Справа № 480/7784/23
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 січня 2024 року Справа № 480/7784/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гелети С.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/7784/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в особі командира (з основної діяльності) капітана Збройних Сил України Реви Віталія Анатолійовича про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 під час проходження військової служби в результаті пожежі втратив закріплений за ним ручний кулемет, транспортну сумку, гумові чоботи, захисний плащ, каску, бронежилет та всі особисті речі. Позивач зазначає, що пожежа сталась в результаті самозаймання, а через відсутність засобів для гасіння пожежі, можливості загасити своєчасно вогонь без шкоди для життя та здоров`я у військовослужбовців не було. Позивач зазначає, що не повинен нести відповідальність за втрачене майно, враховуючи те, що відповідальність за втрату майна повинен нести командир військової частини, який здійснював прийом бліндажу та всієї території місця розташування без оформлення належних документів, на території бліндажу, де сталася пожежа, були відсутні первинні засоби пожежогасіння та відсутнє визначене місце для зберігання зброї. У зв`язку із знищенням майна стосовно військовослужбовців, в т.ч. і позивача, було проведено службове розслідування та винесено спірний наказ, яким позивача притягнуто до матеріальної відповідальності, утримано суму коштів вартості втраченого майна, позбавлено премії за березень 2023 року.
Відповідачем надіслано до суду відзив на позовну заяву (а.с.54), в якому проти позовних вимог заперечує, просить відмовити в їх задоволенні. Зазначає, що позивача було притягнуто до відповідальності правомірно у зв`язку з тим, що на ВОП Ковпак під місце зберігання зброї було облаштовано один з бліндажів, куди військовослужбовці згідно керівних документів зобов`язані здавати зброю. В супереч Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 року № 359 (далі - Інструкція), позивач залишив зброю у не відведеному для цього місці, що слугувало подальший її втраті під час пожежі. Відповідач зазначає, що відповідальність за зберігання зброї покладено на військовослужбовців.
За результатами розгляду скарги ОСОБА_1 , військовою частиною НОМЕР_3 було проведено перевірку та встановлено, що службове розслідування проведене у відповідності до вимог наказу Міністерства оборони України № 608 від 21.11.2017 року Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України та з дотриманням вимог Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі. Обставини, викладені в скарзі свого підтвердження не знайшли, а тому відсутні підстави для скасування наказу командира військової частин НОМЕР_1 № 33 від 28.03.2023.
Судом було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у відповідача витребовувались докази. Судом відмовлено у задоволенні заяви представника військової частини НОМЕР_3 про залучення військової частини НОМЕР_3 до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Матеріалами справи встановлено, що наказом командира військової частини від 26.02.2022 № 26 ОСОБА_1 було зараховано до особового складу та призначено на посаду у військовій частині НОМЕР_1 (а.с.86). Згідно відомостей книги видачі зброї та боєприпасів роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , позивачу було видано відповідну зброю (а.с.103).
Командиром роти вогневої підтримки 08.02.2022 було подано рапорт командиру ВЧ НОМЕР_1 про призначення проведення службового розслідування у зв`язку із тим, що 08.02.2023 о 16:30 на ВОП "Ковпак" сталася пожежа одного з бліндажів внаслідок займання стелі, внаслідок пожежі було пошкоджено зброю та індивідуальні засоби захисту, в т.ч. і позивача (а.с.92).
На підставі рапорту була направлена доповідь командиру військової частини НОМЕР_4 від 08.02.2023 про події, кримінальні правопорушення, які скоєні військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 . В доповіді було повідомлено про подію, яка сталася, місце події, найменування військового підрозділу, осіб, причетних до події, наслідки, інформацію про осіб, що причетні до події та попередні висновки про причини та завдані збитки (а.с 93-94).
Наказом від 08.02.2023 № 41 було призначено комісію для проведення службового розслідування за фактом пожежі на ВОП "Ковпак" (а.с. 80).
На підставі рапорту від 28.02.2023 про продовження терміну службового розслідування (а.с. 95) наказом від 28.02.2023 №60 продовжено строк проведення службового розслідування на 30 днів (а.с. 96).
За результатами службового розслідування 28.03.2023 було затверджено акт проведення службового розслідування № 657 від 28.03.2023. (а.с. 59-79).
