Справа № 380/13638/22
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Крутько О.В.

17 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/13638/22 пров. № А/857/23972/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Юник А.А.

апелянта: Третяка В.В.

представника апелянта: Тимощука О.І.

представників відповідача: Прийменка І.Л., Петрової О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року у справі № 380/13638/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

29.09.2022р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області, у якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області №249 о/с від 31.05.2022р. Про звільнення із служби цивільного захисту;

- поновити на посаді пожежного-рятувальника 100 державної пожежно-рятувальної частини 26 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області та допустити до негайного виконання рішення суду в цій частині;

- стягнути середній заробіток (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу;

- стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області кошти за час перебування в окупації та перебування у трудових обов`язках з 24 лютого 2022 року - 31 травня 2022 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року в позові відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права. Просить суд, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задоволити.

Апелянт ОСОБА_1 та його представник Тимощук О.І.в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали з підстав у ній зазначених.

Представники відповідача, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

17.02.2022р. ОСОБА_1 на підставі наказу № 50 о/с начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області призначений на посаду пожежного-рятувальника 100 державної пожежно-рятувальної частини 26 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області.

Комісією Головного управління ДСНС у Донецькій області 01.04.2022р. проведено службове розслідування за фактом невиїзду на підконтрольну українській владі територію та відсутності на службі (роботі) з невідомих причин співробітників структурних та підпорядкованих підрозділів Головного управління.

14.04.2022р. в рамках проведення службового розслідування Головне управління ДСНС у Донецькій області прийняв наказ №120 о/с Про припинення виплати грошового забезпечення та заробітної плати. Зокрема, починаючи з 01.04.2022р. зупинено виплату грошового забезпечення, рядовому служби цивільного захисту ОСОБА_1 , пожежному рятувальнику 100 державної пожежно-рятувальної частини 26 державного пожежно-рятувального загону Головного управління.

31.05.2022р. за результатами службового розслідування оформлено висновок службового розслідування за фактом надходження інформації про співпрацю з так званим МЧС ДНР деяких співробітників 26 державного пожежно-рятувального загону (далі ДПРЗ) Головного управління ДСНС України у Донецькій області, який затверджений начальником Головного управління ДСНС України у Донецькій області О.Мігрін 31.05.2022р.

За результатами службового розслідування встановлено, зокрема, що ОСОБА_1 знаходиться у смт. Нікопольське Маріупольського району після його окупації, співробітники загону, зокрема позивач залучаються для розборки зруйнованих конструкцій на території м. Маріуполя, несуть службу у підрозділі та співпрацюють із окупаційною владою.

Комісія з проведення службового розслідування керуючись ст. 8 Дисциплінарного статуту дійшла висновків, що дії рядового служби цивільного захисту ОСОБА_1 дискредитують його, як представника служби цивільного захисту, та не сумісні з перебуванням його на службі цивільного захисту.

31.05.2022р. Наказом Головного управління ДСНС у Донецькій області № 249 о/с Про звільнення із служби цивільного захисту, рядового служби цивільного захисту ОСОБА_1 , пожежного-рятувальника 100 державної пожежно-рятувальної частини 26 державного пожежно-рятувального загону Головного управління, звільнено із служби цивільного захисту за п.176 пп.12 (в інших випадках, передбачених законом) Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013р. № 593.

ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається Кодексом цивільного захисту України та Положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013р. № 593 (далі Положення № 593).

В п. 2 Положення № 593 видно, що служба цивільного захисту є державною службою особливого характеру, яка забезпечує пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, вживає заходів до запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідації їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Особи рядового і начальницького складу користуються правами і виконують службові обов`язки відповідно до законодавства та Положення № 593.

п.31 Положення № 593 визначено, що особи рядового і начальницького складу зобов`язані, зокрема: чесно і сумлінно додержуватися Присяги служби цивільного захисту, виконувати закони України; добросовісно і в повному обсязі виконувати покладені на них згідно із займаною посадою службові обов`язки; додержуватися норм професійної та службової етики; виявляти повагу до колег по службі, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; сприяти підтриманню порядку і дисципліни.

Сутність службової дисципліни, права та обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, в тому числі слухачів і курсантів навчальних закладів спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань цивільного захисту, щодо її додержання, види заохочення та дисциплінарних стягнень і порядок їх застосування, визначає Дисциплінарний статут служби цивільного захисту, затверджений Законом України від 05.03.2009р. №1068-VI (далі Дисциплінарний статут).

В п.1 розділу 1 Дисциплінарного статуту видно, що службова дисципліна бездоганне та неухильне виконання особами рядового і начальницького складу службових обов`язків, установлених Кодексом цивільного захисту України, цим Дисциплінарним статутом, іншими нормативно-правовими актами та контрактом про проходження служби в органах і підрозділах цивільного захисту.

