного сп`яніння під час несення служби.

Щодо висновку відповідача про те, що 16.04.2023 ОСОБА_1 допустив самовільний виїзд до іншого населеного пункту Сумської області без дозволу безпосереднього керівника, колегія суддів зазначає таке.

Пунктом 2.6, 2.7, 3.1 Наказу ГУНП від 12.04.2022 за № 199 «Про додаткові заходи щодо профілактики порушень службової дисципліни в структурних підрозділах ГУНП в Сумській області в умовах воєнного стану» заборонено поліцейським як на службі, так і поза службою кожного поліцейського в усіх випадках як пов`язаних, так і не пов`язаних з виконанням службових обов`язків, виїжджати за межі Сумської області та зобов`язано виїжджати за межі Сумської області виключно з дозволу начальника ГУНП в Сумській області, до населених пунктів Сумської області - з дозволу безпосереднього керівника.

Відповідно до Інструкції з оформлення документів у системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС від 27.07.2012 за № 650, письмовим зверненням працівника до вищої посадової особи з викладом питань службового чи особистого характеру і висловленням у зв`язку з цим відповідного прохання є рапорт. Напис зроблений посадовою особою на документі, який містить стислий зміст прийнятого нею рішення є резолюцією.

Так, за змістом висновку службового розслідування позивач 16.04.2023 допустив самовільний виїзд до іншого населеного пункту Сумської області без дозволу безпосереднього керівника.

У позовній заяві, як і в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 не заперечує факту виїзду 16.04.2023 за межі м. Лебедин, указуючи, що виїзд здійснений у зв`язку із необхідністю пройти медичний огляд на стан сп`яніння.

Проте матеріали справи не містять доказів звернення позивача із наведеним рапортом до безпосереднього керівника щодо дозволу на виїзд за межі міста.

З огляду на зазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у разі виникнення необхідності виїзду до іншого міста Сумської області, ОСОБА_1 зобов`язаний був звернутись з рапортом до свого безпосереднього керівника та здійснити виїзд лише після його резолюції на рапорті про надання дозволу на виїзд.

Разом з цим колегія суддів ураховує, що в період з 28.04.2023 (дати надання пояснень під час службового розслідування) по 15.05.2023 (дати затвердження висновку службового розслідування) позивач не скористався своїм правом надати додаткові пояснення чи докази, а тому посилання позивача на те, що він не міг надати додаткові докази та пояснення з приводу виїзду ним 16.04.2023 в м. Суми, спростовуються матеріалами справи.

Виходячи з викладеного висновок суду першої інстанції про те, що у діях позивача вбачаються ознаки дисциплінарного проступку, що полягає у виїзді 16.04.2023 ОСОБА_1 до іншого населеного пункту Сумської області без дозволу безпосереднього керівника, є обґрунтованим і законним.

В ході проведення службового розслідування вивчено попередню поведінку ОСОБА_1 .

Так, при підготовці висновку службового розслідування взято до уваги, що відповідно до службової характеристики за час проходження служби в Національній поліції на займаній посаді ОСОБА_1 зарекомендував себе з посереднього боку, нормативні документи та закони НП України знає добре. До виконання службових обов`язків ставиться відповідально, відсутня принциповість у вирішенні службових питань. На критику реагує спокійно, але відповідних висновків не робить. Схильний до порушень службової дисципліни; випадки порушення службової дисципліни неодноразові, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Зважаючи на викладене дисциплінарна комісія, оцінивши зібрані в ході службового розслідування фактичні дані, зібрані докази та пояснення поліцейських установила, що в діях позивача встановлено порушення вимог: 1, 4, 6, 14 частини 3 статті 1, частини 1 статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України Про Національну поліцію, підпунктів 2.3 та 2.4 Наказу ГУНП від 02.02.2021 за № 198, підпунктів 2.6, 2.7, 3.1 Наказу ГУНП в Сумській області від 12.04.2022 за № 199, що виразилось у невиконанні наказів керівництва, перебуванні 16.04.2023 на службі в стані алкогольного сп`яніння з вогнепальною зброєю та самовільному виїзді до іншого міста Сумської області без дозволу безпосереднього керівника, чим вчинено дисциплінарний проступок, та рекомендувала застосувати до оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.

