Справа № 320/44241/23
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2024 року справа №320/44241/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Парненко В.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Приватного підприємства «Будпостач» до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

встановив:

30.11.2023 до Київського окружного адміністративного суду звернулося Приватне підприємство "Будпостач" (далі позивач) із позовом до Тернопільської митниці (далі відповідач), у якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці від 07.11.2023 UA403070/2023/000222/1 про коригування митної вартості товарів.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 07.11.2023 Тернопільська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів UA403070/2023/000222/1, яким визначила митну вартість імпортованих ПП «Будпостач», товарів рукавички трикотажні, за резервним методом, в результаті якого було збільшено митні платежі: мито на 261 959,10 грн., ПДВ на 707 289,56 грн., всього на 969 248,66 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що рішення про коригування митної вартості ґрунтується на неправдивих даних, протиправних діях, прийняте з грубим порушенням митного законодавства України, наведені у ньому факти не підтверджені документально, не відповідають дійсності та фактичним обставина.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Київського окружного адміністративного суду справа №320/44241/23 передана 05.12.2023 до розгляду судді Парненко В.С.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду 08.12.2023 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

02.01.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого Тернопільська митниця вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів UA403070/2023/000222/1 від 07.11.2023 прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства, є законним та обґрунтованим та не підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 р. відмовлено у задоволенні клопотання Тернопільської митниці про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

25.05.2023 між позивачем та компанією LINYI SHUANGMING LABOR PROTECTION CO., LTD (Китай) було укладено контракт №1534, відповідно до якого продавець виробляє та продає, а покупець оплачує і отримує рукавички в кількості, за ціною і на суму, згідно з проформою інвойсом чи інвойсом, що є невід`ємною частиною контракту.

24.02.2020, попередньо для організації перевезення товарів до України позивач уклав з ТОВ «Мерск Україна Лтд» договір транспортного експедирування №UA00072711.

14.02.2022, попередньо для перевезення товарів до України позивач уклав з компанією Maersk A/S (Данія) договір №UA00072649 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів.

26.05.2023 продавець надав позивачу проформу інвойс №YSN20230518 для оплати 743 500 пар рукавичок на ціною 83 195,64 доларів США.

21.08.2023 позивач відкрив на ім?я продавця в АТ «Таскобанк» акредитив №LCI-25/2023 на суму 83 195,64 доларів США для оплати товарів, вказаних у проформі інвойсі від 26.05.2023 №YSN20230518.

23.08.2023 продавець надав позивачу прайс-лист щодо ціни товарів (див. додаток 5), виписав комерційний інвойс №YSN20230518 на загальну суму 83 195,64 доларів США, а також пакувальний лист до комерційного інвойсу.

24.08.2023 на товари, що вказані в комерційному інвойсі, був виписаний сертифікат походження №23C3728A2057/00014, а також для переміщення товарів в Україну митними органами Китаю було оформлено митну декларацію №00152603 за ціною 83 195,64 доларів США, що відповідає ціні, зазначеній у комерційному інвойсі та сумі оплачених коштів.

06.09.2023 продавець передав товари перевізнику для доставки в Україну та одержав, як підтвердження передачі товарів, коносамент 230549672.

23.10.2023 для оплати позивачем наданих транспортних та експедиційних послуг, експедитор ТОВ «Мерск Україна Лтд» виписав рахунок фактуру №, а компанія Maersk A/S (Данія) виписала інвойси № та №.

27.10.2023 митними органами Європейського Союзу була оформлена транзитна декларація форми Т1 №23PL322080NS68TMM6, a 28.10.2023 - №23PL322080NS68UES8, як документи, що застосовується для товарів, які перетинають територію Євросоюзу транзитом як гарантія доставки товару до місця призначення.

03.11.2023 для підтвердження витрат на транспортування товарів експедитор ТОВ «Мерск Україна Лтд» виписав позивачу довідку про транспортні витрати №26.

07.11.2023 позивач підготував презентацію щодо характеристик товару, а також підібрав відомості із мережі Інтернет щодо ціни ідентичних товарів на ринках у Китаї.

Відповідно до залізничної накладної УМВС від 29.10.2023 № товари були доставлені до Тернопільської митниці.

07.11.2023 позивач подав відповідачу митну декларацію №23UA47U8 для митного оформлення товарів, у якій митну вартість товарів визначив за основним методом за ціною договору (контракту), а у графі 22 декларації зазначив загальну суму за рахунком 83 195,64 доларів США.

