Справа № 440/15035/23
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року м. ПолтаваСправа №440/15035/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Полтавської обласної військової адміністрації, Державної екологічної інспекції Центрального округу до Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги:

визнати протиправною бездіяльність Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області щодо незабезпечення проведення робіт з винесення меж гідрологічного заказника місцевого значення "Комишитовий" загальною площею 364 га, який знаходиться в адміністративних межах Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області за межами населеного пункту, та закріплення їх в натурі (на місцевості);

зобов`язати Хорольську міську раду Лубенського району Полтавської області, відповідно до вимог чинного законодавства України забезпечити організацію проведення робіт із винесення меж гідрологічного заказника місцевого значення "Комишитовий" загальною площею 364 га, який знаходиться в адміністративних межах Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області за межами населеного пункту, та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

Керівник Лубенської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Полтавської обласної військової адміністрації, Державної екологічної інспекції Центрального округу звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області (далі також відповідач, Хорольська міська рада) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 16.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Аргументи учасників справи

Позовні вимоги прокурор обґрунтував посиланням на те, що відповідач є суб`єктом, на якого покладається обов`язок з винесення меж гідрологічного заказника місцевого значення "Комишитовий" загальною площею 364 га та закріплення їх в натурі (на місцевості). Проте Хорольська міська рада знехтувала цим обов`язком, що свідчить про відсутність меж природно-заповідного фонду, встановлених охоронних зон, що суперечить вимогам Закону України "Про природно-заповідний фонд України".

Відповідач правом подання відповіді на відзив не скористався, копію ухвали з пропозицією подання відзиву отримав 17.10.2023 /а.с. 78/.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до пункту 10 частини шостої статті 12 та частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Обставини справи, встановлені судом

Рішенням Полтавської обласної Ради народних депутатів від 20.12.1993 "Про затвердження додаткового переліку заповідних територій та об`єктів області" затверджено погоджений з районними органами влади додатковий перелік заповідних територій і об`єктів згідно додатками №1-5 /а.с. 47/.

Відповідно до додатку №1 до вказаного рішення до переліку державних заказників місцевого значення занесено гідрологічний заказник "Комишитовий", площею 364 га, розташований у Хорольському районі (с. Єньки, територія Петрівської - 181 га, Трубайцівської с/р - 183 га). Цінність території - водно болотні угіддя в басейні р. Хорол. Стабілізатор мікроклімату, регулятор ґрунтових вод і водного режиму річки.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. Положення про гідрологічний заказник місцевого значення "Комишитовий" /гідрологічний заказник місцевого значення "Комишитовий" оголошено рішенням Полтавської обласної ради від 20.12.1993. Заказник займає площу 364 га.

Відповідно до п.1.4. Положення територія заказника являє собою водно-болотні угіддя в заплаві р.Хорол і має велике значення як місце розмноження та проживання водоплавної дичини, диких тварин (видра річкова - занесена до Червоної книги України), а також як місце зростання типової водно-болотної флори.

Згідно п. 15. Положення територія Заказника має використовуватися в першу чергу: у природоохоронних цілях; наукових цілях; в освітньо-виховних цілях.

Відповідно до п.п. 1.7., 1.9. Положення межі Заказника виносяться в натуру з встановленням необхідних державних інформаційно-охоронних знаків та інших знаків затвердженого зразка. Межі Заказника наносяться на планово- картографічні матеріали органів Державного комітету земельних ресурсів на місцях, землевласника та землекористувача.

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. Положення метою створення Заказника є охорона та збереження цінної водно-болотної ділянки в заплаві р. Хорол, що має водорегулююче, природоохоронне, наукове, естетичне значення /а.с. 41-45/.

Лубенською окружною прокуратурою під час вивчення стану законності у сфері охорони навколишнього природного середовища на підвідомчій території, виявлено факт порушення природоохоронного законодавства, що полягає у невжитті органом місцевого самоврядування заходів для забезпечення охорони і збереження об`єкта природного заповідного фонду на території Хорольської територіальної громади Лубенського району Полтавської області", зокрема, не вжито заходів для визначення та встановлення в натурі (на місцевості) меж територій природно-заповідного фонду, установлення охоронних зон, укладення та виконання охоронного зобов`язання.