При цьому колегія суддів зазначає, що сам по собі висновок службового розслідування це документ, який складається за результатами службового розслідування, містить правову оцінку виявлених фактів та обставин, дій чи бездіяльності осіб рядового і начальницького складу, висновки та пропозиції.

Висновки та пропозиції із зазначенням міри юридичної відповідальності, в цьому випадку щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивача зі служби в поліції, приймаються посадовими особами на підставі юридичних фактів і норм права.

З наведеного випливає, що висновки службового розслідування є самостійною підставою для накладення дисциплінарного стягнення.

Оскільки матеріалами службового розслідування, наявними в матеріалах справи, підтверджено факт порушення позивачем службової дисципліни, відповідачем обґрунтовано та правомірно застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказ ГУНП в Сумській області від 15.05.2023 за № 501 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП, в оскаржуваній частині, прийнятий за висновками службового розслідування, матеріали якого є такими, що свідчать про наявність у позивача вини у вчиненні проступків, за яке він притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Колегія суддів зазначає, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Так, види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, установлені у статті 12 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Адміністративний суд у силу вимог статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо. У той же час адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо прямої чи опосередкованої оцінки правильності кримінально-правової кваліфікації діяння чи інших аспектів кримінального провадження, у тому числі дій слідчого чи прокурора в межах проведення досудового розслідування кримінального провадження.

Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна зосереджуватися насамперед на такому:

- чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України;

- чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення;

- чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення;

- чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

В силу статей 1, 2 Дисциплінарного статуту підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, а також Присяги поліцейського.

Зазначені висновки сформовано Верховним Судом у постанові від 19.04.2019 у справі № 802/1172/17-а.

Наказ ГУНП в Сумській області від 15.05.2023 за № 197 о/с містить інформацію про встановлені порушення службової дисципліни та їх юридичну кваліфікацію.

При цьому Наказ ГУНП в Сумській області від 15.05.2023 за № 197 о/с не є наказом про застосування дисциплінарного стягнення, а є наказом по особовому складу, яким реалізовано застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби відповідно до положень ч. 3 ст. 22 Дисциплінарного статуту.

Отже при звільненні позивача зі служби відповідач діяв в межах повноважень, у спосіб та в порядку, передбаченому чинним законодавством, внаслідок чого не було порушено законних прав ОСОБА_1 .

Щодо обраного виду дисциплінарного стягнення, то колегія суддів зазначає, що відповідно до висновків Верховного Суду, які викладені в постановах від 07.02.2020 у справі № 260/1118/18, від 08.08.2019 у справі № 804/3447/17, від 29.05.2018 у справі №800/508/17, від 02.10.2019 у справі № 804/4096/17, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням усіх обставин вчинення дисциплінарного проступку та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

За таких умов, ураховуючи встановлені обставини у їх сукупності, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що приймаючи Наказ від 15.05.2023 за № 501, в оскаржуваній частині, Наказ від 15.05.2023 за № 197 о/с, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, з урахуванням всіх обставин справи, а тому відсутні підстави для визнання їх протиправними та скасування в цій частині.

З огляду на встановлені обставини, а також беручи до уваги те, що відповідачем було доведено правомірність прийняття оскаржуваних наказів, відповідні позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування оскаржуваних наказів, підстави для їх задоволення також відсутні.

Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 24 січня 2020 року у справі № 807/231/17, від 28 листопада 2019 року у справі № 120/860/19а, від 04 грудня 2019 у справі № 824/355/17-а.

Суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, доводи сторін спору, врахувавши вищезазначені норми матеріального права та процесуального права, зокрема, щодо оцінки доказів, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

З урахуванням приписів ст. 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.08.2023 у справі № 480/5041/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.В. Присяжнюк В.Б. Русанова