Справа № 520/34641/23
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

29 січня 2024 р. № 520/34641/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду - Полях Н.А., розглянувши позовну заяву та додані до неї документи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради (просп. Льва Ландау, буд. 48, м. Харків, 61060, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради які полягають у відмові встановлення статусу "Інвалід війни" та видачі посвідчення з написом "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради встановити статус "Інвалід війни" ОСОБА_1 безстроково відповідно до п. 2. ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з 09.10.2023 року та видати посвідчення з написом "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни".

В обґрунтування позову зазначив, що своїми діями Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради порушило права позивача. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Сторони були належним чином повідомлені про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного провадження у справі.

Керуючись приписами ст. 171, 257, 258 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 262 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що 09.07.1995 року під час виконання службових обов`язків ОСОБА_1 отримав забиття м`яких тканин голови, струс головного мозку.

Відповідно до висновку службового розслідування за рапортом майора міліції ОСОБА_1 від 01.06.2010 року було припинено службову перевірку та визнано, що ОСОБА_1 , отримав 09.07.1995: забиття м`яких тканин голови, струс головного мозку в період проходження служби при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки та боротьбі зі злочинністю.

Відповідно до свідоцтва про хворобу № 200 від 14.06.2010 року зазначено, що в червні 1995 року під час патрулювання при наведенні громадського порядку, був побитий, через що отримав ЧМТ, струс головного мозку. З місця події був доставлений у ГКБ №3 Харківського р-на, де проходив лікування з 09.07.1995 р. по 12.07.1995 р. з діагнозом - струс головного мозку, надалі продовжив лікування амбулаторно у лікарні МВС, про що є запис в амбулаторній карті хворого.

З 2008 року відзначається поява головного болю, запаморочення. У свідоцтві про хворобу Військово-лікарською комісією госпіталю ГУМВС України в Харківській області встановлено діагноз, який є наслідком черепно-мозкової травми "посттравматический церебральный арахноидит с ликворно-венозной дистензией, частыми вегето-сосудистыми пароксизмами по сметанному типу и синкопальными приступами, астеническим синдромом", та зазначено що травма, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Так, 13.09.2010 року відповідно до виписки із акта огляду МСЕК серії ХАР-08 № 017673 від 13.09.2010 р. ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності та вказано, що причиною інвалідності є травма, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків.

На підставі вищезазначеного акта огляду МСЕК у жовтні 2010 року ОСОБА_1 встановлено статус "Інвалід війни" та видано посвідчення серії НОМЕР_2 від 13.09.2010 р.

У вересні 2011 року позивачу встановлено 2 групу інвалідності на підставі виписки із акта огляду МСЕК серії 10 ААА № 622303 від 26.09.2011 року та продовжено статус "Інвалід війни" до 01.10.2014 року.

Далі, 16 жовтня 2014 року ОСОБА_1 втретє продовжено статус "Інвалід війни" до 01 жовтня 2017 року на підставі виписки із акту огляду МСЕК серії 10 ААБ № 204761 від 13.10.2014 року.

Так, 04 жовтня 2017 року позивачу вчетверте продовжено статус "Інвалід війни" до 01 жовтня 2020 року на підставі довідки до виписки з акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 686240 від 02.10.2017.

Далі, 01 жовтня 2020 року ОСОБА_1 року знов продовжено статус "Інвалід війни" до 01 жовтня 2023 року на підставі акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 980745.

Однак, 02.10.2023 року ОСОБА_1 вчергове пройшов огляд медико-соціально експертною комісією (довідка до акту огляду медико-соціально експертною комісією Серія 12 ААВ № 689367), відповідно до якого йому було встановлено другу групу інвалідності безстроково. Також у довідці до акту огляду МСЕК Серії 12 ААВ № 689367 зазначено, що причиною інвалідності є травма, так пов`язана з виконанням службових обов`язків. Окремо зазначаю, що у всіх попередніх довідках до акту огляду медико-соціально експертною комісією було зазначено аналогічне формулювання причини інвалідності.

Позивач 09.10.2023 звернувся до начальника Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради із заявою про встановлення статусу "інвалід війни" та видачу посвідчення з написом "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" відповідно до п. 2. ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Листом від 18.10.2023 № К-8-648/3/326-23-661/0/540-23.01-32 Управлінням соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради ОСОБА_1 відмовлено у видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни. У своєму листі відповідач мотивував відмову посилаючись на ч. 1 ст. 7 та п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", проте позивач у своїй заяви просив встановити статус "інвалід війни" та видати посвідчення з написом "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" відповідно до п. 2. ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Не погоджуючись із такими діями суб`єкта владних повноважень та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся із зазначеним позовом до Харківського окружного адміністративного суду.

