Справа № 766/10004/23
Суддя: Іванцова Н. К.
Дата ухвалення: 2024-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2024 Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Іванцової Н.К.,

за участю секретаря Березняк А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом представника позивача Кравцова Сергія Ігоровича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії ЕАТ № 8036720 від 29.10.2023 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене, ч. 1 ст. 126 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії ЕАТ № 8036720 від 29.10.2023 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене, ч. 1 ст. 126 КУпАП. Свої позовні вимоги мотивував наступним.

29.10.2023 сержантом поліції 1 батальйону 3 роти УПП в Одеській області Комарницьким С.С. було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 8036720, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

На думку позивача, притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, є незаконним, а постанова серії ЕАТ №8036720 від 29.10.2023 підлягає скасуванню, оскільки вказаного правопорушення він не вчиняв та правил дорожнього руху не порушував, реєстраційні документи на транспортний засіб мав при собі. Зазначив, що відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтвердив факт порушення позивачем п. 2.1Б ПДР України.

Таким чином, позивач просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАТ №8036720 від 29.10.2023 року, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП та закрити провадження по справі.

Представник відповідача надав до суду відзив, у якому зазначив, що сторона відповідача з позовними вимогами категорично не погоджується, вважає їх не обґрунтованими, такими, що не відповідають нормам діючого законодавства. Зазначив, що факт перевищення швидкості зафіксований лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCAM №ТС008402 та підтверджується роздруківкою файлу _I3200_1029_112553.jmf та відеозаписом з даного пристрою. Працівники патрульної поліції зупинили позивача згідно п.3 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію». Представившись та роз`яснивши позивачу причину зупинки, інспектор Комарницький С.С. пред`явив вимогу надати документи на транспортний засіб, на що ОСОБА_1 повідомив, що він в нього відсутній. В діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. Інспектор патрульної поліції мав всі законні підстави для зупинки транспортного засобу, пред`явив законну та обґрунтовану вимогу щодо надання документів передбачених законодавством, ним дотримана процедура та порядок складання адміністративних матеріалів. Постанова серії ЕАТ № 8036720 від 29.10.2023 року обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством. Просив залишити без змін рішення суб`єкта владних повноважень, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

12.12.2023 року представником позивача надана відповідь на відзив, у якій зазначено, що в ході ознайомлення з змістом DVD-диску, позивачем з`ясовано, що на відеозаписах відсутній цифровий підпис як їх автора, так і особи, уповноваженої на виготовлення копій відеозаписів. Відеозаписи, надані відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем Правил дорожнього руху, в розумінні приписів ст.ст. 73-76 КАС України, не можуть вважатися належними доказами по справі про адміністративне правопорушення. Будь-яких інших доказів вчинення позивачем даного адміністративного правопорушення відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого відповідно до процесуального законодавства покладено обов`язок доведення правомірності своїх рішень та дій, не надано.

Позивач та його адвокат в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача. Позовні вимоги просив задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України - У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, відзив на позовну заяву, суд прийшов наступного висновку.

Представником відповідача 29.11.2023 року на адресу суду було надано відзив на позовну заяву з додатками та відеозаписами.

Судом встановлено, що згідно з постановою серії ЕАТ№8036720 від 29.10.2023 року, винесеною сержантом поліції 1 батальйону 3 роти УПП в Одеській області Комарницьким С.С.,на позивача ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, а саме за те, що 29.10.2023 року о 11:26 годині с. Алтестове Дорога М05 450 км, водій а/м Kia Sportage XNZ167, модель встановити не вдалось, зупинений за перевищення швидкості руху, рухався зі швидкістю 97 км/год в зоні дії знаку 3.29 Обмеження максимальної швидкості 50 км/год, при цьому не мав при собі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п.2.1б ПДР - керування т/з особою, без реєстраційних документів на т/з, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до п.2 розділу 4 інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 р. №1395, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати ст.283 КУпАП.

Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Також, ч. 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Правилами Дорожнього Руху (ПДР) України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюється єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 ПДР передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 2.1б ПДР України - Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон).

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до змісту ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

ОСОБА_1 у позові зазначає, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП, так як вимога працівників поліції була безпідставна.

З відеозапису, долученого представником відповідача до відзиву зафіксовано, що позивач дійсно не пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу представника поліції. У зв`язку з відмовою надавати реєстраційний документ на транспортний засіб, інспектором Комарницьким С.С. було роз`яснено позивачу, що відносно нього буде складено постанову за порушення вимог п.2.1б ПДР України та буде притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Доводи представника позивача, щодо визнання відеозапису неналежним доказом, у зв`язку з відсутністю цифрового підпису особи, уповноваженої на виготовлення копій відеозаписів, суд не може прийняти до уваги, оскільки відеофайли з портативного відеореєстратора інспектора підписані електронним цифровим підписом(Підписувач: П.І.Б.: ОСОБА_4 , Сертифікат виданий: АЦСК АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Серійний номер: НОМЕР_1).

У даному випадку суд приймає у якості належних та допустимих доказів відео файли з портативного відеореєстратора інспектора(№471501 від 29.10.2023 року, з зазначенням координатів 46.63183°N 30.54311°E UPP Odesa 45%) підписаний електронним підписом(Підписувач: П.І.Б.: ОСОБА_4 , Сертифікат виданий: АЦСК АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Серійний номер: НОМЕР_1) з фіксацією того, як на пряму вимогу інспектора поліції надати реєстраційний документ на транспортний засіб, ОСОБА_1 відмовляє, що свідчить про наявність у діях особи, яка керувала даним транспортним засобом складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП.

Суд звертає увагу на те, що незгода позивача з поставленим йому в провину порушенням ПДР України не звільняє його від обов`язку виконати вимоги посадової особи поліції щодо перевірки документів. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 464/1470/17 та від 24.01.2019 у справі № 201/6167/17.

Крім того, у постанові Касаційного адміністративного суду від 25.03.2019 (справа №127/19283/17) Верховним судом зазначено наступне: «Водночас, на думку скаржника, він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною. Такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи».

У значених постановах Верховним Судом наголошено, що відповідно до діючого законодавства на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб. При цьому право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що 29.10.2023 на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, дії працівників поліції відповідали вимогам Правил дорожнього руху України, Кодексу адміністративного України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, а адміністративне стягнення було накладено правомірно.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126 КУпАП складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, при цьому розмір штрафу відповідає санкції ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Із врахуванням встановлених обставин та наведених вище положень чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення ЕАТ № 8036720 від 29.10.2023 року, якою на позивача накладено штраф у розмірі 425 грн. за вчинення ним адміністративного правопорушення за ч.1 ст.126КУпАП є законною та не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.126, 245, 251, 252, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст.9, 12, 73-77, 90, 229, 242, 244-246, 262, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного представника позивача Кравцова Сергія Ігоровича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії ЕАТ № 8036720 від 29.10.2023 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене, ч. 1 ст. 126 КУпАП - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяН.К.Іванцова