п.п. 2, 3 та 5 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна ґрунтується на усвідомленні особами рядового і начальницького складу своїх службових обов`язків та вірності Присязі, що складається особами рядового і начальницького складу відповідно до закону.

Службова дисципліна в органах і підрозділах цивільного захисту зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу під час проходження служби: виконувати вимоги Присяги, контракту, накази начальників, додержуватися цього Статуту та інших нормативно-правових актів; захищати життя, здоров`я, права та власність громадян, територію, інтереси

суспільства і держави у разі виникнення надзвичайних ситуацій; бути чесним, сумлінним і дисциплінованим; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані із службою, не шкодувати сил під час виконання поставлених завдань; постійно вдосконалювати професійну майстерність, підвищувати свій професійний рівень; додержуватися норм професійної та службової етики, не вчиняти дій, що можуть призвести до неналежного виконання службових обов`язків, бути вільним від впливу політичних партій і громадських організацій; поважати людську гідність і бути готовим у будь-який час надати допомогу людям; сприяти зміцненню службової дисципліни, виявляти повагу до начальників та старших за званням, бути ввічливим, додержуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; зберігати державну таємницю та іншу охоронювану законом інформацію; берегти та підтримувати в належному стані передані їй у користування майно і техніку.

Належний рівень службової дисципліни в органах і підрозділах цивільного захисту досягається шляхом: виховання високих професійних і морально-психологічних якостей в осіб рядового і начальницького складу на національно-історичних традиціях, засадах патріотизму, свідомого ставлення до виконання службових обов`язків, вірності Присязі; встановлення особистої відповідальності кожної особи рядового і начальницького складу за додержання вимог Присяги, цього Статуту, інших нормативно-правових актів, виконання службових обов`язків і наказів начальників; формування правової культури в осіб рядового і начальницького складу; поєднання вимогливості начальників до підлеглих із забезпеченням додержання їхніх прав і свобод та турботою про них; поєднання методів переконання і заохочення із застосуванням заходів дисциплінарного стягнення; особистого прикладу зразкового виконання начальниками своїх службових обов`язків, справедливого ставлення до підлеглих

Порушення службової дисципліни - протиправне, винне (умисне чи необережне) діяння або бездіяльність особи рядового чи начальницького складу, спрямоване на недодержання вимог Присяги, зокрема на невиконання або неналежне виконання службових обов`язків, перевищення прав, порушення обмежень і заборон, установлених законодавством з питань проходження служби в органах і підрозділах цивільного захисту, чи вчинення інших дій, що ганьблять або дискредитують особу як представника служби цивільного захисту (п.8 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до п.57, п.58 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення накладаються на осіб рядового і начальницького складу за порушення ними службової дисципліни.

Грубим дисциплінарним проступком вважається факт грубого порушення службової дисципліни, а саме: невихід на службу без поважних причин.. вчинення інших дій чи бездіяльність, що полягає в порушенні службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні службових обов`язків, які підривають авторитет органів та підрозділів цивільного захисту, а також не сумісні з подальшим проходженням служби цивільного захисту.

Згідно п.68 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень:

1) зауваження;

2) догана;

3) сувора догана;

4) попередження про неповну службову відповідність;

5) звільнення зі служби у зв`язку із вчиненням проступку, не сумісного з подальшим проходженням служби цивільного захисту, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту чи через службову невідповідність.

В пп.12 п.176 Положення 593 видно, що контракт про проходження служби цивільного захисту припиняється (розривається), а особи рядового і начальницького складу звільняються із служби цивільного захисту в інших випадках, передбачених законом.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався та триває.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , пожежний-рятувальник 100 державної пожежно-рятувальної частини 26 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області, від дати введення воєнного стану в Україні та до дати звільнення з посади не виконував свої службові обов`язки за посадою, оскільки пожежно-рятувальний загін його місця служби опинився на тимчасово окупованій території у смт. Нікопольське Маріупольського району Донецької області і перебував під безпосереднім контролем окупаційної влади.

Стосовно доводів апелянта про те, що він був позбавлений можливості покинути місце служби та місце свого проживання через потенційну небезпеку, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що такі доводи спростував відповідач з покликанням на можливість інших працівників того ж підрозділу у цей же період виїхати на підконтрольну Україні територію.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 звільнено через три місяці від дати введення воєнного стану та перебування на окупованій території. Тобто, протягом тривалого часу позивач не вживав будь-яких заходів щодо повідомлення роботодавця про неможливість виконання посадових обов`язків з поважних причин.

10.04.2022р у телефонній розмові з заступником начальника 100 ДПРЧ 26 ДПРЧ ГУ ДСНС України у Донецькій області ОСОБА_1 повідомив про несення служби у смт. Нікопольське Маріупольського району Донецької області під контролем окупантів.