Відповідно до листа відділу №3 Управління надання адміністративних послуг ТУ Держгеокадастру у Полтавській області від 30.03.2023 №10-16-0.163-1548/15-23 станом на 29.03.2023 документація із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок під об`єктами природно-заповідного фонду та інша землевпорядна документація на території Хорольської територіальної громади, у місцевому фонді документації відділу не обліковується /а.с. 50/.

Також, за інформацією Департаменту екології та природних ресурсів Полтавської обласної військової адміністрації, яка зазначена в листі від 30.03.2023 №1287/04.3-09, до Департаменту не надходила та не розглядалася документація щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж території природно-заповідного фонду гідрологічного заказника "Комишитовий" /а.с. 51/.

Хорольська міська рада Лубенського району Полтавської області листом від 29.03.2023 №06-22/1300 у відповідь на запит прокуратури повідомила, що на об`єкт природно-заповідного фонду гідрологічний заказник "Комишитовий" землевпорядна документація не розроблялася та винесення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не проводилось /а.с. 52/.

На цій підставі прокурор звернувся з позовом до суду.

Норми права, які підлягають застосуванню

Згідно з статтею 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

У статті 2 Земельного кодексу України визначено, що суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади, а об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Статтею 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, окрім іншого організація землеустрою та вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно статті 43 Земельного кодексу України, землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надане статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

У статті 79 Земельного кодексу України вказано, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно з частиною першою статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Статтею 3 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" передбачено, що до природно-заповідного фонду України належать: природні території об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища.

Частиною четвертою статті 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" передбачено, що межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Статтею 1 Закону України "Про землеустрій" (далі - Закон № 858-ІV) передбачено, що проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 2 Закону № 858-ІV, землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.

На підставі статті 19 Закону № 858-ІV до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать: організація і здійснення землеустрою; здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою; координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності; інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм; вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

У статті 20 Закону № 858-ІV вказано, що землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі встановлення в натурі (на місцевості) меж Земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути).

Підставою для здійснення землеустрою, відповідно до статті 22 Закону № 858-ІV є рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою, укладені договори між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами та розробниками документації із землеустрою, судові рішення.

Частиною другою статті 25 Закону № 858-ІV передбачено, що одним із видів документації із землеустрою є проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів.

У розумінні частини першої статті 26 Закону № 858-ІV замовниками документації із землеустрою можуть бути органи місцевого самоврядування.

Статтею 47 Закону № 858-ІV врегульовано, що проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються з метою: а) збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу; б) створення місць для організованого лікування та оздоровлення людей, масового відпочинку і туризму; в) створення приміських зелених зон, збереження і використання об`єктів культурної спадщини; г) проведення науково-дослідних робіт; ґ) встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг; д) визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів визначають місце розташування і розміри земельних ділянок, власників земельних ділянок, землекористувачів, у тому числі орендарів, межі територій природно - заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого (округи і зони санітарної (гірничо-санітарної) охорони), рекреаційного та історико-культурного (охоронні зони) призначення, водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів, а також встановлюють режим використання та охорони їх територій.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються на підставі укладених договорів між замовниками документації із землеустрою та її розробниками.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів для біосферних заповідників, природних заповідників, національних природних парків, регіональних ландшафтних парків, ботанічних садів, дендрологічних парків, парків - пам`яток садово-паркового мистецтва та зоологічних парків можуть розроблятися лише на землях та земельних ділянках, що включаються до складу таких територій без вилучення у землевласників та землекористувачів.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського ризначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів включають: а) завдання на складання проекту землеустрою; б) пояснювальну записку; в) характеристику території із встановленням режиму використання земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів; г) матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування; д) витяг з графічної частини відповідної містобудівної документації з позначеними межами водоохоронної зони, прибережної захисної смуги, пляжної зони (за наявності); е) інформацію про перспективний стан використання та охорони земель у межах адміністративно-територіальної одиниці, яка є складовою схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель відповідної адміністративно-територіальної одиниці (за наявності); є) план організації території з відображенням угідь, землевласників і землекористувачів, у тому числі земельних ділянок, щодо яких встановлені обмеження у використанні; ж) план меж земельних ділянок, що включаються до території природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, водного фонду та водоохоронних зон, меж обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів без їх вилучення у землевласників та землекористувачів; з) креслення перенесення в шпуру (на місцевість) меж території оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення та земель водного фонду та водоохоронних зон, меж обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів; и) акт перенесення в натуру (на місцевість) меж території оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, меж обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів у натурі (на місцевості); і) перелік обмежень у використанні земельних ділянок.

Проект землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів, що розробляється з метою внесення до Державного земельного кадастру відомостей про межі та режими використання земель у межах територій пам`яток культурної спадщини, історико-культурних заповідників. історико-культурних заповідних територій, охоронюваних археологічних територій, зон охорони, буферних зон, історичних ареалів населених місць, територій об`єктів культурної всесвітньої спадщини, розробляється у складі науково-проектної документації у сфері охорони культурної спадщини, крім випадків розроблення таких проектів з метою внесення до Державного земельного кадастру відомостей про обмеження у використанні земель, встановлені до набрання чинності цією частиною.

Проект землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів, що розробляється з метою внесення до Державного земельного кадастру відомостей про межі та режими використання земель, щодо яких відповідно до Закону України "Про охорону культурної спадщини" встановлюються обмеження у використанні земель, включає: а) завдання на складання проекту землеустрою; б) пояснювальну записку; в) характеристику території із встановленням режиму використання земель, на яких розташовані об`єкти культурної всесвітньої спадщини, пам`ятки культурної спадщини, історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, музеї просто неба, меморіальні музеї-садиби, зони охорони, буферні зони, історичні ареали населених місць; г) матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування; ґ) перелік обмежень у використанні земельних ділянок; д) перелік земельних ділянок, на які поширюється дія зони обмеження у використанні земельних ділянок; е) відомості обчислення площі зони обмеження, у тому числі каталог координат.

Межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон встановлюються і по суходолу, і по водному простору.

Рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій.

Відомості про межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, межі обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів вносяться до Державного земельного кадастру.

За змістом статті 26 Закону № 858-ІV замовникам документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

Відповідно до абзацу 4 статті 47 Закону № 858-ІV проект землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природи заповідного фонду розробляються для біосферних заповідників, природних заповідників, національних природних парків, регіональних ландшафтні парків, ботанічних садів, дендрологічних парків, парків - пам`яток садів паркового мистецтва та зоологічних парків на землях та земельних ділянках, що включаються до складу цих територій без вилучення у землевласників землекористувачів.

Статтею 47 Закону № 858-ІV врегульовано, що рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій.

Статтею 19 Закону № 858-ІV визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать: а) організація та здійснення землеустрою, проведення інвентаризації земель та земельних ділянок усіх форм власності; б) організація та здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у межах та порядку, встановлених законом; в) координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності; г) інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм; ґ) вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

Відповідно до пунктів 34, 37 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо регулювання земельних відносин; прийняття рішень про організацію територій і об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягати особливій охороні; внесення пропозицій до відповідних державних органів щодо оголошення природних та інших об`єктів, що мають екологічну історичну, культурну або наукову цінність, пам`ятками природи, історії або культури, які охороняються законом, прийняття рішень про оголошення місцях масового розмноження та вирощування потомства дикими тваринам: сезону тиші з обмеженням господарської діяльності та добуванням об`єкті тваринного світу.

Висновки щодо правозастосування

Згідно з п. 58 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" від 28.04.2021 №1423-ГХ, який набрав чинності 27.05.2021, розділ X "Перехідних положень" Земельного кодексу України доповнено пунктом 24, у відповідності до якого з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення. Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Оскільки землі природно-заповідного фонду гідрологічного заказника "Комишитовий" не сформовані, межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду не визначені, існує формальна підстава для переходу таких земель у комунальну власність з дня набрання чинності пунктом 24 розділу X "Перехідних положень" Земельного кодексу України, тобто з 27.05.2021. А це, відповідно, змінить правовий статус земель та створить, у свою чергу, формальну підставу для можливості розподілу земель заказника на користь невизначеного кола осіб.

Отже, на Хорольську міську раду покладено обов`язок із організації проведення робіт із винесення меж гідрологічного заказника місцевого значення "Комишитовий" загальною площею 364 га, який знаходиться в адміністративних межах Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області за межами населеного пункту, та встановлення їх в натурі (на місцевості), а саме замовлення проекту землеустрою та здійснення контролю за його виготовленням.

Відповідачем не надано суду жодних доказів вжиття заходів щодо визначення меж гідрологічного заказника "Комишитовий" та встановлення їх в натурі (на місцевості), у зв`язку з чим відомості про земельну ділянку, на якій розташований вказаний гідрологічний заказник, не внесено до Державного земельного кадастру, кадастровий номер даної земельної ділянки відсутній, що створює загрозу нецільового використання території та об`єкта природно-заповідного фонду, здійснення в межах об`єкта природно-заповідного фонду забороненої господарської діяльності та можливість незаконного відчуження земельної ділянки під таким об`єктом; свідчить про протиправну бездіяльність органу місцевого самоврядування Хорольської міської ради щодо незабезпечення проведення робіт з винесення меж гідрологічного заказника та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Через тривалу бездіяльність відповідача щодо виконання вимог чинного законодавства на теперішній час межі гідрологічного заказника місцевого значення "Комишитовий" не визначені, територія об`єкта до даних Державного земельного кадастру не внесена, а тому існує небезпека використання земель території заказника не за цільовим призначенням. Відсутність встановлених меж в натурі гідрологічного заказника фактично унеможливлює збереження його природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу, у зв`язку з чим наявні підстави для зобов`язання відповідача вжити відповідних заходів по винесенню меж заказника та закріпити його межі в натурі (на місцевості).

Щодо органів, уповноважених здійснювати захист інтересів держави у спірних правовідносинах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 №159 "Про ліквідацію територіальних органів Міністерства охорони навколишнього природного середовища" припинено повноваження Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Полтавській області, до повноважень якого входило здійснення контролю за дотриманням законодавства у сфері організації, охорони та використання об`єктів природно-заповідного фонду.

Поряд із цим, питання забезпечення здійснення повноважень з охорони навколишнього природного середовища на місцевому рівні та передачі функцій від територіальних органів Міністерства охорони навколишнього природного середовища України урегульовано Законом України "Про внесення змін де деяких законодавчих актів України щодо оптимізації повноважень органів виконавчої влади у сфері екології та природних ресурсів, у тому числі т місцевому рівні".

Так, повноваження територіальних органів центрального органа виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовищ було передано обласним, Київській, Севастопольській міським державним адміністраціям.

Відповідно до статті 16 Закону № 2456-ХІІ державними органами управління в галузі охорони навколишнього природного середовища і використанні природних ресурсів є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує) формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласні Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республік] Крим з питань охорони навколишнього природного середовища та інші державні органи, до компетенції яких законами України віднесено здійснення зазначених функцій.

Відповідно до пункту 1 Указу Президента України "Про утворення військових адміністрацій" №68/2022 від 24.02.2022 утворено Полтавську обласну військову адміністрацію.

Таким органом на території Полтавської області на даний час діє Полтавська обласна військова адміністрація.

До структури Полтавської ОВА входить Департамент екології та природних ресурсів, основним завданням якого згідно положення, затвердженого розпорядженням обласної державної адміністрації від 22.01.2018 №49, є: забезпечення реалізації державної політики в сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів. Департамент відповідно до визначених галузевих повноважень виконує такі завдання: забезпечує реалізацію державної політики у сфері заповідної справи, здійснює управління та регулювання у сфері охорони і використання територій та об`єктів природо-заповідного фонду України на території Полтавської області.

Крім цього, відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію Центрального округу, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 02.02.2021 № 59, Держекоінспекція: здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства, зокрема про охорону і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду; звертається до суду із позовами щодо визнання протиправними дій чи бездіяльності фізичних і юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, органів державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових осіб.

Таким чином, уповноваженими державою органами у спірних правовідносинах є Державна екологічна інспекція Центрального округу, яка має повноваження звертатись до суду з метою реалізації повноважень у сфері охорони й збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду та Полтавська обласна військова адміністрація, яка є державним органом управління в галузі охорони навколишнього природного середовища і використання природних ресурсів.

Згідно зі статтею 131-1 Конституції України па прокуратуру покладено функції представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що представництв прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 (далі - Рішення Конституційного Суду України) державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Як пояснив позивач у дослідженому випадку, інтерес держави полягає у відновленні та захисту порушених інтересів держави, які полягають у неухильному дотриманні режиму охорони та використання об`єкта природно-заповідного фонду.

У відповідності до частин 3, 4, 5 статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах" потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Такими органами у дослідженому судом випадку є Полтавська обласна військова адміністрація та Державна екологічна інспекція Центрального округу.

