Справа № 580/10463/21
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2024-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

30 січня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів Аліменка В.О.,

Мельничука В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області та Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання рішень, дій та бездіяльності протиправною (незаконною) та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області та Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому просив:

- визнати протиправними (незаконними) рішення, дії та бездіяльність Головного управління ДФС у Черкаській області та Головного управління ДПС у Черкаській області щодо: відмови на подану заяву №02/11/2021 від 02.11.2021 створити (оформити, підготовити) на ім`я позивача та надати позивачу оновлені довідки про розмір грошового забезпечення станом на 29.01.2020 та станом на 01.01.2021 за формою Додатку №2 постанови Кабінету Міністрів України 01.02.2008 року №45 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із зазначенням відомостей про розміри всіх видів грошового забезпечення за відповідною посадою (посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням підполковник; надбавка за вислугу років 45%; надбавка за виконання особливо важливих завдань 50%; надбавка за службу в умовах режимних обмежень 15%; премія) визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 29.01.2020 та станом на 01.01.2021 (але неменше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1-16 до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017, для проведення перерахунку основного розміру його пенсії з 01.02.2020 та 01.02.2021;

- зобов`язати Головне управління ДФС у Черкаській області або Головне управління ДПС у Черкаській області вчинити дії: відповідно до заяви №02/11/2021 від 02.11.2021 року створити (оформити, підготовити) на ім`я позивача та надати позивачу оновлені довідки про розмір грошового забезпечення станом на 29.01.2020 та станом на 01.01.2021 за формою Додатку №2 постанови Кабінету Міністрів України 01.02.2008 №45 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із зазначенням відомостей про розміри всіх видів грошового забезпечення за відповідною посадою (посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням підполковник; надбавка за вислугу років 45%; надбавка за виконання особливо важливих завдань 50%; надбавка за службу в умовах режимних обмежень 15%; премія) визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 29.01.2020 та станом на 01.01.2021 (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1-16 до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017, для проведення перерахунку основного розміру його пенсії з 01.02.2020 та 01.02.2021.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25 травня 2022 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги - задовольнити.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково. Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 травня 2022 року - скасовано. Прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області та Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання рішень, дій та бездіяльності протиправною (незаконною) та зобов`язання вчинити дії - задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Черкаській області щодо відмови виготовити та надати нові довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 29.01.2020 та станом на 01.01.2021 відповідно до вимог ст. 43, 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із зазначенням відомостей про розмірі посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та інших видів грошового забезпечення, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 29.01.2020 та станом на 01.01.2021 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», для проведення перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління ДФС у Черкаській області підготувати та надати довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 29.01.2020 та станом на 01.01.2021 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із зазначенням відомостей про розмірі посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та інших видів грошового забезпечення, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 29.01.2020 та станом на 01.01.2021 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», для проведення перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 . В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

29 січня 2024 року на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого Шостим апеляційним адміністративним судом 18 січня 2024 року.

Вказана заява мотивована тим, що оскільки стадія виконання судового рішення є невід`ємною частиною всього судового процесу, та враховуючи, що Головне управління ДФС у Черкаській області () перебуває у стані припинення, вказане збільшує ризик ухилення останнім від виконання судового рішення шляхом здійснення реєстрації припинення юридичної особи шляхом ліквідації, тому слід зобов`язати Головне управління ДФС у Черкаській області подати до Шостого апеляційного адміністративного суду звіт про виконання постанови від 18.01.2024 в установлений судом строк.

Розглянувши заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2024 року у справі №580/10463/21, колегія суддів приходить до висновку, що вказана заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами положень статей 129 та 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частин другої та третьої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Крім того, статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи, що забезпечується через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Судом можуть бути вжиті заходи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду.

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин 1 та 2 статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статями 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями частин першої та другої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку про те, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання свої зобов`язань у межах відповідної справи.

Тобто, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

Аналогічна правова позиція підтверджується практикою Верховного Суду, що викладена у додатковій постанові по справі №235/7638/16-а від 31.07.2018 та ухвалах від 10.12.2018 в справі №807/2358/15, від 17.10.2019 в справі №826/12592/14.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2024 року, зокрема зобов`язано Головне управління ДФС у Черкаській області підготувати та надати довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 29.01.2020 та станом на 01.01.2021 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із зазначенням відомостей про розмірі посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та інших видів грошового забезпечення, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 29.01.2020 та станом на 01.01.2021 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», для проведення перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 .

Втім, під час прийняття такого рішення судом не вирішувалось питання про зобов`язання відповідачів подати звіт про виконання вказаного судового рішення та відповідно не встановлювався такий строк у порядку статті 382 КАС України.

У свою чергу, за змістом постанови Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі №802/357/17-а звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.

Колегія суддів звертає увагу, що факт невиконання суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі судового рішення входить до предмету доказування та повинен підтверджуватися відповідними належними і допустимими в розумінні ст. ст. 73, 74 КАС України доказами.

У даному випадку, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення за змістом норм статті 129-1 Конституції України, статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» №1402-VIII є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

Такий висновок щодо застосування норм права наведено Верховним Судом у постанові від 17 вересня 2020 року у справі № 340/962/19, а також в ухвалі Верховного Суду від 13 грудня 2021 року у справі № 826/3235/16.

Разом з тим, у поданому позивачем клопотанні не міститься обґрунтувань з посиланням на обставини, підтверджені доказами, які б давали підстави вважати, що загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату, або що відповідач (його правонаступник) створює перешкоди для виконання такого рішення.

До клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю не додано доказів на підтвердження того, що Головне управління ДФС у Черкаській області не виконує постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2024 року.

Тобто, заявником не наведено достатніх і переконливих аргументів на обґрунтування необхідності вжиття таких процесуальних заходів як встановлення судового контролю в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, а також не надано доказів на підтвердження вказаних ним обставин стосовно невиконання судового рішення й наміру відповідача ухилення від цього обов`язку.

Зважаючи на те, що позивачем не доведено наявності обставин, які б свідчили про фактичне невиконання судового рішення та/або стверджували про намір боржника у виконавчому провадженні щодо ухилення від виконання вищевказаної постанови суду апеляційної інстанції, або ж вказували на наявність реальної загрози її невиконання, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у даному конкретному випадку підстав для застосування процесуального інституту судового контролю за виконанням судового рішення та задоволення вимоги позивача щодо встановлення судового контролю на цій стадії.

При цьому, невідворотність встановлення судового контролю з огляду на невиконання на даний час постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2024 року, не є преюдицією в силу закону, оскільки зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

За таких обставин, судова колегія доходить висновку, що на даний час відсутні об`єктивні підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у даній справі шляхом подання звіту про виконання судового рішення в порядку ст. 382 КАС України.

Відповідно, з урахуванням положень ст. 382 КАС України, заява позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 311, 321, 325, 328, 382 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю у справі №580/10463/21 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді В.О. Аліменко

В.П. Мельничук