Справа № 260/10639/23
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2024-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року м. Ужгород№ 260/10639/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І.

при секретарі судового засідання Гавій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач), яким просить визнати дії головного виконавця Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції протиправними та скасувати постанову головного державного виконавця Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відкриття виконавчого провадження № 72944930 від 04.10.2023 року про стягнення з позивача 102000,00 грн. за постановою Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті серії АА № 00010462 від 04.07.2023 року.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що постановою головного державного виконавця Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 04.10.2023 року відкрито виконавче провадження № 72944930 за постановою Департаменту державного нагляду за безпекою на наземному транспорті м. Київ серіїї АА №00010462 від 04.07.2023 року про стягнення з позивача на користь стягувача суми 102000,00 грн.

Позивач вказує, що нарахування сплати штрафу в подвійному розмірі є незаконним та таким, що суперечить діючому законодавству.

Так, постанова Укртрансбезпеки про накладення адміністративного стягнення до тепер офіційно не вручена позивачу та не надіслана у встановленому законом порядку.

Крім того, зазначає, що державний виконавець неправильно застосував в даній ситуації положення ст.308 КУпАП. В даній категорії справ сплату подвійного штрафу визначає не орган, який наклав адміністративне стягнення, а це нараховує саме державний виконавець особисто в порядку виконання постанови про накладення адміністративного штрафу. Такий підхід є неправильним, оскільки вказівка органу, що наклав адміністративне стягнення в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності про те, що у разі несплати штрафу в десятиденний термін-штраф має сплачуватись в подвійному розмірі не є рішенням такого органу і не входить до резолютивної частини рішення. Це таке собі роз`яснення і попередження правопорушнику його обов`язків до своєчасної сплати штрафу, щоб, по-перше, його дисциплінувати до виконання постанови і адмінштрафи сплачувались, а по-друге, щоб він усвідомлював і був попереджений про негативні наслідки у разі несвоєчасної сплати штрафу.

Ухвалою судді від 08.12.2023 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до судового розгляду на 14.12.2023 року (не відбулося в зв`язку з перебуванням головуючого у справі на лікарняному, в зв`язку з чим, призначено до розгляду на 26.12.2023 року).

Заявою від 25.12.2023 року представник позивача просив провести розгляд справи за його відсутності.

Розгляд адміністративної справи, призначений на 26.12.2023 року не відбувся, у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці, в зв`язку з чим, призначено на 09.01.2024 року.

Розгляд адміністративної справи, призначений на 09.01.2024 року не відбувся, у зв`язку з повідомленням про замінування приміщення суду та вимушеною евакуацією працівників та відвідувачів суду та розгляд справи відкладено на 16.01.2024 року.

Ухвалою суду від 16.01.2024 року витребувано у Державної служби України з безпеки на транспорті докази надсилання/вручення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) постанови про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи на території України серії АА № 00010462 від 04.07.2023 року.

24.01.2024 року до суду надійшли витребувані докази.

В судове засідання сторони по справі не з`явилися, натомість, з урахуванням заяви представника позивача про розгляд справи за його відсутності та враховуючи неповідомлення відповідачем про причини неприбуття в судове засідання, розгляд справи проведено за відсутності представників сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

За заявою позивача від 30.11.2023 року, 01.12.2023 року відповідачем видано такому копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 72944930 від 04.10.2023 року про виконання постанови № АА 00010462 виданої 04.07.2023 року Департаментом державного нагляду за безпекою на наземному транспорті Київ про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в сумі 102000 грн. та, відповідно, копію зазначеної постанови № АА 00010462 від 04.07.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього штрафу у розмірі 51000 гривень.

Того ж дня позивачем було сплачено штраф в сумі 51000 гривень.

При цьому, позивач вважає протиправними дії відповідача щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та стягнення із позивача штрафу у розмірі 102000 грн., оскільки, в останнього була відсутня можливість добровільно сплатити штраф у визначений КУпАП строк з огляду на те, що про вказану постанову йому було невідомо.

Надаючи правову оцінку оскарженим постановам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ), статтею 1 якого передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII, примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, як постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Згідно п. 6 частини 1 статті 4 Закону № 1404-VIII, у виконавчому документі зазначаються:

дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

Відповідно до статті 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VІІІ визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 1, 3, 5 статті 26 Закону № 1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зокрема вказував, що постанова від 04.07.2023 року АА № 000010462 про стягнення штрафу з ОСОБА_1 на користь держави не була вручена останньому.

В контексті наведеного, суд зазначає, що приписами ст. 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) врегульовано питання набрання законної сили постановою адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 291 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Абзацом 6, 7 статті 279-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, або повнолітньому члену сім`ї такої особи. У разі якщо особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовляється від отримання постанови, днем отримання постанови є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову від її отримання.

У разі невручення постанови адресату за зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або Єдиному державному демографічному реєстрі адресою днем отримання постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до органу (підрозділу), уповноважена посадова особа якого винесла відповідну постанову.

