Справа № 120/15326/23
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2024-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 р. Справа № 120/15326/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сала П.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Ребесайло С.О.,

представника позивача Ониська М.М.,

представника відповідача 1 Олійник Л.О. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агропросперіс Трейд"

до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (відповідач 1) та Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (відповідач 2)

про стягнення пені,

УСТАНОВИВ:

03.10.2023 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Агропросперіс Трейд" (далі ТОВ "Агропросперіс Трейд" або позивач) до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі Південне міжрегіональне управління або відповідач 1), Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (далі ГУ ДКС в Одеській області або відповідач 2) про стягнення на користь позивача з Державного бюджету України через ГУ ДКС в Одеській області пені в сумі 9898781,53 грн за несвоєчасне відшкодування узгодженої суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за липень 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 20.11.2020 у справі № 120/338/20-а, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.04.2023, задоволено позов ТОВ "Агропросперіс Трейд" і, зокрема, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС від 12.11.2019 № про зменшення товариству суми бюджетного відшкодування за липень 2019 року у розмірі 15235251 грн.

Позивач зазначає, що у зв`язку з набранням вказаним рішенням суду законної сили, на виконання вимог абз. 2 п. 200.15 ст. 200 Податкового кодексу України (далі ПК України) відповідач 1 був зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника у розмірі 15235251 грн. Однак станом на 29.09.2023 відповідні дані до Реєстру не внесені.

Отже, на думку позивача, невідшкодований йому податок на додану вартість (ПДВ) із заявленою до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку сумою у 15235251 грн вважається бюджетною заборгованістю, що згідно з приписами п. 200.23 ст. 200 ПК України дає ТОВ "Агропросперіс Трейд" право на стягнення пені на вказану суму на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України (НБУ), встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Відтак сума нарахованої на вищезазначену бюджетну заборгованість пені за період з 14.11.2019 (дата коли товариство мало б отримати суму бюджетного відшкодування за липень 2019 року) по 29.09.2023 становить 9898781,53 грн та підлягає стягненню на користь позивача з Державного бюджету України через ГУ ДКС в Одеській області.

Ухвалою суду від 09.10.2023 позовну заяву ТОВ "Агропросперіс Трейд" залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам ч. 3 ст. 161 КАС України. Судом з`ясовано, що при зверненні до суду з цим позовом позивач повинен був сплатити судовий збір у максимальному розмірі (26840,00 грн), але разом з тим не додав до позовної заяви документів на підтвердження факту сплати судового збору. Відтак позивачу встановлено строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали.

16.10.2023 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано платіжну інструкцію про сплату товариством судового збору у вищевказаному розмірі.

Ухвалою суду 20.10.2023 відкрито провадження у справі за позовом ТОВ "Агропросперіс Трейд" та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 20.11.2023.

03.11.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 1 позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Відповідач зазначає, що Офісом великих платників податків ДПС було проведено документальну позапланову перевірку ТОВ "Агропросперіс Трейд" з питань законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість в декларації з ПДВ за липень 2019 року, за результатами якої складно акт від 18.10.2019 № 3/28-10-53-04/36328597. Проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем податкового законодавства, що спричинило завищення суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1 податкової декларації за липень 2019 року) на суму 15235251 грн. В подальшому на підставі акту перевірки та з урахуванням розглянутих заперечень товариства, контролюючим органом було винесено, зокрема, податкове повідомлення-рішення від 12.11.2019 № , яким ТОВ "Агропросперіс Трейд" зменшено суму бюджетного відшкодування у розмірі 15235251 грн. Не погодившись з цим рішенням, позивач звернувся з адміністративним позовом про його скасування, який був задоволений рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 20.11.2020 у справі № 120/338/20-а. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.04.2023 апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління залишено без задоволення, а вищезазначене рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач наголошує на тому, що він скористався своїм правом на касаційне оскарження вказаних судових рішень, але ухвалами Верховного Суду від 26.06.2023, від 18.07.2023 та від 09.08.2023 його касаційні скарги були повернуті. Відтак, посилаючись на положення п. 200.15 ст. 200 ПК України, відповідач вважає, що у зв`язку з касаційним оскарженням судових рішень у справі № 120/338/20-а, спірна сума бюджетного відшкодування за липень 2019 року у розмірі 15235251 грн не вважається узгодженою, оскільки не вважається завершеною процедура судового оскарження рішення контролюючого органу про зменшення відповідної суми бюджетного відшкодування. Отже, у Південного міжрегіонального управління відсутній обов`язок з внесення суми у розмірі 15235251 грн до Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування ПДВ.

