Справа № 480/5152/23
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 січня 2024 року Справа № 480/5152/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/5152/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Полісан" до Сумської митниці Державної митної служби України про скасування рішення,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю ВП Полісан, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Сумської митниці Державної митної служби, в якому просить:
- скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 21.04.2023 №UА805000/2023/000015/1.
За результатами митного оформлення 21.04.2023 Відповідач прийняв Рішення про коригування митної вартості товарів № UA805000/2023/000015/1, згідно з яким вартість Товару скоригована в сторону збільшення, та визначена на рівні 2,6200 Євро за кілограм, замість 2,0600 Євро за кілограм та видав Позивачу картку відмови № UA805020/2023/000207 в прийнятті митної декларації.
На переконання позивача, відповідачем безпідставно було застосовано метод визначення митної вартості Товару за вартістю операції з ідентичними Товарами. З прийнятим Відповідачем рішенням щодо застосування методу визначення митної вартості товару за вартістю операції з ідентичними товарами Позивач категорично не погоджується, оскільки позивачем надані всі необхідні документи (як основні, так і додаткові) та пояснення як того вимагає чинне законодавство України, для підтвердження митної вартості Товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення.
Позивач стверджує, що заявлена ним митна вартість товару повністю підтверджується документально, а всі невідповідності, що були використані відповідачем як підстави для неможливості застосування основного методу визначення митної вартості є надуманими, спростовуються доказами та документами, що були надані позивачем. Отже, Відповідач занадто формально підійшов до розмитнення товару, не звертаючи увагу на фактичні обставини поставки спірної партії товару.
Крім того, позивач зазначає, що відповідач визначив митну вартість спірної партії товару на підставі товару, що на думку відповідача є ідентичним, але не є таким оскільки не відповідає критеріям ідентичності, передбачених ст. 59 МКУ. При цьому, рівень ціни, за якою розмитнювалася спірна партія товару, відповідає економічному рівню цін, що склалися на ринку акрилових полімерів та відповідає рівню цін, що зазвичай складається у цей період, про що відповідачу позивач повідомляв зокрема шляхом надсилання Звіту міжнародної незалежної агенції І.С.І.S від 03.03.2023 з інформацією стосовно тенденцій ринку акрилових полімерів та цінові показники основної сировини з посиланням на офіційні джерела як додаткове підтвердження відповідності ціни на спірну партію товару ринковому рівню цін, а отже - об`єктивності та правильності визначення митної вартості Товару при його декларуванні; а також - інформаційної довідки щодо тенденцій ринку акрилових полімерів від 20.04.2023 №20-04-1.
Зважаючи на викладене вище, позивач вважає оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів від 21.04.2023 №UА805000/2023/000015/1 необґрунтованим та таким що не відповідає та нормам Митного кодексу України.
Ухвалою суду було відкрито провадження у цій справі та визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Відповідач просить суд врахувати, що позивачем (декларантом) - ТОВ «Виробниче підприємство «Полісан» не було подано до митного органу банківські та платіжні документи, що підтверджують факт повної або часткової попередньої оплати транспортно - експедиційних послуг (ТЕП) відповідно до виставленого рахунка - фактури, згідно пункту 4.3 Договору про надання транспортно-експедиційних послуг № 0112/ СП від 01.12.2021 року.
Виходячи з вищевикладеного, відповідач стверджує, що декларантом (Позивачем) порушено вимоги частини 9 статті 58 МК України, оскільки розрахунки здійснено на основі необ`єктивних даних, які не підтверджені документально.
Також, відповідач звертає увагу суду на те, що під час проведення перевірки документів, які зазначені у частинах другій- третій статті 53 МКУ митницею здійснено порівняння заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичного товару, митне оформлення якого вже здійснено. За результатами перевірки встановлено, що фактурна вартість за одиницю оцінюваного товару є значно нижчою, ніж фактурна вартість за одиницю ідентичного товару, митне оформлення якого вже здійснено, що викликало сумніви щодо достовірності заявленого рівня митної вартості товару.
