Справа № 580/12122/23
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2024-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 січня 2024 року Справа № 580/12122/23

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Руденко А. В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

19.12.2023 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач 2) та Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі відповідач 3), в якій просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не зарахування періодів роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 роботи в Російській Федерації за призовом з 01.01.1992 по 09.12.1994;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 18.04.2023 №79 про відмову у призначенні пенсії позивачу;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 79 від 28.09.2023 про відмову у призначенні пенсії позивачу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати позивачу до загального трудового стажу період роботи з 01.01.1992 по 09.12.1994 на території Російської Федерації за призовом та призначити пенсію з дати звернення позивача за її призначенням.

Ухвалою від 25.12.2023 суддя залишив без руху позовну заяву та надав десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності причин його пропуску.

Позивач на усунення недоліків позовної заяви 26.01.2024 надав заяву про поновлення строків звернення до суду, в якій зазначив, що 11.04.2023 звернувся до пенсійного орган із заявою щодо призначення пенсії у зв`язку з досягненням 60-річного віку. За результатом розгляду заяви отримав лист від 18.04.2023 № 2300-0204-8/26580, відповідно до якого рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 79 позивачу відмовлено в призначенні пенсії. Не погодившись із зазначеним рішенням відповідача 2 позивач з метою досудового врегулювання спорів звернувся 02.05.2023 з заявою до відповідача 1, в якій просив надати обґрунтовану відповідь щодо неврахування довідки Територіального центру від 13.04.2023 та надав військовий квиток. За результатом розгляду заяви позивач отримав лист від 31.05.2023 № 6193-5561/п-02/8-2300/23, відповідно до якого підставою відмови у призначенні пенсії слугує рішення відповідача 2 від 18.04.2023 №79. Також позивач звернувся із заявою до відповідача 2, в якій просив вказати на підставі яких документів йому не було зараховано до страхового стажу службу в армії та чому не врахована довідка Територіального центру від 13.04.2023 № 865. На зазначене звернення відповідач 2 надав лист від 11.08.2023 № 29111-26710/П-02/8-1700/23, згідно з яким відповідач 2 не має необхідних документів для надання відповіді та йому необхідно звернутися до відповідача 1. Тобто, звернення позивача від 30.06.2023 було розглянуто відповідачем 1 та останній надав відповідь листом від 31.08.2023 № 10721-11174/п-03/8-2300/23. Крім того, 26.09.2023 позивач звернувся до Пенсійного фонду України із заявою щодо визнання дії відповідачів 1 та 2 неправомірними та зарахувати до трудового стажу позивача службу в збройних силах в період 10.05.1982 по 21.05.1984 та період роботи в Російській Федерації з 01.01.1992 по 09.12.1994. Однак, не отримавши відповіді, позивач 18.11.2023 звернувся до Пенсійного фонду України з заявою надати відповідь на своє звернення від 26.09.2023. Відповідь позивач отримав 07.12.2023, в якій зазначено, що позивачу до трудового стажу зараховано службу в збройних силах за період 10.05.1982 по 21.05.1984 та відмовлено в зарахуванні до трудового стажу період роботи в Російській Федерації за період з 01.01.1992 по 09.12.1994 в зв`язку з виходом Російської Федерації з Угоди, трудовий стаж становить 27 років та 02 місяці. Таким чином, стверджує позивач, за період досудового врегулювання спору йому до трудового стажу було зараховано період перебування в збройних силах з 10.05.1982 по 21.05.1984 та відмовлено з зарахуванні до стажу період роботи в Російській Федерації з 01.01.1992 по 09.12.1994. Тому, 19.12.2023 позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Розглянувши заяву позивача про поновлення строку звернення до суду, суддя зазначає таке.

Згідно з частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що 18.04.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області прийняло рішення №79, яким відмовило позивачу в призначенні пенсії.

У позовній заяві позивач зазначив, що 18.04.2023 отримав відповідь відповідача 1 № 2300-0204-8/26580, в якій зазначено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 18.04.2023 №79 йому відмовлено в призначенні пенсії.

Тобто, позивач дізнався про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області рішення від 18.04.2023 №79 того ж дня 18.04.2023, отримавши лист Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 18.04.2023 № 2300-0204-8/26580 на своє звернення від 11.04.2023.

До суду з вимогою визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 18.04.2023 №79 про відмову у призначенні пенсії позивач звернувся 19.12.2023, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

Посилання відповідача на звернення до пенсійних органів, як на підставу поважності пропуску строку звернення до суду, суддя вважає неповажною з огляду на те, що дізнавшись 18.04.2023 з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 18.04.2023 № 2300-0204-8/26580 про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області рішення від 18.04.2023 №79 та отримавши оскаржуване рішення, позивач дізнався підстави відмови у призначенні пенсії та мав реальну можливість звернутися до суду за захистом своїх прав.

Суддя зауважує, що в спірному випадку законом не визначено обов`язковість досудового врегулювання, тому звернення до відповідача для досудового врегулювання спору у випадку, що розглядається, не може бути визнано судом як поважна причина пропуску строку звернення до суду.

Отримання позивачем відповідей на його звернення не змінюють момент, з якого позивач дізнався про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у спірному випадку.

При цьому, позивач не надав жодних пояснень з приводу того, які обставини непереборної сили заважали йому після отримання 18.04.2023 листа відповідача 1 від 18.04.2023 № 2300-0204-8/26580 із додатком копією рішення відповідача 2 від 18.04.2023 № 79, звернутись до суду за захистом свої прав та інтересів у передбачений законодавством строк.

Слід зазначити, що застосовуючи строки у сфері соціального забезпечення, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом Пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку, якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде уже способом реалізації права на судовий захист. Згідно з Конституцією України право особи на соціальний захист гарантується, в першу чергу, статтею 46, а право на судовий захист, зокрема, - статтями 55 та 124.

Строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд у випадку визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними.

Слід зазначити, що строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (рішення Європейського суду з прав людини у справі Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини у справі Перез де Рада Каванілес проти Іспанії від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Суддя роз`яснює, що правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку поважних причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин, вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Так, ч. 2 ст. 123 КАС України встановлено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З огляду на те, що позивач пропустив 6-ти місячний строк звернення до суду, а зазначені у заяві позивача про поновлення строку звернення до суду підстави пропуску такого строку суддя вважає неповажними, суддя дійшов висновку про повернення позивачу позовної заяви в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 18.04.2023 №79 про відмову у призначенні пенсії позивачу.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 169, 123, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити дії повернути позивачеві в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 18.04.2023 №79 про відмову у призначенні пенсії позивачу.

2. Роз`яснити позивачеві, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Алла РУДЕНКО