Справа № 420/18200/22
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2024-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

26 січня 2024 року м. Одеса
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.02.2023 року по справі № 420/18200/22 позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено, а саме:

- визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року;

- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року.

25.01.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про визнання протиправною дію суб`єкта владних повноважень на виконанням рішення суду у справі № 420/18200/22 (в порядку ст. 383 КАС України).

На обґрунтування цієї заяви позивач зазначив, що на виконання вказаного рішення суду відповідачем була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення за періоди з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року в розмірі 4503,23 грн., що підтверджується Розрахунком сум індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 від 06.09.2023р. вих. №1934. Позивач вважає, що сума виплаченої індексації не відповідає вимогам чинного законодавства тому, що індексація грошового забезпечення, яка обчислюється з урахуванням базового місяця січень 2008 року, має здійснюватися наростаючим підсумком за період з січня 2008 року по 28.02.2018 року. Відповідач протиправно «обнулює» індексацію у березні 2014 року та у січні 2016 року, що відображено у таких показниках Розрахунку як коефіцієнт у відсотках та сума індексації, де записані їх нульові значення. Таким чином відповідач протиправно визначає березень 2014 року та січень 2016 року як нові базові місяці, з яких знов починає зріст індексації грошового забезпечення. Такий розрахунок індексації грошового забезпечення не відповідає рішенню суду. Тобто, рішення суду, яким зобов`язано Відповідача перерахувати та виплатити мені індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця - січень 2008 року, яка повинна здійснюватися наростаючим підсумком за період з січня 2008 року по 28.02.2018 року без застосування інших базових місяців, відповідачем не виконане.

Також позивач вказує, що 09.01.2024 року він звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з заявою, в якій просив суд встановити судовий контроль за виконанням рішення та зобов`язати відповідача подати звіт про виконання даного судового рішення. Одеський окружний адміністративний суд відмовив йому у задоволені заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду ухвалою від 18.01.2024 року, а тому позивач вважає, що строк звернення до суду з даною заявою, передбачений частинами 4 та 5 статті 383 КАС України, ним не пропущений.

Розглянувши матеріали вказаної заяви, суд доходить висновку, що заява належить поверненню заявнику, з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відповідно до пункту дев`ятого частини другої статті 383 КАС України у такій заяві зазначаються документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

З аналізу викладених положень, вбачається, що на позивача покладено обов`язок сплати судового збору за подання відповідної заяви до суду як процесуальним законодавством, так і Законом України «Про судовий збір».

До вказаної заяви позивачем долучено копію посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.

Відповідно до п. 9 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Разом з цим, суд не визнає цю копію посвідчення належним та допустимим доказом підтвердження статусу особи з інвалідністю ІІ групи, оскільки з посвідчення вбачається, що «пред`явник цього посвідчення є особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни до 01.10.2023 р.».

Враховуючи викладене, позивачем, в порушення вимог пункту дев`ятого частини другої статті 383 КАС України, не надано документ про сплату судового збору.

Відповідно до ч.4 ст.383 КАС України, заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

З наданих заявником доказів вбачається, що останній дізнався про порушення своїх прав з Розрахунку сум індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 від 06.09.2023р. вих. №1934, однак із заявою в порядку ст.383 КАС України звернувся до суду лише 25.01.2024, тобто з пропуском десятиденного строку звернення до суду, що передбачено ч.4 ст.383 КАС України.

Докази поважності причин строку звернення до суду із заявою в порядку ст.383 КАС України відсутні.

Таким чином, суд доходить висновку, що позивачем не дотримано вимоги п.9 ч.2 та ч.4 статті 383 КАС України.

Відповідно до вимог абзацу другого частини п`ятої статті 383 КАС України, у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, така заява ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Таким чином, оскільки заявником не дотримано вимоги ст.383 КАС України, суд дійшов висновку про повернення заяви заявнику без розгляду.

Керуючись ст. 383 КАС України, суд, -

Керуючись ст. ст. 294, 295,297, 383 КАС України суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про визнання протиправною дію суб`єкта владних повноважень на виконанням рішення суду у справі № 420/18200/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки передбачені статтями 295, 297 КАС України.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 256 КАС України.

Суддя Г.В. Лебедєва