Таким чином, відповідач стверджує, що подані декларантом документи є неповними і такими, що обчисленню не піддаються, відповідно, відповідач вважає, що дійшов правомірного висновку про неможливість використання основного методу визначення митної вартості товару за ціною договору, а тому й про необхідність коригування Відповідачем заявленої митної вартості за другорядним методом на основі наявної інформації з програмно- інформаційного комплексу ЄАІС щодо митного оформлення подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено на митній території України.
Представник позивача надав суду відповідь на відзив на позов, в якій з доводами відповідача не погоджується та наполягає на позовних вимогах.
Будь-які зауваження до поданих документів як і причини для коригування митної вартості Товару Позивачу не повідомлялися, в спірному Рішенні не викладені, всупереч ст.55 Митного Кодексу України, що міститься в матеріалах справи. Тому озвучені Відповідачем у відзиві зауваження викликають у позивача здивування, бо він бачить їх в перший раз.
Позивач звертає увагу суду на те, що лише відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не е достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Отже, на переконання представника позивача, надані у відзиві на позовну заяву доводи Відповідача є необґрунтованим та таким, що спростовуються матеріалам справи, практикою Верховного суду України та протирічать нормам Митного Кодексу України.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як свідчить з матеріалів справи, між ТОВ «Виробниче підприємство «Полісан» (Покупець) та Synthomer Trading Limited (Продавець) був укладений Контракт 0405 від 04.05.2022 (надалі -Контракт), за умовами якого Продавець зобов`язувався поставляти, а Покупець приймати та оплачувати Товар для потреб виробництва лакофарбових матеріалів в асортименті, кількості та цінами, зазначеними в погоджених проформах - інвойс на кожну партію Товару.
П. 2.3. Контракту визначає, що ціна Товару погоджується для кожної партії окремо та зазначається в проформі-інвойс. Крім цього, саме проформа-інвойс є основним документом, що визначає погоджені Сторонами умови поставки та порядок оплати Товару.
При цьому, відповідно до ч.І ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Перелік документів для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, визначається ч. 2 ст. 58 МК України:
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності - Позивачем надано копію Контракту № 0405 від 04.05.2022;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі- продажу) - Позивачем надано копію проформи-інвойс від 06.04.2023 № 90032251 та копію інвойсу від 13.04.2023 № 90033475;
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару - Позивачем надано копію платіжної інструкції в іноземній валюті від 06.04.2023 №308;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Як зазначає позивач - інші документи для пред`явлення були відсутні;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів - Позивачем надано копію довідки про транспорту-експедиційні витрати від 13.04.2023 № 1304/1 та Договору про надання транспортно-експедиційних послуг № 0112/1 СП від 01.12.2021;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню. - Не підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. - Страхування не здійснювалося.
На виконання письмових вимог митного органу Позивачем було додатково надано:
1. Звіти міжнародної незалежної агенції І.С.І.8 від 03.03.2023 з інформацією стосовно тенденцій ринку акрилових полімерів та цінові показники основної сировини з посиланням на офіційні джерела як додаткове підтвердження відповідності ціни на спірну партію товару ринковому рівню цін, а отже - об`єктивності та правильності визначення митної вартості Товару при його декларуванні;
2. Інформаційна довідка щодо тенденцій ринку акрилових полімерів від 20.04.2023 №20-04-1;
3. Копію рахунку на оплату транспортно -експедиційних послуг у міжнародному сполученні від 18.04.2023 №1804-4 (при цьому, на момент митного оформлення оплата транспортних послуг позивачем не здійснювалася, водночас Позивач вважав за необхідне підтвердити оплату рахунку на оплату від 18.04.2023 №1804-4, надавши копію платіжної інструкції від 24.04.2023 № 1999).
Однак, за результатами митного оформлення 21.04.2023 Відповідач прийняв Рішення про коригування митної вартості товарів № UA805000/2023/000015/1 (а.с.15), згідно з яким вартість Товару скоригована в сторону збільшення, та визначена на рівні 2,6200 Євро за кілограм, замість 2,0600 Євро за кілограм та видав Позивачу картку відмови №UA805020/2023/000207 в прийнятті митної декларації (а.с.16).