Суд з приводу спірних відносин зазначає наступне.

Відповідно до ст. 4 Закону № 3551 ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Згідно ст. 7 Закону № 3551 визначено осіб, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 7 Закону № 3551, до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово- морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Приписами п. 2 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551 визначено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Суб`єктом пункту 2 частини другої статті 7 вищезазначеного Закону України є особи начальницького і рядового складу органів: Міністерства внутрішніх справ Союзу РСР; Комітету державної безпеки Союзу РСР; Міністерства внутрішніх справ України; Служби безпеки України; Служби зовнішньої розвідки України; інших військових формувань.

Також з аналізу положень пункту 2 частини другої статті 7 Закону № 3551 можна встановити, що інвалідність повинна виникнути внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних: під час виконання службових обов`язків; ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи; ядерних аварій; ядерних випробувань; участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї; інших уражень ядерними матеріалами.

Таким чином можна зробити висновок, що у п. 2 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551 , на відміну від ч. 1 та п. 1 ч.2 ст. 7 не встановлено обов`язкової умови що інвалідність повинна виникнути внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини.

Системний аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку, що право на отримання статусу інваліда війни згідно з пунктом 2 частини 2 статті 7 Закону № 3551-ХІІ законодавець пов`язує з тим, що інвалідність працівника сталася в період проходження служби при виконанні службових обов`язків, та наявністю обставин, що призвели до травмування чи захворювання.

Відповідно до абзацу 2 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317 "Питання медико-соціальної експертизи" (далі - Постанова № 1317) медико-соціальна експертиза потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання проводиться після подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112 (Офіційний вісник України, 2004 р., № 35, ст. 2337), висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, суду чи прокуратури.

Відповідно до п. 12 Постанови № 1317 причинний зв`язок інвалідності колишніх військовослужбовців з перебуванням на фронті або з виконанням ними інших обов`язків військової служби встановлюється на підставі документів, виданих військово-лікувальними закладами, а також інших документів, що підтверджують факт отримання поранення (захворювання).

Таким чином, якщо особа отримала інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, така особа належить до інвалідів війни та має право на отримання відповідного посвідчення.

Правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни врегульовані Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року №302 зі змінами та доповненнями (далі - Положення №302).

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 632, яка набрала чинності з 31.08.2018 року, було внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 р. № 302 "Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни" та від 2 січня 1995 р. № 1 "Про доповнення постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 р. № 302".

Відповідно до абз. 1, 3 п. 3 Положення №302 відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни. Особам з інвалідністю внаслідок війни (стаття 7 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" та нагрудний знак "Ветеран війни - особа з інвалідністю внаслідок війни".

Так, згідно приписів абзацу 2 пункту 7 Положення №302 (у редакції від 31.08.2018

року) "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім`ї загиблого" видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем реєстрації громадянина.

Відповідно до пункту 10 Положення №302 "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Особам з інвалідністю внаслідок війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.

Аналіз наведених норм свідчить, що до інвалідів війни у розумінні п. 2 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-XII належать, зокрема, інваліди з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, причинний зв`язок яких пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби та встановлюється на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії.

Причинами інвалідності є, зокрема: поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язані з виконанням службових обов`язків; пов`язані з виконанням обов`язків військової служби або службових обов`язків з охорони громадського порядку, боротьби із злочинністю та ліквідацією наслідків надзвичайних ситуацій; захворювання, отримані під час проходження військової служби чи служби в органах внутрішніх справ, державної безпеки, інших військових формуваннях; одержані в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Держспецзв`язку.

Тобто, чинним законодавством регламентовано перелік причин інвалідності, які можуть бути зазначені у довідці МСЕК.

Відповідно до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № Серія 12 ААВ № 629367 дата огляду 02.10.2023 року, позивачу вже встановлена II група інвалідності, травма пов`язана з виконанням службових обов`язків, інвалідність встановлена безстроково.

Отже, вказані вище обставини підтверджують, що виявлена у позивача травма пов`язана з виконанням службових обов`язків, а тому він має право на встановлення йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відмова відповідача у продовженні дії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни є необґрунтованою й такою, що порушує його право на одержання вказаного статусу та пов`язаного з цим соціального захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі приписів Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 258, 262, 295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради (просп. Льва Ландау, буд. 48, м. Харків, 61060, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради, які полягають у відмові встановлення статусу "Інвалід війни" та видачі посвідчення з написом "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" ОСОБА_1 .

Зобов`язати Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради встановити статус "Інвалід війни" ОСОБА_1 безстроково відповідно до п. 2. ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з 09.10.2023 року та видати посвідчення з написом "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни".

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29 січня 2024 року.

Суддя Н.А. Полях