Справа № 240/34456/23
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

29 січня 2024 року м. Житомир справа № 240/34456/23

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панкеєвої В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, з підстав визначених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 08.01.2023 року заяву представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду задоволено, визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду із даним позовом, поновлено пропущений строк звернення до суду, прийнято позовну заяву до розгляду та спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

23 січня 2024 року від представника відповідача надійшла заява про застосування строку позовної давності.

В обгрунтування заяви вказує, що позивач був обізнаний про розмір виплаченої індексації грошового забезпечення на виконання судового рішення №240/12257/19 ще у квітні 2020 року і у разі незгоди з такою сумою мав право звернутись до суду у строки визначені ст.233 КЗпП України. Командування військової частини НОМЕР_1 вважає, що отримання позивачем у листопаді 2023 року відповіді на звернення не змінює моменту, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі, якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру індексації грошового забезпечення,

Суд вважає за можливе розгляд і вирішення заяви здійснити в письмовому провадженні, відповідно до частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд зауважує, що питання порушення позивачем строку звернення до адміністративного суду порушувалось на стадії відкриття провадження в адміністративній справі.

На вимогу ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивачем подано клопотання про поновлення строку звернення із позовом до суду від 28.12.2023.

Перевіряючи дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, суд виходив з того, що спір щодо стягнення належного позивачу грошового забезпечення (належної працівникові заробітної плати) є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

"Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Таким чином, на момент звільнення позивача з військової служби, 26 червня 2021 року, частина друга статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком.

А тому, з огляду на викладене та за результатами дослідження клопотання та матеріалів позовної заяви суд дійшов висновку про необхідність поновлення позивачу строку звернення із позовом до суду.

Враховуючи наведене, суд не вбачає обґрунтованих підстав для задоволення заяви відповідача.

Керуючись статтями 248, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

У задоволенні заяви представника військової частини НОМЕР_1 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Панкеєва