Справа № 460/28158/23
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2024-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

за результатами вирішення заяви про відвід

30 січня 2024 року Р і в н е №460/28158/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді К.М.Недашківської, розглядаючи у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо несвоєчасного надання інформації на запит ОСОБА_1 від 14.06.2023 наданого у відповідності до норм Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо надання не повної інформації на пункт 1-3 запиту ОСОБА_1 від 14.06.2023 наданого у відповідності до норм Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області надати ОСОБА_1 повну інформацію на пункт 1-3 запиту від 14.06.2023 з урахуванням норм Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI.

4. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо несвоєчасного надання інформації на запит ОСОБА_1 від 04.07.2023 наданого у відповідності до норм Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI.

5. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо несвоєчасного надання інформації на запит ОСОБА_1 від 11.07.2023 наданого у відповідності до норм Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI.

6. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо несвоєчасного надання інформації на запит ОСОБА_1 від 02.08.2023 наданого у відповідності до норм Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI.

7. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо несвоєчасного надання інформації на запит ОСОБА_1 від 12.08.2023 наданого у відповідності до норм Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VІ.

8. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо надання не повної інформації на пункт 1-26 запиту ОСОБА_1 від 12.08.2023 наданого у відповідності до норм Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VІ.

9. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області надати ОСОБА_1 повну інформацію на пункт 1-26 запиту від 12.08.2023 з урахуванням норм Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI.

10. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо несвоєчасного надання інформації на запит ОСОБА_1 від 19.09.2023 наданого у відповідності до норм Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI.

11. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо надання не повної інформації на пункт 1-26 запиту ОСОБА_1 від 19.09.2023 наданого у відповідності до норм Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-УІ.

12. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області надати ОСОБА_1 повну інформацію на пункт 1-26 запиту від 19.09.2023 з урахуванням норм Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI.

13. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо несвоєчасного надання інформації на запит ОСОБА_1 від 16.11.2023 наданого у відповідності до норм Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI.

14. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо недотримання встановленого терміну розгляду звернення ОСОБА_1 від 19.06.2023 наданого у відповідності до норм Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР.

15. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо недотримання встановленого терміну розгляду звернення ОСОБА_1 від 30.06.2023 наданого у відповідності до норм Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР.

16. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо недотримання встановленого терміну розгляду звернення ОСОБА_1 від 08.08.2023 наданого у відповідності до норм Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР.

17. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не вирішення порушених питань у пункті 1-2 звернення ОСОБА_1 від 08.08.2023 наданого у відповідності до норм Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР.

18. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 08.08.2023 із вирішенням порушених питань у пункті 1-2 у відповідності до норм Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР.

19. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо недотримання встановленого терміну розгляду звернення ОСОБА_1 від 13.10.2023 наданого у відповідності до норм Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР.

20. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не вирішення порушених питань у пункті 1-2 звернення ОСОБА_1 від 13.10.2023 наданого у відповідності до норм Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР.

21. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 13.10.2023 із вирішенням порушених питань у пункті 1-2 у відповідності до норм Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР.

Ухвалою суду від 19.12.2023 позовну заяву залишено без руху з підстав необхідності надання доказів сплати судового збору.

В ухвалі суду від 19.12.2023 суддею вказано, що нормативно-правовим актом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI (далі - Закон України №3674-VI).

За приписами частини першої статті 4 Закону України №3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України №3674-VI передбачено, що розмір судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, за подання позову майнового характеру - 1 відсоток ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" від 03.11.2022 №2710-IX встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2023 становить 2684 грн.

Згідно з абзацом другим частини третьої статті 6 Закону України №3674-VI у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивач у позовній заяві заявив 21 позовну вимогу, за які має бути сплачений судовий збір як за 11 немайнових вимог в розмірі 11809 грн 60 коп (1073,60 грн х 11):

1) 1, 2, 3 позовні вимоги поєднані щодо запиту від 14.06.2023,

2) 4-та позовна вимога як окрема щодо розгляду запиту від 04.07.2023;

3) 5-та позовна вимога як окрема щодо розгляду запиту від 11.07.2023;

4) 6-та позовна вимога як окрема щодо розгляду запиту від 02.08.2023;

5) 7, 8, 9 позовні вимоги поєднані щодо запиту від 12.08.2023;

6) 10, 11, 12 позовні вимоги поєднані щодо запиту від 19.09.2023;

7) 13-та позовна вимога як окрема щодо розгляду запиту від 16.11.2023;

8) 14-та позовна вимога як окрема щодо розгляду запиту від 19.06.2023;

9) 15-та позовна вимога як окрема щодо розгляду запиту від 30.06.2023;

10) 16, 17, 18 позовні вимоги поєднані щодо запиту від 08.08.2023;

11) 19, 20, 21 позовні вимоги поєднані щодо запиту від 13.10.2023.

Позивач у позовній заяві вказує про звільнення від сплати судового збору відповідно до пункту 13 частини першої "Про судовий збір".

Пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" визначено, що від сплати судового збору звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII (далі - Закон №3551-XII).

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначено у статті 12 цього Закону №3551-XII.

За правилами статті 12 Закону №3551-XII, учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги:

1) безплатне одержання ліків, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів та виробів медичного призначення за рецептами лікарів;

2) першочергове безплатне зубопротезування (за винятком протезування з дорогоцінних металів);

3) Дію пункту 3 частини першої статті 12 зупинено на 2023 рік згідно із Законом № 2710-IX від 03.11.2022 безоплатне забезпечення санаторно-курортним лікуванням або одержання компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування. Порядок надання путівок, розмір та порядок виплати компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування визначаються Кабінетом Міністрів України;

4) 75-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю);

5) 75-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю.

Для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, надається 75-процентна знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв. метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім`ю);

6) 75-процентна знижка вартості палива, в тому числі рідкого, в межах норм, встановлених для продажу населенню, для осіб, які проживають у будинках, що не мають центрального опалення;

7) безплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання за наявності посвідчення встановленого зразка, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі;

8) користування при виході на пенсію (незалежно від часу виходу на пенсію) чи зміні місця роботи поліклініками та госпіталями, до яких вони були прикріплені за попереднім місцем роботи;

9) щорічне медичне обстеження і диспансеризація із залученням необхідних спеціалістів;

10) першочергове обслуговування в лікувально-профілактичних закладах, аптеках та першочергова госпіталізація;

11) виплата допомоги по тимчасовій непрацездатності в розмірі 100 процентів середньої заробітної плати незалежно від стажу роботи;

12) використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік;

13) переважне право на залишення на роботі при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці та на працевлаштування у разі ліквідації підприємства, установи, організації;

14) першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

Учасники бойових дій, які дістали поранення, контузію або каліцтво під час участі в бойових діях чи при виконанні обов`язків військової служби, забезпечуються жилою площею, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій, - протягом двох років з дня взяття на квартирний облік;

15) одержання позики на будівництво, реконструкцію або капітальний ремонт жилих будинків і подвірних будівель, приєднання їх до інженерних мереж, комунікацій, а також позики на будівництво або придбання дачних будинків і благоустрій садових ділянок з погашенням її протягом 10 років починаючи з п`ятого року після закінчення будівництва. Зазначені позики надаються у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України;

16) першочергове право на вступ до житлово-будівельних (житлових) кооперативів, кооперативів по будівництву та експлуатації колективних гаражів, стоянок для транспортних засобів та їх технічне обслуговування, до садівницьких товариств, на придбання матеріалів для індивідуального будівництва і садових будинків;

17) безплатний проїзд один раз на два роки (туди і назад) залізничним, водним, повітряним або міжміським автомобільним транспортом, незалежно від наявності залізничного сполучення, або проїзд один раз на рік (туди і назад) вказаними видами транспорту з 50-процентною знижкою;

18) зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства;

19) позачергове користування всіма послугами зв`язку та позачергове встановлення на пільгових умовах квартирних телефонів (оплата у розмірі 20 процентів від тарифів вартості основних та 50 процентів - додаткових робіт). Абонементна плата за користування телефоном встановлюється у розмірі 50 процентів від затверджених тарифів;

20) першочергове обслуговування підприємствами, установами та організаціями служби побуту, громадського харчування, житлово-комунального господарства, міжміського транспорту;

21) позачергове обслуговування закладами та установами, що надають соціальні послуги з догляду. У разі неможливості здійснення такого обслуговування закладами соціального захисту населення відшкодовуються витрати, пов`язані з доглядом за цим ветераном війни, в порядку і розмірах, встановлених чинним законодавством;

22) учасникам бойових дій на території інших держав надається переважне право на вступ до закладів вищої, фахової передвищої освіти, право на позаконкурсний вступ до закладів професійної (професійно-технічної) освіти і на курси для одержання відповідних професій.

Пільги щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо, передбачені пунктами 4-6 цієї статті, надаються учасникам бойових дій та членам їх сімей, що проживають разом з ними, незалежно від виду житла чи форми власності на нього.

Площа житла, на яку нараховується 75-процентна знижка плати, передбачена пунктами 4 і 5 частини першої цієї статті, визначається в максимально можливому розмірі в межах загальної площі житлового приміщення (будинку) згідно з нормами користування (споживання), встановленими цими пунктами, незалежно від наявності в складі сім`ї осіб, які не мають права на знижку плати. Якщо в складі сім`ї є особи, які мають право на знижку плати в розмірі, меншому ніж 75 процентів, спочатку обчислюється в максимально можливому розмірі 75-процентна відповідна знижка плати.

Учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Щороку до Дня Незалежності України учасникам бойових дій виплачується разова грошова виплата у порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України в межах відповідних бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Учасникам бойових дій у період Другої світової війни, яким виповнилося 85 років і більше, надаються пільги, передбачені статтею 13 цього Закону для осіб з інвалідністю внаслідок війни I групи.

Держава забезпечує учасникам бойових дій та їх дітям, у тому числі дітям, які навчаються за денною формою навчання у закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, державну цільову підтримку для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти у державних та комунальних закладах освіти.

Державна цільова підтримка для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти надається у вигляді: повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів; пільгових довгострокових кредитів для здобуття освіти; соціальної стипендії; безоплатного забезпечення підручниками; безоплатного доступу до мережі Інтернет, систем баз даних в закладах освіти;

безоплатного проживання в гуртожитку; інших заходів, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Порядок та умови надання державної цільової підтримки для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти зазначеним категоріям громадян визначаються Кабінетом Міністрів України.

Надання пільг, передбачених пунктом 13 частини першої цієї статті, відбувається з урахуванням особливостей, визначених законом для окремих категорій працівників.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.02.2020 у справі № 545/1149/17 зазначила, що вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону №3551-XII.

Аналіз пункту 13 частини першої статті 5 Закону №3674-VI в сукупності з частиною другою статті 22 Закону № 3551-XII вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій закріплених законодавством саме через набуття такого статусу.

Тобто, лише у справах, в яких предметом спору є правовідносини стосовно прав та гарантій особи саме як учасника бойових дій, така особа звільняється від сплати судового збору.

У даному випадку спір не пов`язаний з наявністю/відсутністю у позивача статусу учасника бойових дій та не стосується пільг, прав та гарантій закріплених законодавством саме через набуття такого статусу - стаття 12 Закону №3674-VI, а отже відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду викладеній в ухвалах від 26.03.2018 по справі № 805/3967/17-а, від 03.04.2018 по справі № 814/2000/17, від 07.08.2018 по справі № 826/14550/17, від 17.02.2020 у справі №9901/517/19, а також в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 23.08.2018 по справі № 800/416/17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19), в ухвалі від 06.05.2020 по справі №9901/70/20 та в ухвалі від 22.01.2020 по справі №9901/393/19.

Щодо звільнення від сплати судового збору у зв`язку з тим, що позивач є пенсіонером, на утриманні якого знаходиться багатодітна сім`я, пенсія є єдиним джерелом доходу, то суд в ухвалі від 19.12.2023 зазначив, що згідно з частиною першою статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на невизначений строк.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України №3674-VI, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною другою статті 8 Закону України №3674-VI передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Норма статті 8 Закону України "Про судовий збір" передбачає випадок відстрочення, розстрочення, звільнення сплати судового збору за подання адміністративного позову членами малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї, лише за умови врахування майнового стану позивача.

Тобто, подання позову членом багатодітної сім`ї не є безумовною підставою для звільнення, відстрочення та розстрочення сплати судового збору.

При цьому, позивачем на надано суду будь-яких доказів важкого фінансового стану, недостатності коштів для сплати судового збору.

Щодо наявності інших підстав для звільнення, відстрочення або розстрочення сплати судового збору, передбачених частиною першою статті 8 Закону України №3674-VI, позивач не зазначив.

Відтак, позивачу належало сплатити судовий збір у загальному розмірі 11809 грн 60 коп.

У подальшому, ухвалою суду від 26.12.2023 продовжено процесуальний строк, наданий ОСОБА_1 для усунення недоліків адміністративного позову до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій, до закінчення десяти днів з дня вручення (отримання) ухвали про продовження процесуального строку для усунення недоліків позовної заяви.

В ухвалі від 26.12.2023 суд зазначив, що позивач подав заяву про усунення недоліків позовної заяви, в прохальній частині якої просить звільнити його від сплати судового збору. При цьому, позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів на обґрунтування наявності підстав для звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою суду від 09.01.2024 клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - залишене без задоволення;

відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору в розмірі 11809 грн 60 коп до ухвалення судового рішення по справі;

позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №460/28158/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін (у письмовому провадженні).

В ухвалі від 09.01.2024 судом зазначено, що згідно з частиною першою статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на невизначений строк.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України №3674-VI, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною другою статті 8 Закону України №3674-VI передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Системний аналіз вказаних норм свідчить, що звільнення від сплати судового збору, відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру, з підстав, передбачених Законом, є правом, а не обов`язком суду, і вказане право реалізується судом в межах його дискреційних повноважень.

Іншими словами, суд користується можливістю вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів рішень, кожне з яких є правомірним.

Подання позову членом багатодітної сім`ї не є безумовною підставою для звільнення, відстрочення та розстрочення сплати судового збору.

В свою чергу, позивач не надав суду жодного доказу тому, що він перебуває у скрутному матеріальному становищі, недостатності коштів для сплати судового збору (довідку про доходи тощо).

Щодо наявності у позивача статусу учасника бойових дій, то суд в ухвалі від 19.12.2023 про залишення позовної заяви без руху зазначив, що лише у справах, в яких предметом спору є правовідносини стосовно прав та гарантій особи саме як учасника бойових дій, така особа звільняється від сплати судового збору.

У даному випадку спір не пов`язаний з наявністю/відсутністю у позивача статусу учасника бойових дій та не стосується пільг, прав та гарантій закріплених законодавством саме через набуття такого статусу - стаття 12 Закону №3674-VI, а отже відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість відстрочити позивачу сплату судового збору за подання адміністративного позову в розмірі 11809 грн 60 коп до ухвалення судового рішення по справі.

29 січня 2024 року позивач подав до суду заяву про відвід головуючого судді у порядку пункту 4 частини першої статті 36 КАС України.

Заява про відвід головуючого судді обґрунтована тим, що всупереч нормам чинного законодавства позивача не звільнено від сплати судового збору, натомість вирішено питання щодо відстрочення сплати судового збору.

За приписами частини третьої статті 39 КАС України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до частини першої статті 40 КАС України, питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість (частина третя статті 40 КАС України).

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу (частина четверта статті 40 КАС України).

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість заяви про відвід головуючого судді, суд зазначає таке.

Суд зазначає, що підстави для відводу судді визначені нормами статей 36 та 37 КАС України.

За правилами частини першої статті 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (частина друга статті 36 КАС України).

Отже, підстави для відводу, у тому числі самовідводу судді, можна умовно поділити на безумовні - ті, що чітко визначені законом, й оціночні - які вимагають оцінки.

Так, безумовними є наступні підстави: 1) якщо суддя брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо суддя є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 3) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу; 4) підстави, встановлені статтею 37 КАС України. Наявність цих юридичних фактів достатньо для того, щоб суддя був відведений.

До оціночних підстав належать такі підстави, як: 1) якщо суддя прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 2) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

При цьому, підстава щодо прямої чи опосередкованої заінтересованості судді в результаті розгляду справи дозволяє особам, які беруть участь у справі, у разі наявності у них доказів можливої заінтересованості судді у вирішенні справи, заявляти відвід судді.

Тобто, в даному випадку особа, яка заявляє відвід судді із вказаної підстави, повинна навести конкретні факти такої заінтересованості судді та підтвердити їх відповідними доказами, що дають підставу для застосування даної норми.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини (ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997) закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатись особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський Суд з прав людини у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу (рішення ЄСПЛ у справах «П`єрсак проти Бельгії», «Кіпріану проти Кіпру», «Грівз проти Сполученого Королівства»).

Щодо суб`єктивного критерію, то він полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Проте презюмується особиста неупередженість.

Щодо об`єктивного критерію, то необхідно визначити поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді.

При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення ЄСПЛ у справі «Клейн та інші проти Нідерландів»).

Для відведення судді, в разі наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності, необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість судді.

Разом з тим, не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Фактично позивачем заявлений відвід через незгоду з постановленими процесуальними рішеннями судді щодо не звільнення від сплати судового збору та щодо відстрочення позивачу сплати судового збору.

Суд зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 36 КАС України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Також суд зазначає, що позивачу забезпечено доступ до правосуддя шляхом постановлення ухвали про відкриття провадження у справі, натомість питання сплати судового збору та питання щодо його розподілу за наслідками розгляду справи не стосуються питання доступу до правосуддя, яке не є абсолютним та може обмежуватися.

Вказані у заяві про відвід головуючого судді обставини, не свідчать та не можуть свідчити про наявність підстав для відводу, тому заява є необґрунтованою.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 36-40, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді в адміністративній справі №460/28158/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій - визнати необґрунтованою.

Заяву про відвід передати відповідальній особі апарату суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, в порядку встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України, для вирішення питання про відвід.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя К.М. Недашківська