Для підтвердження заявленої митної вартості до митної декларації №23UA47U8 декларант додав передбачені ст. 53 МК України документи, які вказані у графі 44 митної декларації. Доказами надання документів є також відомості у картці відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні №UA403070/2023/000342, виписаної відповідачем, а саме:

Контракт від 25.05.2023 No1534 між позивачем та компанією LINYI SHUANGMING LABOR PROTECTION CO., LTD (Китай);

Прайс лист від 23.08.2023 щодо ціни товарів;

Комерційний інвойс від 23.08.2023 №YSN20230518 про відвантаження товарів за ціною 83 195,64 доларів США;

Митна декларація країни відправлення від 24.08.2023 Ме00152603 за ціною експедитором ТОВ «Мерск Україна ЛТД»;

Договір транспортного експедирування від 24.02.2020 №UA00072711 між позивачем та Договір від 14.02.2022 №UA00072649 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів між позивачем і перевізником компанією Maersk A/S (Данія);

Коносамент від 06.09.2023 № 230549672;

Сертифікат походження від 24.08.2023 № 23C3728A2057/00014;

Рахунок-фактура ТОВ «Мерск Україна Лтд» від 23.10.2023 № для оплати позивачем експедиторських послуг при транспортуванні товарів;

Інвойси компанії Maersk A/S (Данія) від 23.10.2023 № та № для оплати послуг з перевезення товарів;

Довідка ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 03.11.2023 № 26;

Акредитив від 21.08.2023 №LCI-25/2023 на оплату товарів на суму 83 195,64 доларів США;

Транзитна декларація форми Т1 від 27.10.2023 №23PL322080NS68TMM6;

Транзитна декларація форми Т1 від 28.10.2023 №23PL322080NS68UES8;

Залізнична накладна від 29.10.2023 № ;

Презентація характеристик товару від 07.11.2023;

Відомості з мережі Інтернет про ціну ідентичних товарів у Китаї від 07.11.2023;

Витяги з бухгалтерської документації позивача щодо ціни реалізації ідентичних товарів в Україні;

Декларацію митної вартості.

07.11.2023 відповідач направив до декларанта електронне повідомлення №958580, у якому зазначив:

«Відповідно до ч. 2 ст 53 МКУ прошу надати документи, що підтверджують заявлену митну вартість, а саме:

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару

- транспортні(перевізні) документи;

- страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч.3 ст. 53 МКУ прошу надати (за наявності) такі додаткові документи:

- копію митної декларації країни відправлення;

- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією».

07.11.2023 у відповідь на електронне повідомлення позивач направив до митного органу листа №M445-23-1, у якому заявив, що категорично не згідний з вимогами митниці про надання додаткових документів, оскільки в повідомленні не зазначено жодних доказів, жодних підстав, які б свідчили про наявність розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки чи інші підстави для витребування додаткових документів.

07.11.2023 Тернопільська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA403070/2023/000222/1 , яким визначила митну вартість імпортованих позивачем товарів рукавички трикотажні, за резервним на рівні 4,4060 доларів США за кг (0,2407 доларів США за пару).

07.11.2023 Тернопільська митниця виписала картку відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні товарів №UA403070/2023/000342.

08.11.2023 з врахуванням визначеної відповідачем митної вартості позивач заявив товари за митною декларацією №23UA66U8, по якій були надмірно сплачені митні платежі: мито на 261 959,10 грн., ПДВ на 707 289,56 грн., всього на 969 248,66 грн.

Не погодившись з такими рішеннями митного органу, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.2 ст. 52 Митного кодексу, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно п.1 ч.3 ст. 52 Митного кодексу, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати органу доходів і зборів (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації.

Частини перша-шоста статті 53 встановлює, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Пункт 1 частини четвертої, частина п`ята статті 54.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Частина перша-третя статті 58.

1. Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору.

Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

За наявності достатніх підстав вважати, що відносини між пов`язаними особами вплинули на ціну оцінюваних товарів, митний орган повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Виходячи з вищезазначеного, витребування додаткових документів без зазначення розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, а також в подальшому прийняття спірного рішення є протиправним.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27.01.2022 у справі №200/6413/20-а.

Судом встановлено, що митний орган не назвав в електронному повідомленні позивачу підстави, передбачені в ч.3 ст. 53 Митного кодексу України, для витребування додаткових документів.

У графі 33 оскаржуваного рішення зазначено, що «Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв 'язку з тим, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов?язковими при й обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару: Відповідно до ч.2 ст. 53 МКУ наступні документи:

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

- транспортні(перевізні) документи:

- страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування

Відповідно до ч.3 ст. 53 МКУ наступні документи - копію митної декларації країни відправлення;

- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

АСУР згенеровано наступні форми митного контролю щодо контролю митної за кодами Ф 105-2, 106-2.

У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару, враховуючи також те, що митна вартість подібного товару від даного виробника (QINGDAO WING INDUSTRIES CO,LIMITED.) згідно бази даних Держмитслужби щодо оформлених раніше митними органами товарів є вищою.