При цьому, прийняте рішення посадової особи митного органу мотивоване єдиною (!) підставою - відмінністю між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено.
З урахуванням зазначеного вище, Відповідач дійшов висновку про неможливість застосування Позивачем основного методу для визначення митної вартості Товару відповідно до ст. 58 МК України та застосовує метод визначення митної вартості Товару за вартістю операції з ідентичними Товарами.
Однак Відповідачем ці доводи були проігноровані і як наслідок прийнято рішення про коригування митної вартості товарів, яке є предметом оскарження у даній справі .
З прийнятим Відповідачем рішенням щодо застосування методу визначення митної вартості товару за вартістю операції з ідентичними товарами Позивач категорично не погодився та звернувся до суду з даним позовом про його оскарження.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного:
Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 р. №4495-VI, що набрав чинності з 01.06.2012 р. (далі по тексту МК України).
Статтею 246 МК України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (стаття 248 МК України).
Згідно з ч. 8 ст. 257 МК України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.
На виконання статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).
Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.
Суд зауважує, що пріоритетним до застосування є саме основний метод. При цьому обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. Це, відповідно, обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 МК України.
Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів має право, зокрема, у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.
Відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, орган доходів і зборів може виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно зі ст. 55 МК України, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, він має право прийняти у письмовій формі рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.
За правилами частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Таким чином, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).
За правилами частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Зі змісту статті 53 МК України випливає, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондує й положенням частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Водночас частиною третьою статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Зміст наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.
При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2019 по справі № 810/2784/18, від 06.09.2019 по справі № 815/2501/18, від 26.11.2019 по справі №821/107/16.
Також, суд зазначає, що сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У митниці є обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Будь-які зауваження до поданих документів як і причини для коригування митної вартості Товару Позивачу не повідомлялися, в спірному Рішенні не викладені, всупереч ст.55 Митного Кодексу України, що міститься в матеріалах справи. Тому озвучені Відповідачем у відзиві зауваження є безпідставними та необґрунтованими.
Водночас суд бере до уваги, подані позивачем додаткові пояснення по суті поданого відзиву на позовну заяву.
Так, щодо посилань відповідача стосовно відсутності в автотранспортній накладній б/н від 13.04.2023 відомостей про ТОВ «Лоудстар» як про перевізника.
Позивач просив суд врахувати, що відповідно до п. 1.1. Договору про надання транспортно-експедиційних послуг від 01.12.2021 № 0112/1 СП (надалі -Договір), що міститься в матеріалах справи, Виконавець (що є транспортним експедитором4) за дорученням Замовника та від власного імені самостійно укладає договори та здійснює розрахунки з Перевізниками та іншими третіми особами, що забезпечують виконання Замовлення/Заявіси Замовника на транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажу (далі - ТЕП). Замовник у свою чергу зобов`язується компенсувати усі письмово узгоджені сторонами витрати Виконавця, що пов`язані з організацією перевезення та забезпеченням транспортного процесу.
Таким чином пошук безпосереднього перевізника та відповідно і розрахунок з ним здійснює логістична компанія в даному випадку ТОВ «Лоудстар».
Тобто, з урахуванням зазначеного вище, ТОВ «Лоудстар» безпосередньо не надавало послуги Позивачу з перевезення, а здійснило комплекс заходів щодо пошуку Перевізника для організації перевезення Товару за маршрутом м. Соколов (Чехія) -м. Суми (України) на виконання транспортного замовлення, копія якого додана позивачем до матеріалів справи.
При цьому, позивач слушно звертає увагу суду на те, що відомості про транспортний засіб Перевізника (DAF ВС8517 HC/BC3019XQ), яким здійснювалося перевезення Товару, повністю співпадають та відображені в документах, що подавалися відповідачу під час митного оформлення. Зокрема відомості щодо транспортного засобу DAF ВС8517 HC/BC3019XQ містяться в автотранспортній накладній (CMR) від 13.04.2023, довідці про транспорту-експедиційні витрати від 13.04.2023 № 1304/1, а також у замовленні на перевезення.
