Справа № 120/6261/23
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2024-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/6261/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Поліщук О.В.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

30 січня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 13.10.2023 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не виготовлення та не надання до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області оновлених довідок про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 01.01.2020 та 01.01.2021 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII, положень постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704, із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військове звання та інших щомісячних видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 та 2021 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017, для проведення перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2020 та 01.02.2021.

Зобов`язано Вінницький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області оновлені довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 01.01.2020 та 01.01.2021 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII, положень постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704, із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військове звання та інших щомісячних видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 та 2021 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017, для проведення перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2020 та 01.02.2021.

В задоволені решти вимог позову, - відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1789 (одна тисяча сімсот вісімдесят дев`ять) гривень 30 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

27.10.2023 позивачем подано заяву про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі №120/6261/23.

06 листопада 2023 року Вінницьким окружним адміністративним судом ухвалено за заявою позивача додаткове рішення в адміністративній справі №120/6261/23 за позовом ОСОБА_1 до Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в частині, які стосуються зобов`язання Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки оформити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області пакет документів в складі: уточненої нової інформаційної довідки станом на 01.09.2020 та станом на 01.01.2021 про розмір грошового забезпечення годувальника, листа-повідомлення про виникнення підстав для проведення перерахунку основного розміру пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_1 та її заяви щодо здійснення перерахунку, в спосіб зі зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії відповідно до вимог статей 43 і 46, порядку положень до статті 49 та для прийняття рішення зі статтею 66 Закону №2262-XII, затвердженого Постановою ПФУ від 30.01.2007 №3-1.

Не погодившись із вказаним додатковим рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування обставин у справі, просила суд апеляційної інстанції скасувати додаткове рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06.11.2023 в частині, щодо якої судом було відмовлено у позові та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та починаючи з 01.09.2020 отримує пенсію по втраті годувальника - ОСОБА_2 у відповідності до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб.

Позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області оновлені довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 01.09.2020 та 01.01.2021 із урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (з урахуванням мінімальної величини - розміру не менше 50% мінімальної заробітної плати), визначеного станом на 01.01.2020 та 01.01.2021, на відповідний тарифний коефіцієнт.

Разом із тим, відповідач відмовив у видачі оновлених довідок про розмір грошового забезпечення позивача станом 01.09.2020 та 01.01.2021, посилаючись на відсутність правових підстав. Також, відповідач повідомив позивача про те, що мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати.

Так, при винесенні рішення від 13.10.2023 Вінницьким окружним адміністративним судом не вирішено позовних вимог щодо зобов`язання відповідача оформити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області пакет документів в складі: уточненої нової інформаційної довідки станом на 01.09.2020 та станом на 01.01.2021 про розмір грошового забезпечення годувальника, листа-повідомлення про виникнення підстав для проведення перерахунку основного розміру пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_1 та її заяви щодо здійснення перерахунку, в спосіб зі зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії відповідно до вимог статей 43 і 46, порядку положень до статті 49 та для прийняття рішення зі статтею 66 Закону №2262-XII, затвердженого Постановою ПФУ від 30.01.2007 №3-1.

Відповідно до ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

В силу приписів ч.3 ст.252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені (ч.5 ст.252 КАС України).

Так, умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, визначає Закон № 2262-XII. Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом, в тому числі, гарантування права на перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення.

Правовою основою для реалізації гарантії перерахунку призначених пенсій у зв`язку зі збільшенням рівня грошового забезпечення діючих військовослужбовців, є положення частини третьої статті 43 та частин першої, другої, четвертої статті 63 Закону № 2262-XII.

Згідно з частиною третьою статті 43 Закону № 2262-XII пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 63 Закону № 2262-XII перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Так, суд першої інстанції дійшов до висновку, що через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, у позивача виникло право на отримання довідок про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії за 2020 та 2021 роки за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку № 45, з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 Постанови № 704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на 2020 та 2021 роки).

Як наслідок, судом першої інстанції зобов`язано відповідача підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області оновлені довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 01.01.2020 та 01.01.2021 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII, положень постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704, із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військове звання та інших щомісячних видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 та 2021 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017, для проведення перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2020 та 01.02.2021.

Обраний судом першої інстанції спосіб захисту прав позивача саме шляхом зобов`язання відповідача підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області оновлені довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 01.01.2020 та 01.01.2021 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-XII, положень постанови КМ України від 30.08.2017 № 704, відповідає тому, що був сформульований Верховний Судом у постановах від 12.09.2022 по справі №500/1813/21 та від 02.08.2022 по справі №440/6017/21 в аналогічній категорії справ.

Колегія суддів також не вбачає підстав відступати від висновків Верховного Суду.

При цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції щодо відсутні підстав для задоволення вимог позову, які стосуються зобов`язання відповідача оформити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області пакет документів в складі: уточненої нової інформаційної довідки станом на 01.09.2020 та станом на 01.01.2021 про розмір грошового забезпечення годувальника, листа-повідомлення про виникнення підстав для проведення перерахунку основного розміру пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_1 та її заяви щодо здійснення перерахунку, в спосіб зі зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії відповідно до вимог статей 43 і 46, порядку положень до статті 49 та для прийняття рішення зі статтею 66 Закону №2262-XII, затвердженого Постановою ПФУ від 30.01.2007 №3-1.