Додатково відповідач просить врахувати, що 02.11.2023 ним ще раз подано касаційну скаргу на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20.11.2020 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.04.2023 у справі № 120/338/20-а.

07.11.2023 від представника відповідача надійшла заява про участь у судових засіданнях під час розгляду цієї справи в режимі відеоконференції поза приміщенням суду та з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 08.11.2023 вказане клопотання задоволено.

Ухвалою суду від 20.11.2023 за клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 20.12.2023.

Ухвалою суду від 20.12.2023, постановленою із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 17.01.2023.

20.12.2023 від представника відповідача надійшли додаткові письмові пояснення, в яких повідомляється, що ухвалою Верховного Суду від 22.11.2023 відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою Південного міжрегіонального управління на судові рішення у справі № 120/338/20-а. Водночас, як вважає представник відповідача, лише після цього виникли підстави для внесення до Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування ПДВ інформації щодо здійснення ТОВ "Агропросперіс Трейд" бюджетного відшкодування у розмірі 15235251 грн за липень 2019 року за рішенням суду.

Протокольною ухвалою від 17.01.2024 вказані письмові пояснення відповідача прийнято до розгляду.

04.01.2024 від ГУ ДКС в Одеській області до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Протокольною ухвалою суду від 17.01.2024 відмовлено у прийнятті до розгляду вказаного відзиву у зв`язку з його наданням не у встановлений судом строк та без заявлення клопотання про поновлення (продовження) цього строку. Розгляд справи вирішено здійснювати за наявними у справі матеріалами, без врахування відзиву відповідача 2.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та надав пояснення, що відповідають змісту позовної заяви. Просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представниця відповідача позов заперечила з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та додаткових письмових поясненнях. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, оцінивши їх доводи на підтримку своїх вимог і заперечень та наявні у справі докази, суд встановив таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропросперіс Трейд" як юридична особа зареєстроване 16.03.2009 Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області, свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи від 16.03.2019 № 0008119, ідентифікаційний код 3632859.

20.03.2019 товариство взято на податковий облік, а відповідно до наказу ДФС від 26.09.2017 № 632 та повідомлення від 17.10.2017 № 23309/6/99-99-07-05-04-15-ВПП включено до Реєстру великих платників податків.

20.08.2019 за місцем свого обліку в Офісі великих платників податків ДПС, правонаступником якого є Південне міжрегіональне управління, позивач подав податкову декларацію з ПДВ за липень 2019 року (реєстраційний № ) із заявленою до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку сумою в загальному розмірі 167195359 грн, в тому числі спірна в межах розгляду цієї справи сума відшкодування в розмірі 15235251 грн.

Відповідно до наказу Офісу великих платників податків ДПС № 135 від 19.09.2019 та на підставі направлень від 24.09.2019 № 15 та від 04.10.2019 № 24, в період з 27.09.2019 по 18.10.2019 посадовими особами контролюючого органу проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "Агропросперіс Трейд" з питань законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн, в декларації з податку на додану вартість за липень 2019 року з урахуванням уточнюючих розрахунків.

За результатами перевірки складено акт № 3/28-10-53-04/36328597 від 18.10.2019, яким зафіксовано порушення позивачем п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 192.1, п. 192.3 ст. 192, абз. "а" п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, абз. "б" та абз. "в" п. 200.4 ст. 200, п. 201.10 ст. 201 ПК України, п. 4 Розділу V Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 26.01.2016 № 21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.01.2016 за № 159/28289 (зі змінами та доповненнями), внаслідок чого:

- завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1) податкової декларації за липень 2019 року на суму 15379978 грн;

- завищено суму від`ємного значення за липень 2019 року, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21) на суму 6028337 грн.

Не погодившись з відповідними висновками акту перевірки, позивач подав на них свої заперечення. За результатами їх розгляду контролюючий орган змінив висновки акту перевірки, виклавши їх у новій редакції та вказавши на порушення ТОВ "Агропросперіс Трейд" п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п.200.1, абз. "б" та абз. "в" п. 200.4 ст. 200, п. 201.10 ст. 201 ПК України, п. 4 Розділу V Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 26.01.2016 № 21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.01.2016 за №159/28289 (зі змінами та доповненнями), внаслідок чого:

- завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1) податкової декларації за липень 2019 року на суму 15235251 грн;

- завищено суму від`ємного значення за липень 2019 року, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21) на суму 5475567 грн.

На підставі акту перевірки з урахуванням розглянутих заперечень, Офісом великих платників податків ДПС винесено податкові повідомлення-рішення:

- від 12.11.2019 № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування у розмірі 15235251 грн та застосовано штрафну санкцію у розмірі 7617626 грн;

- від 12.11.2019 № , яким зменшено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у розмірі 5475567 грн.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, ТОВ "Агропросперіс Трейд" оскаржило їх в адміністративному порядку до ДПС України.

За результатами розгляду відповідної скарги ДПС України своїм рішенням від 17.01.2020 № 2114/6/99-00-08-05-04-06 вимоги позивача задовольнила частково.

З урахуванням вказаного рішення, замість податкового повідомлення-рішення від 12.11.2019 № Офісом великих платників податків ДПС винесено нове рішення від 23.01.2020 № , яким товариству зменшено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у розмірі 4816186 грн.

Відтак за захистом своїх прав та інтересів позивач звернувся до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 20.11.2020 у справі № 120/338/20-а, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.04.2023, позов ТОВ "Агропросперіс Трейд" задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 12.11.2019 № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування у розмірі 15235251 грн та застосовано штрафну санкцію у розмірі 7617626 грн, та від 23.01.2020 № , яким зменшено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у розмірі 4816186 грн.

Ухвалами Верховного Суду від 26.06.2023, від 18.07.2023 та від 09.08.2023 вирішено повернути касаційні скарги Південного міжрегіонального управління на вищезазначені судові рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 22.11.2023 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Південного міжрегіонального управління ДПС на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20.11.2020 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.04.2023 у справі № 120/338/20-а.

Як зазначає позивач, оскільки в порушення вимог абз. 2 п. 200.15 ст. 200 ПК України станом на 29.09.2023 відповідач 1 не вніс до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника у розмірі 15235251 грн, ТОВ "Агропросперіс Трейд" вирішило звернутися до суду з цим позовом про стягнення з Державного бюджету України через ГУ ДКС в Одеській області пені в сумі 9898781,53 грн, нарахованої відповідно до п. 200.23 ст. 200 ПК України за період з 14.11.2019 по 29.09.2023 на вищезазначену узгоджену суму бюджетного відшкодування з ПДВ за липень 2019 року.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд керується такими мотивами.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За визначенням, наведеним у підпунктах 14.1.18 та 14.1.162 пункту 14.1 статті ПК України:

бюджетне відшкодування відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника;

пеня сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Порядок визначення суми ПДВ, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків встановлені статтею 200 ПК України.

Відповідно до п. 200.7 ст. 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктом 200.10 статті 200 ПК України визначено, що у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 200.11 ст. 200 ПК України контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку за днем її фактичного подання, провести документальну перевірку платника податку у порядку, передбаченому підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

Рішення про проведення документальної перевірки має бути прийнято не пізніше закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки.

Згідно з положеннями п. 200.12 ст. 200 ПК України зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат:

а) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки;

б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна);

в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акта перевірки;

г) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення;

ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених підпунктами "б" і "в" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в автоматичному режимі на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

У випадках, передбачених підпунктами "а", "г" і "ґ" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Відповідно до п. 200.15 ст. 200 ПК України у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

В силу приписів пункту 200.23 статті 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Отже, за змістом наведених правових норм держава в особі відповідних державних органів, виконуючи певний комплекс дій, зобов`язана повернути платнику суму бюджетного відшкодування з ПДВ протягом законодавчо встановленого строку після набуття відповідною сумою статусу узгодженої. Якщо ж протягом такого строку необхідних дій для відшкодування податку здійснено не було, невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість, на яку нараховується пеня.

Водночас у контексті розгляду цієї справи, з урахуванням вищевказаних законодавчих положень суд доходить до наступних висновків:

- платник податку, який подав заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, має право на отримання відповідного бюджетного відшкодування податку на додану вартість лише у разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної або ж документальної позапланової перевірки, яка проводиться з підстав, передбачених пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України, та у строк, визначений п. 200.11 ст. 200 ПК України;

- якщо за результатами документальної позапланової перевірки контролюючий орган не підтверджує правомірність заявленої платником суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, у зв`язку з чим приймає відповідне податкове повідомлення-рішення, зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається неузгодженою до дня закінчення процедури судового оскарження такого податкового повідомлення-рішення;

- у разі якщо за результатами процедури судового оскарження ухвалюється рішення на користь платника податків, заявлена до відшкодування сума податку на додану вартість вважається узгодженою після набрання таким рішенням суду законної сили; як наслідок у контролюючого органу виникає обов`язок внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника;

- з набранням відповідним рішенням суду законної сили також пов`язується виникнення у держави в особі уповноважених державних органів зобов`язання з бюджетного відшкодування неузгодженої за результатами документальної перевірки суми податку, а відповідна сума набуває статус бюджетної заборгованості;

- на суму несвоєчасно відшкодованої бюджетної заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки НБУ, встановленої на момент виникнення пені, за весь період включно до дати погашення бюджетної заборгованості.

Водночас суд враховує низку усталених правових позицій Верховного Суду у справах цієї категорії.

Так, у постанові від 20.06.2019 у справі № 820/1750/18 колегія КАС ВС визнала наявність у платника податків права на звернення до суду з позовом про стягнення пені, нарахованої на бюджетну заборгованість, та зазначила, що системний аналіз положень статті 43 та пункту 200.23 статті 200 ПК України дає підстави для висновку про те, що пеня нараховується на суму бюджетної заборгованості в силу закону та не залежить від волевиявлення платника податку на додану вартість. При цьому законодавець надає платнику податків можливість захистити своє право шляхом оскарження не тільки рішення контролюючого органу, а й шляхом оскарження дії чи бездіяльності контролюючого органу.

Крім того, у вказаній постанові визнано правомірним нарахування пені із застосуванням різних ставок НБУ, залежно від їх зміни протягом спірного періоду стягнення. Також зауважено, що в процесі судового розгляду позовних заяв про бюджетне відшкодування податку на додану вартість та пені, відповідачами у таких справах має бути орган ДПС, на обліку якого перебуває платник, та орган Казначейства за місцезнаходженням відповідного органу ДПС.

В іншій постанові КАС ВС, а саме від 17.04.2018 у справі № 816/1369/17, зазначено, що після закінчення установлених чинним законодавством строків для процедури перевірки наявності у платника права на бюджетне відшкодування у результаті невчинення компетентними органами належних дій, невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість.

Наведений юридичний факт, у свою чергу, зумовлює виникнення фінансових правовідносин між боржником в особі держави та кредитором платником податків, права якого порушені саме внаслідок несплати йому відповідної суми.

Водночас пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення повернення бюджетного відшкодування до тих пір поки не буде відшкодовано кошти.

Платник податків має право заявляти позовну вимогу про стягнення з Державного бюджету України пені на суму несвоєчасно відшкодованого податку на додану вартість в межах встановленого законом строку.

У постанові від 02.07.2020 у справі № 815/6962/15 колегія суддів КАС ВС погодилася з правомірністю рішень судів першої та апеляційної інстанцій про стягнення на користь платника податків-позивача у справі пені з Державного бюджету України за несвоєчасне здійснення бюджетного відшкодування ПДВ та наголосила на тому, що суми податку, не відшкодовані протягом визначених статтею 200 ПК України строків, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ і на них нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки НБУ протягом строку її дії, включаючи день погашення. Відтак, оскільки позивачу у визначені ПК строки не було відшкодовано суму ПДВ, позивач має право на стягнення пені відповідно до п. 200.23 ст.200 ПК України.

Також у вказаній справі суд касаційної інстанції підтвердив повноваження суду на вирішення питання щодо стягнення на користь платника з Державного бюджету України сум пені внаслідок несвоєчасного бюджетного відшкодування ПДВ.

Крім того, відповідно до постанови КАС ВС від 03.12.2020 у справі № 826/5397/18 невідшкодовані платнику податку протягом встановленого строку суми ПДВ вважаються бюджетною заборгованістю, за стягненням яких платник податку має право в будь-який момент після виникнення такої бюджетної заборгованості звернутися до суду та нарахувати пеню на суму такої заборгованості. Непогашення заборгованості бюджету з ПДВ не позбавляє платника податку права пред`явити вимоги про стягнення зазначеної пені. Відповідно, невчинення податковим органом після закінчення перевірки дій з метою забезпечення бюджетного відшкодування та непогашення у зв`язку з цим заборгованості бюджету з ПДВ, не позбавляє платника права пред`явити вимоги про стягнення пені.

У цій справі судом встановлено, що ТОВ "Агропросперіс" у визначеному законодавством порядку подало заяву про повернення на рахунок платника у банку суми бюджетного відшкодування за липень 2019 року у розмірі 15235251 грн.

Своєю чергою відповідач з дотриманням встановленого строку призначив та провів документальну позапланову перевірку щодо законності декларування від`ємного значення ПДВ в декларації з податку на додану вартість за липень 2019 року, якою не підтвердив право позивача на отримання зазначеного бюджетного відшкодування та виніс податкове повідомлення-рішення від 12.11.2019 № , яким зменшим суму бюджетного відшкодування у розмірі 15235251 грн.

Отже, вказана сума не була узгодженою за результатами перевірки платника, а тому позивач помилково стверджує, що право на її отримання з бюджету у нього виникло з 14.11.2019.

Суд зауважує, що рішення суду про скасування вищевказаного податкового повідомлення-рішення набрало законної сили 13.04.2023 і лише внаслідок цього заявлена до відшкодування сума ПДВ стала узгодженою, що зобов`язувало податковий орган вчинити необхідні дії для її відшкодування позивачу.

Однак, як встановлено судом, Південне міжрегіональне управління таких дій не вчинило і станом на 29.09.2023 (тобто на кінцеву дату визначеного позивачем періоду нарахування пені), а також станом на дату ухвалення рішення у цій справі позивачу не здійснено бюджетного відшкодування податку у розмірі 15235251 грн за липень 2019 року.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що на відповідну суму бюджетної заборгованості підлягає нарахуванню пеня відповідно до п. 200.23 ст. 200 ПК України, починаючи з 13.04.2023.

Під час розгляду справи відповідачі не заперечували правильність доданого позивачем до позовної заяви розрахунку пені та розмір облікової ставки НБУ, яка застосовується для її нарахування (том 1, а.с. 100-128).

Відтак, беручи до уваги вищезазначений розрахунок, а також кількість днів прострочення за період з 13.04.2023 по 29.09.2023 (загалом 170 календарних днів) та розмір облікової ставки, яка діяла протягом цього строку, на користь ТОВ "Агропросперіс Трейд" слід стягнути пеню у розмірі 2032590,80 грн: 12522,12 грн х 106 днів (за ставкою 25%) + 11019,47 грн х 64 дні (за ставкою 22%).

При цьому суд відхиляє доводи відповідача 1 про те, що оскільки Південне міжрегіональне управління скористалося своїм правом на подання касаційної скарги на судові рішення у справі № 120/338/20-а, то процедура судового оскарження податкового повідомлення-рішення від 12.11.2019 № не може вважатися закінченою, а отже, у контролюючого органу не виник обов`язок із внесення до Реєстру інформації щодо належної позивачу суми бюджетного відшкодування у розмірі 15235251 грн за липень 2019 року.

Суд вважає, що вказана позиція відповідача суперечить як основним засадам судочинства, так і нормам податкового законодавства, яким регулюються спірні правовідносини.

Так, відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 2-4 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Також в силу приписів ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

В абзаці 3 пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Крім того, у Рішенні від 26.06.2013 Конституційний Суд України врахував практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначив, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

В пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019, на підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку, Конституційний Суд України вказав на те, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантовано право кожного на справедливий суд.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній із сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції" від 15 березня 2001 року).

Крім того, у рішенні "Юрій Миколайович Іванов проти України" ЄСПЛ наголосив на тому, що ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Також з аналізу рішень ЄСПЛ (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Отже, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, складовою права на справедливий суд. Органи державної влади та місцевого самоврядування, їх службові та посадові особи зобов`язані вживати усіх передбачених законом заходів для виконання судових рішень своєчасно та в повному обсязі, що є однією з важливих гарантій дотримання права особи на справедливий суд. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено відповідний обов`язок. Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Враховуючи вищевикладене, суд визнає безпідставними твердження відповідача про те, що у зв`язку з набранням законної сили рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 20.11.2020 у справі № 120/338/20-а, яке було залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.04.2023, відповідач не був зобов`язаний ініціювати процедуру здійснення бюджетного відшкодування щодо позивача, оскільки ініціював касаційний перегляд вказаних судових рішень.

Зазначена позиція контролюючого органу суперечить принципу обов`язковості судового рішення, який закріплено у ч. 2 ст. 129 Конституції України, та фактично ґрунтується на можливості невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, що є недопустимим.

Крім того, як вже зазначалося вище, змістовний аналіз положень ст. 200 ПК України, якою визначається порядок відшкодування з Державного бюджету України сум ПДВ (бюджетного відшкодування) та строки проведення розрахунків з платниками, свідчить про те, що у разі якщо за результатами процедури судового оскарження ухвалюється рішення на користь платника податків, заявлена до відшкодування сума ПДВ вважається узгодженою після набрання таким рішенням суду законної сили, що і зумовлює обов`язок контролюючого органу внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

Вказаний обов`язок також закріплений у пункті 7 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26, яким передбачено, що після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду орган ДПС на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку.

Щодо посилань відповідача на абз. 3 п. 200.15 ст. 200 ПК України, то, по-перше, такі положення відповідач безпідставно тлумачить окремо від інших положень п. 200.15 ст. 200, зокрема його абз. 1 та 2, а, по-друге, відповідач надає помилкове тлумачення змісту цього абзацу, вважаючи, що під поняттям "судове оскарження" в цьому випадку треба також розміти касаційне провадження.

Суд зауважує, що і за змістом положень абз. 2 п. 200.15 ст. 200 ПК України, і за змістом положень п. 7 Порядку № 26 процедура судового оскарження рішень контролюючого органу з питань узгодження заявленої суми бюджетного відшкодування завершується саме набранням рішенням суду законної сили.

Наведений висновок повністю узгоджується з нормами абз. 4 п. 56.18 ст. 56 ПК України, згідно з яким при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Отже, так само як у платника податків виникає обов`язок сплатити визначену контролюючим органом суму грошового зобов`язання після набранням законної сили рішенням суду про відмову у скасуванні відповідного податкового повідомлення-рішення, так само і в контролюючого органу виникає обов`язок вжити необхідні заходи для здійснення бюджетного відшкодування ПДВ після набранням законної сили рішенням суду про скасування податкового повідомлення-рішення, внаслідок прийняття якого заявлена платником до відшкодування сума не була підтверджена (узгоджена).

Натомість, як встановлено судом, Південне міжрегіональне управління допустило протиправну бездіяльність та незважаючи на набрання 13.04.2023 законної сили рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 20.11.2020 у справі № 120/338/20-а, станом на 29.09.2023 (дата визначена самим позивачем) не вчинило передбачених законом дій щодо внесення до Реєстру даних щодо узгодження суми бюджетного відшкодування ТОВ "Агропросперіс Трейд" у розмірі 15235251 грн за липень 2019 року.

Зважаючи на викладене суд доходить висновку, що вказану суму бюджетного відшкодування протягом періоду з 13.04.2023 по 29.09.2023 слід вважати несвоєчасно відшкодованою бюджетною заборгованістю, на яку відповідно до п. 200.23 ст. 200 ПК України нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки НБУ.

В контексті розгляду цієї справи суд вважає релевантними висновки ЄСПЛ, що містяться у рішенні від 9 січня 2007 року у справі "Інтерсплав проти України". В цьому рішенні Суд зазначив, що юридична особа-платник податку на додану вартість мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, а також на компенсацію за затримку його виплати, та констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справі за позовом СП "Інтерсплав" про стягнення бюджетного відшкодування ПДВ з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації ПДВ у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, вказавши на те, що стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували "справедливий баланс" між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володінню майном (§ 40).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

В силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, перевіривши обґрунтованість ключових доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень-контролюючого органу на підтвердження правомірності своїх рішень та дій і докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що адміністративний позов ТОВ "Агропросперіс Трейд" належить задовольнити частково шляхом стягнення з Державного бюджету України на користь позивача пені в сумі 2032590,80 грн за несвоєчасне відшкодування бюджетної заборгованості з ПДВ за період з 13.04.2023 по 29.09.2023.

При цьому суд бере до уваги постанову КАС ВС від 08.10.2019 у справі № 520/3060/19, якою підтверджено повноваження суду на самостійне визначення періоду нарахування пені та розрахунок суми пені, належної до стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч. 3 ст. 139 КАС України).

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач сплатив судовий збір у розмірі 26840,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 5364 від 11.10.2023.

Відтак, оскільки заявлені позовні вимоги мають майновий характер (ціна позову становить 9898781,53 грн), а позов задоволено частково на суму 2032590,80 грн (у відсотковому значенні задоволена частка становить 20,53% від ціни позову), витрати позивача у вигляді судового збору підлягають відшкодуванню в сумі 5510,25 грн, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агропросперіс Трейд" пеню в сумі 2032590,80 грн (два мільйони тридцять дві тисячі п`ятсот дев`яносто гривень 80 копійок) за несвоєчасне відшкодування бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за період з 13.04.2023 по 29.09.2023.

В решті позову відмовити.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агропросперіс Трейд" судовий збір в розмірі 5510,25 грн (п`ять тисяч п`ятсот десять гривень 25 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

За змістом положень ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, цей строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: товариство з обмеженою відповідальністю "Агропросперіс Трейд" (, місцезнаходження: вул. Келецька, 105, м. Вінниця, 21030);

2) представник позивача: адвокат Онисько Михайло Михайлович (РНОКПП НОМЕР_1 , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВН № 00243 від 21.03.2018);

3) відповідач 1: Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (, місцезнаходження: пр. Шевченка, 15/1, м. Одеса, 65015);

2) відповідач 2: Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області (, місцезнаходження: вул. Садова, буд. 1-А, м. Одеса, 65023).

Повне судове рішення буде складено 29.01.2024.

Суддя Сало Павло Ігорович