Всі ці відомості містилися в поданих відповідачу документах , тому були відсутні будь-які зауваження до перевізника з боку митного органу під час митного оформлення.
Відповідачем не спростовано дані доводи позивача.
Крім цього, позивач вважає безпідставними твердження відповідача стосовно відсутності підтвердження факту оплати транспортно - експедиційних послуг банківськими/платіжними документами відповідно до виставленого рахунку фактури.
Так, позивач зазначає, що згідно вимог митного законодавства під час митного оформлення платіжні документи подаються митному органу лише у разі проведення оплати до моменту митного оформлення. На момент митного оформлення оплата транспортних послуг позивачем не здійснювалася, тому неподання Позивачем платіжного доручення не могло слугувати підставою для виникнення сумнівів у заявленій митній вартості.
З урахуванням того, що оплата транспортно-експедиційних послуг була здійснена 24.04.2023, що підтверджується платіжною інструкцією №1999, Позивачем цей документ був наданий безпосередньо в суд разом з позовною заявою та міститься в матеріалах справи.
При цьому, під час митного оформлення Товару Відповідачу надавалась довідка про транспортні експедиційні витрати від 13.04.2023 №1304/1.
Щодо не надання Позивачем додаткових документів митному органу після винесення рішення про коригування митної вартості товару зазначаємо, що керуючись ч. 1 ст. 24 Митного Кодексу України Позивач скористався своїм правом на судове оскарження рішення митного органу з наданням необхідних документів щодо обґрунтування заявленої митної вартості товару до суду.
Крім цього, під час запиту додаткових документів у процесі митного оформлення, відповідач не зазначив жодної конкретики щодо обставин, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обгрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.
Відтак рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Щодо порівняння заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичного товару, митне оформлення якого вже здійснене, з використанням інформації наявної в АСМО Інспектор та ЄАІС, слід зазначити наступне:
Частина 6 статті 54 МКУ містить вичерпний перелік підстав для коригування митної вартості Товарів. Як вбачається з вичерпного переліку, МКУ не містить такої підстави для проведення коригування митної вартості як відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України від 05.05.2022 № 2040/6019/18 (№ К/9901/8839/19), відповідно до якої наявність у автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те. що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за більшою вартістю, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами,_оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (сезонність, наявність знижок тощо), що безпосередньо не свідчить про наявність порушень із боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.,
Отже, суд вважає, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях. В даному випадку відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено є єдиною підставою для коригування митної вартості. При цьому, відповідачем не доведено правомірності своєї позиції при прийнятті спірного рішення.
Таким чином, у митного органу не було правових підстав для відмови у випуску товарів за митними деклараціями, в яких митну вартість визначено за основним методом та прийняття відповідної картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оскільки декларантом подано достатні та достовірні документи на підтвердження заявленої вартості за ціною договору.
Суд зазначає, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати та довести законність свого рішення. Таке рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару.
У ході судового розгляду справи відповідач не довів суду правомірності обраного ним методу визначення митної вартості у оскаржуваному рішенні.
Отже суд дійшов до висновку, що метод визначення митної вартості за ціною ідентичних товарів застосовано відповідачем без достатніх на те підстав.
Наведене не дає підстав вважати рішення про коригування митної вартості товарів від 21.04.2023 № UА805000/2023/000015/1 обґрунтованим та мотивованим у контексті вимог частини 2 статті 55 МК України.
Відтак суд дійшов висновку про те, що рішення про коригування митної вартості товарів від 21.04.2023 № UА805000/2023/000015/1 є необґрунтованим та таким, що не відповідає вказаним вище нормам МК України, тобто є протиправним і підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене вище суд доходить висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності свого рішення про коригування митної вартості товарів, відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Полісан" до Сумської митниці Державної митної служби України про скасування рішення задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 21.04.2023 № UА805000/2023/000015/1.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець