Справа № 600/7490/23-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

29 січня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/7490/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали позову ОСОБА_1 до Чернівецького апеляційного суду про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чернівецького апеляційного суду про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Чернівецького апеляційного суду щодо нарахування та виплати йому суддівської винагороди та матеріальної допомоги на оздоровлення за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102 грн;

- визнати протиправними дії Чернівецького апеляційного суду щодо нарахування та виплати йому суддівської винагороди та належних виплат у зв`язку із звільненням за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102 грн;

- зобов`язати Чернівецький апеляційний суд нарахувати та виплатити йому суддівську винагороду за період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року, матеріальну допомогу на оздоровлення у відповідності до вимог статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виходячи з базового розміру посадового окладу судді 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2021 року складає 2270 грн., з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів;

- зобов`язати Чернівецький апеляційний суд нарахувати та виплатити йому суддівську винагороду, компенсацію щорічної та додаткових відпусток, допомогу на оздоровлення, вихідну допомогу при звільненні за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року включно, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2022 року складає 2481 грн з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів;

- зобов`язати Чернівецький апеляційний суд видати йому довідку про суддівську винагороду судді, який працює на відповідній посаді, для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці станом на 01 січня 2022 року, яка за формою та змістом відповідає постанові правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1 «Про затвердження Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплатити щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України» виходячи з базового розміру посадового окладу судді 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2023 року складає 2684 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно проведено нарахування та виплату суддівської винагороди виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з січня 2021 року по грудень 2021 року та з січня 2022 року по грудень 2022 року у розмірі 2102,00 грн, тобто на рівні 2020 року. На думку позивача, заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2021 року (2270,00 грн) на іншу розрахункову величину, яка Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді -2102,00 грн) у відповідності до абзацу 5 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» була неправомірною.

Ухвалою суду від 29 листопада 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Від відповідача до суду надійшов відзив, в якому зазначено про відсутність підстав для визнання протиправними дій Чернівецького апеляційного суду щодо нарахування та виплати позивачу за період з 01.01.2021 по 31.12.2021, а також з 01.01.2022 по 31.12.2022 суддівської винагороди, матеріальної допомоги на оздоровлення та належних виплат у зв`язку із звільненням із застосуванням статті 7 Законів України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та «Про Державний бюджет України на 2022 рік». З поміж іншого, відповідач у відзиві з посиланням на постанову Верховного Суду від 22 липня 2021 року у справі №560/6831/20 вказує, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання Чернівецького апеляційного суду нарахувати та виплатити йому невиплачену за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 суддівську винагороду та матеріальну допомогу на оздоровлення, а також з 01.01.2022 по 31.12.2022 суддівську винагороду, компенсацію щорічної та додаткових відпусток, допомогу на оздоровлення, вихідну допомогу при звільнені є помилковими, оскільки правильним вирішенням справи і застосування ефективного способу захисту порушеного права позивачем та забезпечення його інтересів буде стягнення коштів, саме з Державної судової адміністрації України, яка є головним розпорядником коштів, і зможе виконати дане рішення суду.

Правом подати відповідь на відзив позивач не скористався.

За таких обставин, розглянувши у порядку письмового провадження матеріали даної справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Видатки загального фонду Державного бюджету України на утримання судів належать до захищених статей видатків Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють, зокрема Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії судців України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України. Функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 151 зазначеного Закону Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом.

Відповідно до пункту 5 Положення про Державну судову адміністрацію України, яке затверджено рішенням Ради суддів України від 22.10.2010 № 12 (у редакції рішення Ради суддів України 04.06.2015 № 50), основними завданнями Державної судової адміністрації України є, зокрема, організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади в межах повноважень, установлений законом; забезпечення належних умов діяльності судів, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи судців України та органів суддівського самоврядування в межах повноважень, визначених законом.

У межах спірних правовідносин функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює Державна судова адміністрація України, а Чернівецький апеляційний суд є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, а відтак їх діяльність у сфері бюджетних відносин регулюється, зокрема, Бюджетним кодексом України.

Так, відповідно до частини першої статті 22 Бюджетного кодексу України за обсягом наданих повноважень розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Частиною першою статті 23 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом (частина друга статті 23 Бюджетного кодексу України).

Чернівецький апеляційний суд як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня здійснює свої повноваження в межах асигнувань, які Державна судова адміністрація України затвердила у його кошторисі на відповідний рік (2021-2022 роки).

Як слідує зі змісту позову, Чернівецьким апеляційним судом не була нарахована позивачу суддівська винагорода у визначених Законом розмірах, хоча саме він наділений повноваженнями щодо нарахування суддівської винагороди, а відтак позивач вважає, що належним способом захисту його права у спірній ситуації є зобов`язання Чернівецький апеляційний суд нарахувати та виплатити йому суддівську винагороду, компенсацію щорічної та додаткових відпусток, допомогу на оздоровлення, вихідну допомогу при звільненні за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року та з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01 січня 2021 року та на 01 січня 2022 року відповідно.

З огляду на позицію суду касаційної інстанції у цій категорії справ, суд звертає увагу також на таке.

Загальновідомим є те, що ДСА України визначено кошторисні призначення на 2021-2022 роки для виплати суддівської винагороди з урахуванням прожиткового мінімуму 2102 гривні. Територіальне управління Державної судової адміністрації України та суди є розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня, беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

Разом з тим Чернівецький апеляційний суд як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня, наділений повноваженнями щодо нарахування, виплати суддівської винагороди, із дотриманням бюджетного законодавства при взятті таких бюджетних зобов`язань, їх реєстрації в органах Казначейства та здійсненням платежів відповідно до взятих бюджетних зобов`язань, своєчасного та у повному обсязі перерахування податків і зборів (обов`язкових платежів) до відповідних бюджетів, зумовлених таким нарахуванням.

Водночас саме ДСА України повинна здійснити фінансування Чернівецького апеляційного суду для проведення виплати судді недоплаченої суддівської винагороди, компенсації щорічних та основних відпусток, допомоги на оздоровлення, вихідної допомоги при звільненні за відповідний спірний період, із урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

Отже, невиплата суддівської винагороди в повному обсязі, що є предметом цього позову, пов`язана з діяльністю Державної судової адміністрації України як головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення діяльності усіх судів (крім Верховного Суду; стаття 148 Закону № 1402-VІІІ), відповідно як суб`єкта владних повноважень, діями якого порушено, на думку позивача, його право як судді суду апеляційної інстанції.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.08.2023 року у справі № 120/19262/21-а, від 10.02.2022 року у справі № 160/10554/20, від 25.07.2023 року у справі № 120/2006/22-а, від 27.07.2023 року у справі №240/3795/22.

Питання заміни неналежної сторони врегульовано статтею 48 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною третьою статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Частиною четвертою статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Відповідно до частини п`ятої статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

З огляду на викладене, оскільки головним розпорядником коштів, що є предметом цього позову, є Державна судова адміністрація України, зважаючи на доводи відзиву Чернівецького апеляційного суду та відсутність заперечень позивача щодо них, а також беручи до уваги усталену позицію Верховного Суду в питанні відповідачів у цих правовідносинах, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для залучення Державної судової адміністрації України до участі у цій справі як співвідповідача.

Керуючись статтями 48, 241, 248, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1.Залучити Державну судову адміністрацію України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ) до участі у даній справі як співвідповідача.

2.У разі заперечення проти позову встановити співвідповідачу п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам, встановленим частиною другою та частиною четвертою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України. Копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. У разі ненадання співвідповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лелюк