Так, в межах даного позову позивачем оскаржувались дії відповідача щодо відмови у оформленні та подання до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області уточненої нової довідки станом на 01.09.2020 року та станом на 01.01.2021 року про розмір грошового забезпечення годувальника ОСОБА_2 , а не дії щодо відмови оформленні та подання пакету документів до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Крім того, наполягаючи на задоволенні вимог даного позову саме у обраний позивачем спосіб, остання у заяві про ухвалення додаткового судового рішення зазначила, що за рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 13.10.2023 за справою №120/6261/23, суд не розглянув спосіб захисту в частині перерахунку пенсії зі втрати годувальника (сумами та в порядку як за вислугою років), яке в подальшому не надає підстав в ГУ ПФУ у Вінницької області прийняти рішення за ст.66 Закону України №2262-ХІІ.

На переконання позивача, не ухвалення рішення в вищезазначеній частині позовних вимог встановлює для відповідача оформлення та подання документів на годувальника в ГУ ПФУ за замовчуванням, тобто в спосіб, визначений загальнопенсійним законодавством, як "заробіток" годувальника в порядку ст.42 Закону №1058 з визначенням виду грошового забезпечення "доплата" та не надає в подальшому в органі, який призначає пенсії, прийняти рішення в Порядку до положень ст.49, ст.63 Закону України №2262-ХІІ (затвердженого Постановою ПФУ №3-1), що впливає також на визначення права на обчислення додаткової соціальної виплати за постановою КМУ №713.

З приводу зазначених доводів позивача судом першої інстанції обґрунтовано зауважено, що право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (ст.55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

В даному ж випадку, вимоги даного позову у цій частині стосуються виключно ймовірного порушення прав позивача за наслідком здійснення перерахунку її пенсії на підставі довідок, виданих на виконання даного судового рішення, ухваленого у справі №120/6261/23, які мотивовані виключно на власних припущеннях та стосуються уже вчинення дій іншим суб`єктом владних повноважень (ГУ ПФУ у Вінницькій області), тобто зазначені вимоги спрямовані виключно на майбутнє.

Більше того, в межах даного позову позивачем оскаржувались дії відповідача щодо відмови у оформленні та подання до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області уточненої нової довідки станом на 01.09.2020 року та станом на 01.01.2021 року про розмір грошового забезпечення годувальника ОСОБА_2 , а не дії щодо відмови оформленні та подання пакету документів до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області і пенсійним органом загалом не надавалась оцінка зазначеному пакету документів.

Також, суд першої інстанції обґрунтовано не знайшов підстав для зобов`язання відповідача підготувати та надати до ГУ ПФУ у Вінницькій області оновлені довідки про розмір грошового забезпечення годувальника із одночасним визначенням способу здійснення перерахунку пенсії позивача (в спосіб зі зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії), як про це просить позивач, адже зміна складових грошового забезпечення відбувається під час формування оновлених довідок з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 Постанови № 704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на 2020 та 2021 роки).

Крім того, апелянт наполягає на тому, що задоволення вимог даного позову саме у обраний нею спосіб є необхідним для прийняття рішення за статтею 66 Закону №2262-XII.

Положеннями ст. 66 Закону №2262-XII визначено, що рішення про відмову в призначенні пенсії або її перерахунку, зарахуванні до вислуги років для призначення пенсії окремих періодів служби в календарному обчисленні або на пільгових умовах, порушення строків і заниження розмірів пенсії може бути оскаржено до вищих органів або до суду.

Із наведеного слідує, що положеннями ст. 66 Закону №2262-XII не врегульовуються питання щодо порядку здійснення чи/або прийняття рішення про здійснення перерахунку пенсії, а лише визначено, що таке рішення може бути оскаржене.

Крім того, положення ст. 49 Закону №2262-XII, на які посилається позивач, також не стосуються питань перерахунку пенсії, адже відповідні положення визначають органи, які призначають пенсію, та строки розгляду документів про її призначення.

Також варто зазначити, що спір, який є предметом позову ОСОБА_1 стосується видачі довідок про розмір її грошового забезпечення, а не здійснення в майбутньому перерахунку її пенсії на підставі цих довідок.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" (рішення від 08.11.2005) в межах свободи дій держави визначати які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнійший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява 33202/96, п. 120, ECHR 2000, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява 55555/08, п. 74, від 20.05.2010, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява 36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає вірною позицію суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вимог даного позову, які стосуються зобов`язання Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки оформити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області пакет документів в складі: уточненої нової інформаційної довідки станом на 01.09.2020 та станом на 01.01.2021 про розмір грошового забезпечення годувальника, листа-повідомлення про виникнення підстав для проведення перерахунку основного розміру пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_1 та її заяви щодо здійснення перерахунку, в спосіб зі зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії відповідно до вимог статей 43 і 46, порядку положень до статті 49 та для прийняття рішення зі статтею 66 Закону №2262-XII, затвердженого Постановою ПФУ від 30.01.2007 №3-1.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях позивача щодо імовірного порушення її прав в майбутньому Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, попри те, що дії даного суб`єкта владних повноважень не могли були предметом розгляду в межах даної справи.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного додаткового судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а додаткове рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.