Під час проведення службового розслідування було встановлено, що внаслідок займання стелі одного з бліндажів від труби печі польової на ВОП "Ковпак", яка сталася 08.02.2022 було знищено майно, а саме зброя, закріплена за позивачем, військовий квиток позивача, сумка транспортна, чоботи гумові, плащ захисний ОП-1 загальновійськового захисного комплекту.
Матеріалами справи підтверджується, що під час службового розслідування були відібрані пояснення військовослужбовців, в т.ч. і позивача, стосовно події, що сталася 08.02.2023, що спростовується твердження позивача про неповідомлення його про проведення службового розслідування. Так, ОСОБА_1 було надано пояснення, згідно яких позивач зазначив, що 08.02.2023 близько 16 год.30хв. позивач знаходився на відпочинку в бліндажі на ВОП Ковпак. Позивача про пожежу повідомив інший військовослужбовець, який забіг до бліндажа. Разом із іншими військовослужбовцями, позивач почав гасити пожежу до приїзду пожежної машини, але у зв`язку із сильною пожежею та ризиком для життя військовослужбовців, у ОСОБА_1 не було можливості врятувати з бліндажу зброю та речі, які закріплені за позивачем (а.с.114).
Із висновками акта проведення службового розслідування позивача було ознайомлено 02.06.2023, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 79).
Позивачем 06.06.2023 була подана до командира іншої військової частини НОМЕР_3 скарга на прийнятий наказ ВЧ НОМЕР_1 від 28.03.2023 №33 (а.с. 26).
За результатами розгляду скарги позивачу скарга залишена без задоволення, а оспорюваний наказ визнано правомірним, про що позивачу надана відповідь від 06.07.2023 №2291 (а.с.29).
Позивач не погоджується із прийняттям спірного наказу від 28.03.2023 №33, у зв`язку із чим звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися, суд зазначає наступне.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-XII).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частиною 4 статті 2 Закону № 2232-XII визначено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут).
Положеннями ст. 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Згідно зі ст. 26 Статуту військовослужбовців залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10. 019 № 160-ІХ (далі - Закон № 160-ІХ).
За приписами пункту 4 статті 1 Закон № 160-ІХ матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.
Згідно зі ч. 1 ст. 3 Закону № 160-ІХ підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
За унормуванням ч. 2 ст. 8 Закону № 160-ІХ у разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 3акону № 160-ІХ умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
Частиною 1 ст. 6 Закону № 160-ІХ визначено, що особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:
1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;
2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;
3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;
4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;
5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.
Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону№ 160-ІХ особа за шкоду, завдану розкраданням або втратою озброєння, зброї та боєприпасів до неї, несе підвищену матеріальну відповідальність у кратному співвідношенні до вартості такого майна, але не більше десятикратного розміру. Перелік озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості, визначається Кабінетом Міністрів України.
Отже для притягнення до матеріальної відповідальності необхідна наявність всіх умов, що передбачені Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» та які доведені матеріалами службового розслідування.
У свою чергу висновок за результатами службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин причинення шкоди, встановлення наявності (або відсутності) у діянні складу порушення, вирішення питання щодо наявності (або відсутності) підстав для притягнення його до відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі.
Також в Акті службового розслідування зазначено, що відповідно п. 2. розділу Х Інструкції «Про організацію обліку, зберігання і видачу стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних силах України» (затв. Наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 № 359 (далі - Інструкція № 359 ) військовослужбовці отриману стрілецьку зброю та боєприпаси повинні постійно тримати при собі.
У разі тимчасового виходу (виїзду) військовослужбовців до населених пунктів, у тому числі тих, що не належать до району відповідальності підрозділу, для вирішення особистих чи службових питань стрілецька зброя та боєприпаси здаються відповідальному за облік стрілецької зброї і боєприпасів підрозділу або черговому підрозділу з внесенням відповідних змін до опису зброї, яка зберігається у шафі (ящику).
Зі змісту наказу слідує, що втрата військового майна сталася внаслідок неналежного виконання позивачем службових обов`язків, передбачених статтею 1 Статуту Внутрішньої служби ЗСУ, яке створило передумови до втрати зброї, а також наявності у діях позивача вини у формі непрямого умислу.
Так, судом враховується, що в даному випадку, підставою для притягнення позивача до матеріальної відповідальності став факт пожежі в бліндажі, внаслідок якої було знищено майно, що було закріплено за позивачем, а саме зброя та речове майно (сумка транспортна, чоботи гумові, плащ захисний).
Разом із тим, суд зазначає, що обставини, які стосуються наявності вини позивача у вчиненні правопорушення, матеріалами справи не підтверджуються, в акті службового розслідування не відображені, висновки, викладені в спірному наказі є передчасними, з огляду на наступне.
Відповідно до змісту акту службового розслідування, перевіряючими лише відображено факт пожежі в бліндажі та факт знищення майна, що закріплено за позивачем. При цьому ні обставини виникнення пожежі, ні осіб, які вчинили таке діяння службовим розслідування не встановлено, в акті не відображено.
В письмових поясненнях, наданих командиру РВП А7319, позивач зазначає, що на даху бліндажу виникла пожежа, військовослужбовці, в т.ч. і позивач, вчинили дії щодо її гасіння, але після загоряння бліндажу всередині унеможливило в повному обсязі винести майно, в т.ч. і зброю, закріплену за позивачем.
У відзиві на позов відповідач зазначає, що на ВОП «Ковпак» було обладнане місце для зберігання зброї, і після чергування військовослужбовці повинні здати зрою для зберігання. Крім того, про наявність обладнання сховищем для зберігання зброї і обов`язок позивача щодо передачі після чергування відповідальній особі на зберігання зброї зазначено у листі ВЧ НОМЕР_3 від 06.07.2023 №2291, який надано позивачу після розгляду скарги на прийнятий відповідачем наказ №33 від 28.03.2023.
Судом витребовувалися у відповідача докази стосовно наявності станом на 08.02.2023 на ВОП "Ковпак" приміщення (сховища, намету, кімнати, тощо) для зберігання зброї та можливості військовослужбовця залишати зброю на зберігання (накази, рапорти, тощо), також наказ про призначення відповідальної особи за прийняття та зберігання зброї (станом на 08.02.2023).
На виконання вимог ухвали суду відповідачем надано суду лише наказ №240 від 21.12.2022 про призначення матеріально-відповідальними особами військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 .
Разом із тим, документів стосовно наявності станом на 08.02.2023 на ВОП "Ковпак" приміщення (сховища, намету, кімнати, тощо) для зберігання зброї та можливості військовослужбовця залишати зброю на зберігання (накази, рапорти, тощо) відповідачем не надано, матеріали справи не містять. Крім того, під час службового розслідування такі обставини не відображені в матеріалах службового розслідування.
При цьому судом враховується, що саме службовим розслідуванням повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.
Суд зазначає, що під час проведення службового розслідування в акті від 28.03.2023 взагалі не відображено та не встановлено особи, якими було допущено порушення, що призвело до виникнення пожежі, особи, які були відповідальні за дотримання відповідних протипожежних норм у бліндажі, в якому сталася пожежа, обставини, причин та умови, що сприяли виникненню пожежі на ВОП «Ковпак», не встановлена особа, дії якої спричинили виникнення пожежі в бліндажі. Разом із тим, матеріали справи вказують на те, що саме знищення зброї, закріпленої за позивачем перебуває у причинному зв`язку з виникненню пожежі у бліндажі.
Крім того, матеріалами справи підтверджується, що у зв`язку із пожежею та знищення майна до командира ВЧ НОМЕР_3 , командира тактичної групи « ІНФОРМАЦІЯ_1 », начальнику Сумського зонального відділу Військової служби правопорядку 08.02.2023 заступником командира ВЧ НОМЕР_1 начальником штабу-першим було направлено письмова доповідь за №156 про події, кримінальні правопорушення, які скоєні військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 .
В подальшому, відповідно до листа №825/8733/В3 від 29.09.2023 відповідача було повідомлено, що після проведення службового розслідування на адресу ТУ ДБР м.Полтава направлено повідомлення про виявлення в діях військовослужбовців , в т.ч. і позивача, ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 412 КК України (вих..№1287 від 18.06.2023, №1288 від 18.06.2023, №1289 від 18.06.2023). ТУ ДБР м.Полтава 13.07.2023 внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 412 КК України.
Також у листі від 29.09.2023 командиром ВЧ НОМЕР_5 зазначено, що встановити повні обставини, причин та умови, що сприяли виникненню пожежі на ВОП «Ковпак» та знищення військового майна та зброї можливо в ході проведення досудового розслідування, внесеному до ЄРДР під час проведення слідчих дій та відповідних кримінальних експертиз.