З наданих Державною служби України з безпеки на транспорті на вимогу суду доказів, встановлено, що відповідно до трекінгу поштового відправлення АТ "Укрпошта" № 409 від 05.07.2023 року постанова від 04.07.2023 року АА № 00010462 про стягнення штрафу з ОСОБА_1 на користь держави рекомендованим листом з повідомленням про вручення була направлена позивачу на адресу: АДРЕСА_1 , проте 01.09.2023 року поштове відправлення повернуто відправнику в особі Державної служби України з безпеки на транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Отже, в розумінні вимог статті 279-5 КУпАП, днем отримання позивачем вказаної постанови вважається 04.09.2023 року (день коли відправлення № 409 повернуто відправнику), що одночасно засвідчує факт набрання чинності такою постановою.

У той же час, порядок виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті встановлено статтею 300-2 КУпАП, відповідно до якої у разі сплати особами, зазначеними у статті 14-3 цього Кодексу, штрафу протягом 10 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті така постанова вважається виконаною.

У разі несплати штрафу особами, зазначеними у частині першій цієї статті, постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті підлягає примусовому виконанню протягом 30 днів з дня набрання нею законної сили.

У разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті перебіг строків, визначених цією статтею, зупиняється до розгляду скарги.

Строки і порядок виконання постанови про накладення штрафу встановлено ст. 307 КУпАП, відповідно до ч. 1 якої штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Стаття 308 КУпАП регулює примусове виконання постанови про стягнення штрафу, відповідно до якої у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Аналіз вказаних приписів КУпАП вказує на те, що закон встановлює десятиденний строк з дня набрання постановою про накладення штрафу для сплати штрафу, вказаний строк зупиняється у разі її оскарження - до розгляду скарги. При цьому, штраф має бути сплачений не пізніш як через десять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, у разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби, при цьому у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Суд встановив, що постановою Державної служби України з безпеки на транспорті від 04.07.2023 року АА № 00010462 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51000,00 грн. Зазначено, що згідно із частиною другою статті 308 КУпАП в разі несплати позивачем штрафу у строк, установлений частиною другою статті 300-2 КУпАП, у порядку примусового виконання цієї постанови органи державної виконавчої служби з правопорушника стягують штраф у подвійному розмірі - 102000,00 грн.

Враховуючи набрання чинності постановою 04.09.2023 року (наступний робочий день після повернення відправлення), з урахуванням вимог ст. ст. 300-2, 307 КУпАП, десятиденний строк із дня набрання законної сили постановою встановлений Законом строк на сплату штрафу або подання скарги до уповноваженого органу на вказану постанову сплинув 18.09.2023 року. Разом з тим, доказів сплати суми штрафу у розмірі 51000,00 грн. або доказів звернення зі скаргою до уповноваженого органу на постанову у вказаний строк позивач не надав.

З урахуванням зазначеного у Державної служби України з безпеки на транспорті виник обов`язок, встановлений ст. 308 КУпАП, надіслати постанову про накладення штрафу для примусового виконання до органу державної виконавчої служби для стягнення подвійного розміру штрафу у розмірі 102000,00 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що Державна служба України з безпеки на транспорті із заявою про примусове виконання вказаної постанови звернулась 26.09.2023 року, тобто, зі сплином більш ніж 10 днів та протягом 30 днів з дня набрання нею законної сили, тобто, із дотриманням вимог статті 300-2 КУпАП.

Більше того, дослідивши зміст заяви про примусове виконання постанови, що була надіслана Державною службою України з безпеки на транспорті до Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління юстиції, судом встановлено, що в ній зазначено про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 102000,00 грн., отже, доводи представника позивача про самостійне визначення виконавцем суми штрафу, що підлягала стягненню із боржника, спростовані наведеним.

Разом з тим, доказів оскарження постанови Державної служби України з безпеки на транспорті від 04.07.2023 року АА № 00010462 позивачем до суду не надано та судом не здобуто.

Відтак, оскільки постанову Державної служби України з безпеки на транспорті від 04.07.2023 року АА № 00010462 було пред`явлено до примусового виконання у встановлений законодавством строк, суд доходить висновку, що головний державний виконавець Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на підставі заяви Державної служби України з безпеки на транспорті від 26.09.2023 року за вих. № 13370/3.7/14-23 у межах своїх повноважень та відповідно до вимог Закону № 1404-VIII правомірно прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження № 72944930 від 04.10.2023 року з примусового виконання постанови АА № 00010462 від 04.07.2023 року, тобто, підстави для визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 72944930 від 04.10.2023 року відсутні.

При цьому, суд вважає помилковим посилання представника позивача на позицію Миколаївського окружного адміністративного суду, підтриману постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду, у справі № 400/928/23, оскільки правовідносини у даній справі не є подібними до правовідносин у справі № 260/10639/23 з огляду на відмінність фактичних обставин.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України "Про виконавче провадження", відтак, підстави для її скасування відсутні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 243, 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови (Закарпатська область, м. Тячів, вул. Лазівська, буд. 2 ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

2. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 КАС України, з особливостями, визначеними ст. 287 КАС України, та може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя С.І. Рейті