З аналізу статті 23 Закону України "Про прокуратуру" випливає, що надавши прокурору повноваження представництва, законодавець визначив можливість органів прокуратури захищати державні інтереси, якщо уповноважений орган не здійснює або належним чином здійснює захист законних інтересів держави.

"Нездійснення захисту" проявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

У своїй Постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що прокурор, подаючи до суду позов, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, мас кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Зважаючи на вищезазначене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.

Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Як зазначено в позові керівником Лубенської окружної прокуратури, вказаний позов подано в інтересах держави в особі Полтавської обласної військової адміністрації та Державної екологічної інспекції Центрального округу, оскільки в ході реалізації повноважень, наданих органам прокуратури Конституцією України та Законом України "Про прокуратуру" було встановлено факт недотримання вимог природоохоронного законодавства, що проявляється у невинесенні меж гідрологічного заказника місцевого значення "Комишитовий" та незакріпленні його меж в натурі (на місцевості).

Про виявлені прокуратурою порушення законодавства в частині невстановлення меж гідрологічного заказника "Комишитовий" в натурі (на місцевості) відповідні суб`єкти владних повноважень належним чином повідомлені, проте належних заходів спрямованих на захист інтересів держави зазначеними органами не вжито.

Відповідно до листа Полтавської обласної військової адміністрації від 06.04.2023 за вих. № 02.1-05/1034 /а.с. 64/ діяльність останньої наразі зосереджена на виконанні Закону України "Про оборону України", "Про правовий режим воєнного стану" та інших актів законодавства, які регулюють коло суспільних правовідносин у сфері обороноздатності та забезпечення належної діяльності регіону в умовах воєнного стану, у зв`язку з чим орган не заперечує щодо захисту інтересів держави в суді органами прокуратури в порядку статті 23 Закону України "Про прокуратуру" щодо винесення меж гідрологічного заказника "Комишитовий" та закріплення їх в натурі (на місцевості).

З листа Державної екологічної інспекції Центрального округу від 16.05.2023 за вих. № 02.5-11/2191 /а.с. 58/ встановлено, що остання не має наміру звертатися до суду з позовною заявою про винесення меж гідрологічного заказника "Комишитовий" та закріплення їх в натурі (на місцевості). Просить Лубенську окружну прокуратуру вжити заходи прокурорського реагування шляхом звернення до суду з таким позовом.

З викладеного слідує, що порушені державні інтереси є незахищеними та допущена бездіяльність з боку зазначених органів державної влади, що відповідно до статті 131-1 Конституції України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру", покладає на органи прокуратури обов`язок здійснювати представництво інтересів держави в суді шляхом пред`явлення та підтримання даного позову.

З огляду на наведене, суд погоджується з доводами позивача про те, що в дослідженому випадку у прокурора є обґрунтовані підстави для пред`явлення позовної заяви в інтересах держави в особі Полтавської обласної військової адміністрації та Державної екологічної інспекції Центрального округу, у зв`язку із здійсненням останніми захисту інтересів держави неналежним чином.

Частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідач у ході розгляду справи доводи прокурора не спростував, не надав суду належних і допустимих доказів, що свідчили б забезпечення організації проведення робіт із винесення меж гідрологічного заказника місцевого значення "Комишитовий" загальною площею 364 га, який знаходиться в адміністративних межах Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області за межами населеного пункту, та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Зважаючи на встановлені у ході розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог прокурора повністю.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Отже, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України

В И Р І Ш И В:

Позов Керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області (вул. Старо-Троїцька, 13, м.Лубни, Лубенський район, Полтавська область) в інтересах держави в особі Полтавської обласної військової адміністрації (вул. Соборності, 45, м. Полтава, 36014, ), Державної екологічної інспекції Центрального округу (вул. Коцюбинського, 6, м. Полтава, 36039, ) до Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області (вул. 1 Травня, 4, м. Хорол, Полтавська область, 37800, ) про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області щодо незабезпечення проведення робіт з винесення меж гідрологічного заказника місцевого значення "Комишитовий" загальною площею 364 га, який знаходиться в адміністративних межах Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області за межами населеного пункту, та закріплення їх в натурі (на місцевості);

Зобов`язати Хорольську міську раду Лубенського району Полтавської області, відповідно до вимог чинного законодавства України забезпечити організацію проведення робіт із винесення меж гідрологічного заказника місцевого значення "Комишитовий" загальною площею 364 га, який знаходиться в адміністративних межах Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області за межами населеного пункту, та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.С. Шевяков