За результатами опрацювання документів встановлено наступне. Оцінюваний товар постачається на підставі зовнішньоекономічного договору від 25.05.2022 №1534. Відповідно до пункту 1.2 договору «ціна та загальна вартість товару... вказуються у проформах-інвойсах та інвойсах, які є невід`ємною частиною договору». До митного оформлення подані рахунок-фактура від 23.08.2023 №YSN20230518 та банківський платіжний документ (відкритий акредитив) від 21.08.2023 №LCI-25/2023, у яких наявні посилання на рахунок-проформу від 26.05.2023 № YSN20230518. однак до митного оформлення даний документ не поданий

Відповідно до п.5. 1 договору від 14.02.2022 №UA00072649 оплата за послуги здійснюється як попередня оплата у 100% розмірі від суми виставленого рахунку. Проте банківські платіжна документи, які б підтверджували оплату транспортних послуг, не подані до митного оформлення.

Судом встановлено, відповідачу разом з митною декларацією були подані такі документи:

Договір транспортного експедирування від 24.02.2020 №UA00072711 між позивачем та експедитором ТОВ «Мерск Україна ЛТД»;

Договір від 14.02.2022 №UA00072649 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів між позивачем і перевізником компанією Maersk A/S (Данія);

Коносамент від 06.09.2023 № 230549672;

Рахунок-фактура ТОВ «Мерск Україна Лтд» від 23.10.2023 № для оплати позивачем експедиторських послуг при транспортуванні товарів;

Інвойси компанії Maersk A/S (Данія) від 23.10.2023 № та № для оплати послуг з перевезення товарів;

Транзитна декларація форми Т1 від 27.10.2023 №23PL322080NS68TMM6;

Транзитна декларація форми Т1 від 28.10.2023 №623PL322080NS68UES8;

Залізнична накладна від 29.10.2023 № ;

Довідка ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 03.11.2023 № 26.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, зазначеною у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14, адміністративне провадження № К/9901/5149/18, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Судом встановлено, що 21.08.2023 позивач відкрив на ім?я продавця в АТ «Таскобанк» акредитив №LCI-25/2023 на суму 83 195,64 доларів США, для оплати товарів. Сума оплати відповідає ціні, зазначеній в комерційному інвойсі, експортній декларації країни відправлення (Китай). Акредитив був поданий відповідачу разом з митною декларацією, що робить необґрунтованою підставу митного органу у не поданні банківських платіжних документів.

Щодо страхових документів, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, позивач надав відповідачу разом з митною декларацією довідку експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» про вартість транспортних послуг від 03.11.2023 №26, у якій зазначено, що вантаж не страхувався, а за відсутності страхування документи щодо страхування не надаються митному органу, що кореспондується з вимогами п. 3 статті 53 Митного кодексу України: - декларант зобов?язаний надати для підтвердження заявленої митної вартості товарів страхові документи та документи що підтверджують вартість страхування, якщо таке здійснювалось.

Стосовно відомостей у графі 33 оскаржуваного рішення (див. додаток 18) про те, що

АСУР згенеровано наступні форми митного контролю щодо контролю митної за кодами МФ 105-2, 106-2, тобто « 105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів» та « 106- 2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів», то вказані обставини не були підставою для витребування додаткових документів електронним повідомленням від 07.11.2023 №958580, слід зазначити , що вказані обставини не були підставою для витребування додаткових документів електронним повідомленням від 26.10.2023 №953778, адже відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України митний орган уповноважений витребувати додаткові документи виключно з трьох підстав:

- документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості;

- документи мають наявні ознаки підробки;

- документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд хоче зазначити, що спрацювання системи управління ризиками АСАУР, є лише рекомендацією посадовій особі митного органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄА Держмитслужби України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд від 25.02.2020 у справі №260/718/19.

Щодо графи 33 оскаржуваного рішення про те, що «У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару, враховуючи також те, що митна вартість подібного товару від даного виробника (QINGDAO WING INDUSTRIES CO.,LIMITED.) згідно бази даних Держмитслужби щодо оформлених раніше митними органами товарів є вищою», вказані обставини також не були підставою для витребування додаткових документів електронним повідомленням від 07.11.2023 №958580.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, зазначеною у постанові від 05.09.2019 у справі №819/1020/17, адміністративне провадження №K/9901/43792/18, визначено, що «формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування митницею методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом та не може бути безумовною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом визначеним у декларації».

Суд зазначає, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст.54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов?язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування

Відповідно до п.2, 4 ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості. заявленої декларантом, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом. та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за № 883/21195, визначено, що в разі здійснення коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів чи за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу до того ж зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. Аналогічний висновок викладений у правовій позиції Верховного Суду, зазначеною у постанові від 19.06.2018 у справі №826/6346/16, а тому зазначення у графі 33 оскаржуваного рішення лише дати та номера митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, не є мотивованим у контексті положень п.2, 4 ч.2 ст.55 МК України.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так у пункті 23 Рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 14539,00 грн. належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Керуючись статтями 2-10, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного підприємства «Будпостач» до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці від 07.11.2023 UA403070/2023/000222/1 про коригування митної вартості товарів.

Стягнути судові витрати по сплаті судового збору у сумі 14539,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Тернопільської митниці на користь ПП «Будпостач», код ЄДРПОУ , IBAN: НОМЕР_1 у AT "Сенс Банк" у м. Києві, МФО 300346.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.