Одночасно, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що навіть після перетину лінії розмежування останній не прибув до Головного управління ДСНС у Донецькій області для виконання своїх посадових обов`язків, а лише після ознайомлення з наказом про звільнення звернувся до суду з цим позовом.

У спірний період ОСОБА_1 хоча і перебував на посаді пожежного-рятувальник 100 державної пожежно-рятувальної частини 26 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області, проте не виконував службові обов`язки під керівництвом та відповідно до завдань державних органів України.

Станом на 03.08.2022р. Донецька область була і залишається частково окупованою російськими військами, а також на той час в умовах воєнного стану продовжували функціонувати 14 пожежно-рятувальних підрозділів Головного управління. Однак, позивач до жодного підрозділу Донецької області для несення служби і виконання своїх службових обов`язків не прибув та не повідомив про себе керівництво Головного управління ДСНС України у Донецькій області. Не повідомив та не обґрунтував, які заходи вживались ним для негайного прибуття на роботу та виконання своїх обов`язків за посадою за першою такої можливості., не надіслав запит до будь-яких організацій про евакуацію з окупованої територій, не повідомив про намір виїзду з окупованої території, про намір несення служби цивільного захисту, тощо.. що не спростував апелянт в судовому засіданні.

Отже, є вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування наказу ГУ ДСНС у Донецькій області № 249 о/с від 31.05.2022р. «Про звільнення рядового служби цивільного захисту» ОСОБА_1 пожежно-рятувальника 100 державної пожежно-рятувальної частини 26 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області, оскільки останній правомірно звільнений із служби цивільного захисту, за п.176 п.п.12 ( в інших випадках, передбачених законом) Положення № 593.

Стосовно проведення з ОСОБА_1 відповідних розрахунків за виконану роботу - стягнення на користь позивача грошового забезпечення за період з квітня 2022 року до 31.05.2022р., колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що відповідно до Наказу Головного управління ДСНС у Донецькій області № 120 о/с від 14.04.2022р. Про припинення виплати грошового забезпечення та заробітної плати, починаючи з 01.04.2022р. зупинено виплату грошового забезпечення, зокрема рядовому служби цивільного захисту позивача. Вказаний наказ апелянт не оскаржував, а отже є чинним.

Разом з тим, у лютому та березні 2022 року ОСОБА_1 нараховано на його особистий рахунок банківської установи АТ КБ Приватбанк грошове забезпечення за лютий-березень 2022 року у загальному розмірі 35289,78 грн., що підтверджується витягами з відомостей про зарахування грошового забезпечення (заробітної плати) на карткові рахунки, відкриті в АТ КБ Приватбанк.

Тому, вимога ОСОБА_1 про стягнення на його користь коштів за час перебування в окупації та перебування у трудових обов`язках з 24.02.2022р. - 31.05.2022р. до задоволення не підлягає, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не виконував посадові обов`язки з 01.04.2022р. та не мав вимушеного прогулу, а наказ № 249 о/с від 31.05.2022р. «Про звільнення із служби цивільного захисту», яким позивача звільнено із служби цивільного захисту, є правомірним та таким, що відповідає чинному законодавству України.

ОСОБА_1 як в позовній заяві та в апеляційній скарзі зазначав про виконання посадових обов`язків під керуванням «мчс донецької народної республіки» (розбір завалів в м. Маріуполь, несення служби в окупованій будівлі пожежної частини тощо) в смт Нікольському, що не може підтверджує належного несення служби цивільного захисту України в 100 ДПРЧ 26 ДПРЗ Головного управління, за які Головне управління має поновити його на посаді та здійснити відшкодування грошового забезпечення.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що своєму роботодавцю, та суду ОСОБА_1 не надав жодних доказів за період з квітень-липень 2022 року включно, коли і які посадові обов`язки в 100 ДПРЧ 26 ДПРЗ чи іншому підпорядкованому підрозділі Головного управління він виконував.

Отже, в умовах воєнного стану, ОСОБА_1 займаючи відповідну посаду в органах ДСНС України, повинен був усвідомлювати підвищену відповідальність за свої дії, в разі неможливості несення служби повідомити будь-яким чином в найкоротші строки керівництво про причини неприбуття на територію підконтрольну українській владі, вжити заходів щодо якнайшвидшого прибуття до місця служби та приступити до несення служби цивільного захисту України, повідомити про це своє керівництво. Однак, жодних заходів, які свідчили б про добросовісну поведінку, ОСОБА_1 не вчинив та не надав суду жодних доказів на підтвердження, що не спростував апелянт.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області діяв в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

В ст.242 КАС України видно, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229,308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року у справі № 380/13638/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 29.01.2024р.