Справа № 160/23707/23
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2024-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сидоренко Д.В.
Обставини справи: 15.09.2023 року засобами поштового зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд (з урахуванням уточненого позову):
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу який дає право на пенсію за вислугу років працівникам освіти, період з 20.05.1990 року по 18.01.1996 року.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач звернулась до відповідача із заявою щодо перерахунку - допризначення пенсії, а саме призначення грошової допомоги, проте отримала відмову у проведенні обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та виплати, в звязку з відсутністю такого права згідно п.7-1 оскільки страховий стаж набутий на даній посаді складає 27 років 2 місяці та 23 дні. Позивач з такою відмовою не погоджується, що стало підставою звернення до суду.
Ухвалою суду від 10.10.2023 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.
Згідно довідки про доставку електронного листа до електронного кабінету ГУ ПФУ в Сумській області ухвала суду від 10.10.2023р. надіслана 01.11.2023р.
Станом на 30.01.2024 року відзив на позов від відповідача не надходив.
Статтею 261 КАС України визначенні особливості подання заяв по суті справи у спрощеному позовному провадженні, а саме відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі (ч.1). Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі (ч.2).
Відповідно до положень ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи обставини ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк (протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі) та законодавчу встановлену послідовність надання письмових заяв по суті, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
На підставі викладеного вище, суд зазначає, що останній вжив заходи, щодо належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні, у порядку визначеним КАС України.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
ОСОБА_1 перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду
України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 з січня 2023 року.
26.05.2023 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, що передбачена постановою КМУ від 23.11.2011 №1191 "Про затвердження Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати".
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 01.06.2023 року №78, ОСОБА_1 відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, що передбачена постановою КМУ від 23.11.2011 №1191 "Про затвердження Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати".

В рішенні від 01.06.2023 року №78 зазначено, що відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України Г загальнообов`язкове державне пенсійне страхування особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж статті Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, і мак страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а так якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за вік виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом день її призначення.

Враховуючи вищевикладене, відмовити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у проведенні перерахунку - допризначення пенсії, в зв`язку з відсутністю такого права згідно п.7 оскільки страховий стаж набутий на даній посаді складає 27 років 2 місяці та 23 дні.

У відзиві на позов, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зазначено зокрема наступне.

Відповідно до трудової книжки позивачки від 10.09.1981 ОСОБА_1 працювала за спірний період в Радгоспі ім. 50-річчя ВЛКСМ:

з 20.05.1990 по 10.07.1991 вихователем в дитячому садочку.

з 10.07.1991 по 18.01.1996 завідуючою дитячим садочком №3.

Також, в даний період роботи позивачки перебувала в декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х років: з 01.01.1994 по 31.12.1994 та з 01.01.1996 по 22.01.1996, що зараховано до загального страхового стажу.

Як вже зазначалося, Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюється постановою Кабінетом Міністрів України від 23.11.2011 №1191. Цим Порядком передбачено зарахування до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, періодів роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (далі Перелік). Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909, зокрема, розділом 1 Освіта підпункту Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років передбачені:

Найменування закладів і установ: Дошкільні навчальні заклади всіх типів

Найменування посад: директори (завідуючі), вихователі-методисти, вихователі, асистенти вихователів дошкільних навчальних закладів в інклюзивних групах, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи.

Зазначаємо та звертаємо увагу, що період роботи вихователем та завідуючою дитячого садочку в радгоспі з 20.05.1990 по 18.01.1996 не можна зарахувати до стажу що дає право на пенсію за вислугу років та виплату грошової допомоги, оскільки Радгоспі ім. 50-річчя ВЛКСМ не відноситься до державної та комунальної власності.

Позивачка не надає жодних довідок, що Радгоспі ім. 50-річчя ВЛКСМ відноситься до дошкільного навчального закладу державної та комунальної власності.

З огляду на вищезазначене періоди роботи з 20.05.1990 по 18.01.1996 не можуть бути зараховані до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років та виплату грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 розділу XV Закону.

Згідно даних трудової книжки, загальний стаж Позивача на день призначення пенсії за віком складає 40 років 06 місяців 11 днів, з них стаж роботи, який давав би право на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій 27 років 02 місяці 23 дні.

Враховуючи вищезазначене та у зв`язку з відсутністю у позивача на день призначення пенсії за віком 30-ти річного стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовлено у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, згідно з 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відтак, між сторонами є спірним зарахування ОСОБА_1 , періоду роботи з 20.05.1990 до 18.01.1996 на посаді вихователя дитячого садка та завідуючої при колгоспі «Україна» Апостолівського району Дніпропетровської області до спеціального страхового стажу.

Не погоджуючись із рішенням про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги,, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, суд зазначає наступне.

Суд керується приписами Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, а також застосовує положення законів та підзаконних нормативно-правових актів у відповідних редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191.

Пунктом 2 зазначеного Порядку встановлено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 (далі - Перелік № 909).

До вказаного Переліку № 909 входять посади вихователів та завідуючих дошкільних навчальних закладів всіх типів.

Відповідно до примітки 2 до Переліку № 909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Статтею 10 Закону України «Про освіту» передбачено, що в структуру освіти входить дошкільна освіта.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про дошкільну освіту» систему дошкільної освіти становлять дошкільні навчальні заклади незалежно від підпорядкування, типів і форми власності.

Так, згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 від 10.08.1981р., працювала:

Колгосп "Україна" Апостолівського району Дніпропетровської області:

- запис 12 - 20.05.1990 - переведено на посаду вихователя в дитячому садочку (наказ №9 від 20.05.90р.);

- запис 13 - 10.07.1991 - переведено на посаду завідуючої дитячого садочку №2 (наказ №9 від 10.07.91р.);

- запис 14 - 18.01.1996 - звільнено за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України (наказ №1 від 22.01.96р.).

