Справа № 585/190/24
Суддя: Євлах О. О.
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 585/190/24
Номер провадження 2-а/585/15/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - Євлах О.О.,

за участі:

секретаря судового засідання - Безручко О.П.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Шунько О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ,

до

відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 Сумської області,

вимоги позивача: про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції сторін.

1. 16 січня 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

2. Позов обґрунтував тим, що т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесено постанову № 455 від 11.12.023 року, у якій його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 5100 грн. вважає, що оскаржувана Постанова є незаконною, винесеною з порушенням вимог чинного законодавства України. Він адміністративного правопорушення не скоював, і такого наміру не мав. 11.12.203 року він перебував на своєму робочому місці. Близько 11 год. приїхали працівники відповідача і повідомили, що буде проводитися перевірка ведення військового обліку. При цьому з жодним розпорядчим документом про проведення перевірки ведення військового обліку у старостинському окрузі його не було ознайомлено, і при безпосередньому проведені перевірки ніяких організаційно-розпорядчих документів щодо утворення комісії з перевірки , затвердження її персонального складу та з яких саме питань буде перевірка йому не надали. За результатами перевірки йому не було вручено жодного документу. 03.01.2024 року на його адресу прийшов лист від ІНФОРМАЦІЯ_1 у якому виявилася Постанова № 455 за справою про адміністративне правопорушення від 11 грудня 2023 року. Розгляду адміністративної справи та складення на нього Постанови мало передувати складення на нього адміністративного Протоколу, але жодного складеного на нього Протоколу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 210-1 КУпАП працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 він не отримував. Його не ознайомили з складеним протоколом про адміністративне правопорушення, не запропонували надати йому пояснення з приводу питань за якими проводилася перевірка, не роз`яснено його права та обов`язки. Після проведення перевірки йому протоколу про адміністративне правопорушення так і не було вручено, про дату та час розгляду відносно нього адміністративної справи його не повідомлялося. Справи про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Вважає, що діями відповідача при розгляді справи було грубо порушено вимоги чинного законодавства та його права. Він не був ознайомлений зі змістом протоколу, позбавлено можливості з`явитися на розгляд справи, де вирішувалося питання притягнення до адміністративної відповідальності, позбавили законного права скористатися наданим йому законом правом на захист. Відповідачем не забезпечено його право - як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності бути присутнім при розгляду справи про адміністративне правопорушення, і відповідно, він був позбавлений права заявляти клопотання, давати пояснення, скористатися правом на захист тощо. Жодних доказів, які б підтверджували факт його адміністративного правопорушення, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 йому не надавалися, він з ними не ознайомлювався.

Тому просив визнати протиправною та скасувати та скасувати Постанову № 455 за справою про адміністративне правопорушення від 11.12.2023, винесену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , у якій його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 210-1 КУпАП, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210-1 КУпАП.

3. Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

4. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на викладені в позові обставини. Додатково пояснив, що ніякого акту перевірки йому не видавали і не ознайомлювали з ним.

5. Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Пояснення надав аналогічні змісту позовної заяви.

6. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяв про відкладення розгляду справи чи заперечень проти позову від нього до суду не надійшло.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин.

7. Судом встановлено, що до суду звернувся ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.10-13).

8. В постанові № 455 за справою про адміністративне правопорушення від 11 грудня 2023 року зазначено, що згідно п.24 ПКМУ № 1487 від 30.12.2022 року з метою забезпечення персонально-первинного обліку в/обліку, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють організацію в/обліку в омс. На вимогу п.8 ПКМУ № 1487, організація в/о в омс покладається на відповідних керівників. 11.12.2023 року було проведено перевірку стану ведення в/о призовників, в/з та резервів та виявлено, що в/о ведеться з грубими порушеннями ПКМУ № 1487, а саме ведення карток первинного обліку призовників, в/з та резервістів здійснюється за формою, невст. чинним законодавством, взаємодія з ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснюється несистематично та хаотично, звіряння не проводиться, інформування у 7-денний строк ТЦК та СП про в/з, які прибули/вибули за межі ОТГ не здійснюється. Враховуючи, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, що передбачене ч.2 ст. 210-1 КУпАП, в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 постановив накласти на ОСОБА_1 штраф у сумі 5100 грн. (а.с.15).

VІ. Норми права.

9. Наведене свідчить про публічно-правовий спір з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 2 органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 256 КУпАП - у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення визначений ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом статей 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

При цьому, відповідно до статті 217 КУпАП посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Відповідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

У рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що Суд та національні суди відповідної країни при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17 червня 2011 року; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05 травня 2015 року; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохін проти України» від 15 лютого 2013 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рекомендації № R (91) 1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Ч. 2 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у випадку повторного протягом року вчинення порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

На території України особливий період розпочався 17.03.2014 року відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію».

Аналізуючи поняття «особливий період», визначене в Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Законі України «Про оборону України» особливий період охоплює період мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до абз. 3 ст. 4 «Про оборону України» з моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни.

На разі в Україні, згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, введено правовий режим воєнного стану, який є результатом фактичного початку воєнних дій, та який в подальшому продовжувався.

V. Оцінка суду.

10. Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як передбачено ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами, суд приходить до наступних висновків.

Так, враховуючи необізнаність позивача про те, що 11.12.2023 року відповідачем його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100,00 гривень, суд приходить до висновку про необхідність поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом про оскарження постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Відповідачем не повідомлено позивача про час та місце розгляду справи відносно нього, протокол про адміністративне правопорушення йому не вручався, чим позбавлено позивача права на захист. Відповідачем не враховано жодних з обставин, визначених статтею 280 КУпАП, які необхідно врахувати під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відсутність підпису позивача в постанові № 455 від 11 грудня 2023 року, підтверджує доводи ОСОБА_1 про те, що його не було повідомлено про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, в оскаржуваній постанові не вказано час вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Тому, суд приходить до висновку про наявність порушення з боку т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 при винесенні постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , при цьому суд не здійснює оцінку наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід направити на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 Сумської області.

VІ. Розподіл судових витрат.

11. Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 605,60 гривень. У зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 605,60 гривень.

Керуючись ст. ст. 2, 5-10, 13, 14, 72-77, 94, 241 - 246, 250, 255, 293, 295 КАС України суд, -

У Х В А Л И В :

1. Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом про оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

2. Позовні вимоги ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № 455 від 11 грудня 2023 року, винесену т.в.о. начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2, щодо ОСОБА_1 .

4. Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 210 -1 ч.2 КУпАП направити на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 Сумської області.

5. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви в сумі 605 ( шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Роменський міськрайонний суд Сумської області.

Апеляційна скарга на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складання повного тексту судового рішення через Роменський міськрайонний суд Сумської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_3, місцезнаходження: АДРЕСА_2.

Повний текст рішення складено 26 січня 2024 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Оксана ЄВЛАХ