Матеріалами справи підтверджується, що ТУ ДБР м.Полтава внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 412 КК України, при цьому опис обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення зазначена також інформація стосовно позивача у зв`язку із порушенням правил зберігання військового майна.
Таким чином матеріалами справи підтверджується, що з 08.02.2023 відповідачем направлялися документи, в яких зазначається про наявність в діях військовослужбовців, в т.ч. і позивача ознак кримінального правопорушення і станом на 13.07.2023 відповідні відомості по ч. 2 ст. 412 КК України внесені до ЄРДР.
Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі у разі притягнення особи, яка завдала шкоду, до кримінальної відповідальності відшкодування шкоди здійснюється шляхом пред`явлення військовою частиною, установою, організацією, закладом цивільного позову в кримінальному провадженні в порядку, встановленому законом.
В даному випадку, ч. 1 ст. 10 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі передбачено, що відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.
Таким чином спірний наказ винесено передчасно відповідачем, оскільки за наявності обставин порушення кримінального провадження за фактом виникнення 08.02.2023 пожежі у разі притягнення позивача до кримінальної відповідальності відшкодування шкоди повинно здійснюватися шляхом пред`явлення військовою частою цивільного позову в межах кримінального провадження стосовно позивача.
Оцінюючи наведені обставини у сукупності, суд зазначає, що відповідачем передчасно зроблено висновок про наявність у діях позивача вини та протиправної поведінки, у неналежному виконанні службових обов`язків, передчасний висновок щодо наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою позивача і завданою шкодою. Відсутність проведення повного та об`єктивного службового розслідування, а також не встановлення обставин, причин та умов, що сприяли виникненню пожежі по ВОП «Ковпак» відповідачем здійснено не було, оскільки командиром ВЧ НОМЕР_5 у листі від 29.09.2023 зазначено про можливість встановлення таких обставин виключно під час проведення слідчих дій та відповідних кримінальних експертиз, про що зазначено вище.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині скасування спірного наказу стосовно позивача щодо відшкодування матеріальних збитків, судом визнається правомірним, наказ прийнято передчасно стосовно позивача, а стягнення збитків з позивача повинно вирішуватися у відповідності до ч. 5 ст. 10 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі.
Також у зв`язку із притягненням до матеріальної відповідальності спірним наказом також було позбавлено позивача щомісячної премії за березень 2023р. Враховуючи те, що судом визнано передчасним притягнення до матеріальної відповідальності позивача, вимоги про нарахування та виплату премії за березень 2023 року є похідною від вимоги про скасування наказу про притягнення до матеріальної відповідальності, то суд вважає, що вона також підлягає задоволенню.
У відповідності до ч.2 ст. 9 КАС України з метою відновлення порушеного права вважає за потрібне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу суму премії за березень 2023 року.
Стосовно позовних вимог про нарахування та виплати позивачу, крім премії, додаткової винагороди, суд відмовляє у їх задоволенні, враховуючи те, що спірним наказом позивача не позбавлено додаткової винагороди. Такі вимоги позивачем не обґрунтовані, заявлені передчасно.
Крім того, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про повернення грошових коштів в сумі, яка була стягнута на день розгляду позову внаслідок їх передчасності, оскільки, ч.3 ст.14 Закону №160-ІХ передбачено, що у разі скасування наказу про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності стягнені з особи кошти та/або добровільно передане нею рівноцінне майно чи внесені кошти повертаються цій особі, про що видається відповідний наказ.
Тобто, у разі скасування наказу про притягнення позивача до матеріальної відповідальності стягнуті з нього кошти будуть йому повернуті, про що має бути виданий відповідачем відповідний наказ.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в особі командира (з основної діяльності) капітана Збройних Сил України Реви Віталія Анатолійовича про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати пп. 5.3, 5.9 п.5 наказу військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) «Про результати службового розслідування за фактом пожежі на ВОП Ковпак, яка сталася 08 лютого 2023 року в Кролевецькій громаді, Конотопського району, Сумської області» від 28.03.2023 №33 стосовно ОСОБА_1 .
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ., і.к. НОМЕР_6 ) нарахувати та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , і.к. НОМЕР_7 ) премію за березень 2023 р., з урахуванням виплачених сум.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Гелета