Згідно архівної довідки від 21.02.2023 №Б-101-102-2023 виданої сектором архівної роботи комітету Апостолівської міської ради, в документах архівного фонду колгоспу "Україна" Апостолівського району Дніпропетровської області, в особових рахунках працівників зазначена ОСОБА_1 , 1991 відпрацьовано 328 днів дитячий садок №2, 1992 - 341 день дитячий садок №2, 1993 - 343 дні дитячий садок №2, 1994 - , 1995 - 123 дні дитячий садок №2, 1996 -.

Підставою для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги позивачці відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV є відсутність у позивача страхового стажу в календарному обчисленні необхідного для призначення грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій, а саме 30 років.

Між сторонами є спірним зарахування ОСОБА_2 періоду роботи з 20.05.1990 по 18.01.1996 на посаді вихователя дитячого садка та завідуючої при колгоспі «Україна» Апостолівського району Дніпропетровської області до спеціального страхового стажу.

Як зазначено відповідачем-2 у відзиві на позов, період роботи вихователем та завідуючою дитячого садочку в радгоспі з 20.05.1990 по 18.01.1996 не можна зарахувати до стажу що дає право на пенсію за вислугу років та виплату грошової допомоги, оскільки Радгоспі ім. 50-річчя ВЛКСМ не відноситься до державної та комунальної власності.

Таким чином, суд, досліджуватиме питання правомірності незарахування відповідачем періоду роботи з 20.05.1990 по 18.01.1996 ОСОБА_1 , на посаді вихователя дитячого садка при колгоспі «Україна» Апостолівського району Дніпропетровської області до спеціального страхового стажу.

Відповідно до статей 16, 18 Закону Української PCP «Про народну освіту» від 28.06.1974, що діяв на час роботи позивачки у вказаний період, з метою створення найсприятливіших умов для виховання дітей дошкільного віку і подання необхідної допомоги сім`ї створюються дитячі ясла, дитячі садки, дитячі ясла-садки загального і спеціального призначення та інші дитячі дошкільні заклади. Влаштування дітей у дитячі дошкільні заклади провадиться за бажанням батьків або осіб, які їх замінюють. Дитячі дошкільні заклади організовувались виконавчими комітетами районних, міських, селищних і сільських Рад народних депутатів, а також з їх дозволу державними підприємствами, установами та організаціями, колгоспами, іншими кооперативними та іншими громадськими організаціями.

Таким чином, в період роботи позивачки з 20.05.1990 по 18.01.1996 в Україні визнавалось дві форми власності: соціалістична та особиста. Колгоспи відносились до соціалістичної власності, а не до особистої.

Відповідно до статті 10 Конституції УРСР від 20.04.1978 основу економічної системи України становить соціалістична власність на засоби виробництва у формі державної (загальнонародної) і колгоспно-кооперативної власності.

Стаття 11 Конституції УРСР визначала, що у виключній власності держави є: земля, її надра, води, ліси. Державі належать основні засоби виробництва в промисловості, будівництві і сільському господарстві, засоби транспорту і зв`язку, банки, майно організованих державою торговельних, комунальних та інших підприємств, основний міський житловий фонд, а також інше майно, необхідне для здійснення завдань держави.

Зважаючи на те, що в цей період колгоспи відносились до соціалістичної власності, а не до особистої, вказаний період роботи позивачки прирівнюється до роботи в закладах державної та комунальної власності.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 31.01.2019 у справі №466/2943/17 (адміністративне провадження №К/9901/21027/18).

На основі вищевикладеного, суд зазначає, що стаж роботи позивачки в період з 20.05.1990 по 18.01.1996 безпідставно не зарахований відповідачем до стажу працівника освіти, що дає право на призначення і виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

З огляду на викладене рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 01.06.2023 року №78 є протиправним та підлягає скасуванню.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Суд вважає, що за таких обставин справи доцільним є зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 20.05.1990 по 18.01.1996 на посаді вихователя дитячого садка колгоспу «Україна» Апостолівскього району Дніпропетровської області до спеціального страхового стажу роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 "Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Вирішуючи питання щодо органу Пенсійного фонду, який має обов`язок щодо поновлення порушеного права позивача, суд зазначає, що пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005р. № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У зв`язку із чинністю вказаної вище норми Порядку №22-1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області розглянуто заяву позивача про призначення грошової допомоги у розмірі її десяти місячних пенсій відповідно до Закону №1058, який у розглянутому спорі є органом, що призначає пенсію.

Таким чином, суд зобов`язує саме Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області вчинити дії, направлені на поновлення порушених ним прав позивача.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як свідчать матеріали справи, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Відповідно до ч.5ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

На підставі ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити частково .

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (, 40030, СУМСЬКА область, місто СУМИ, вулиця ПУШКІНА, будинок 1) від 01.06.2023 року №78 про відмову ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги, що передбачена постановою КМУ від 23.11.2011 №1191 "Про затвердження Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (, 40030, СУМСЬКА область, місто СУМИ, вулиця ПУШКІНА, будинок 1) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), період роботи з 20.05.1990 року по 18.01.1996 рік на посаді вихователя та завідуючої дитячого садка колгоспу «Україна», Апостолівського району, Дніпропетровської області до спеціального страхового стажу роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В іншій частині позовної заяви відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (, 40030, СУМСЬКА область, місто СУМИ, вулиця ПУШКІНА, будинок 1) області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко