Справа № 420/60/24
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2024-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/60/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в порядку ст. 287 КАС України в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Державного підприємства «Морський торгівельний порт «Чорноморськ» до Чорноморського відділу Державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Державного підприємства «Морський торгівельний порт «Чорноморськ» до Чорноморського відділу Державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій позивач просить суд:

- скасувати постанову від 04.12.2023 р. ВП № 73488381 про стягнення виконавчого збору у розмірі 26800,00 гривень, винесену старшим державним виконавцем Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - Шестопаловою Ю.К. у виконавчому провадженні № 73488381;

- стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» () грошові кошти у розмірі 26800,00 грн.

Ухвалою суду від 05.01.2024 року залишено позовну заяву без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 16.01.2024 року поновлено позивачу строк звернення до суду, відкрито провадження по справі та призначено судове засідання на 22.01.2024 року о 15 годині 30 хвилин.

19.01.2024 року від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у судових засіданнях в Господарському суді Одеської області.

22.01.2024 року судове засідання було перенесено на 24.01.2024 року у зв`язку з повітряною тривогою у м. Одеса.

24.01.2024 року сторони в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином та своєчасно, жодних клопотань до суду не надходило.

Враховуючи вищенаведене, судом вирішено здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

25.01.2024 року до суду надійшла заява відповідача про залучення ОСОБА_1 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог.

Ухвалою суду від 26.01.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постанова про стягнення виконавчого збору в сумі 26800 грн. від 04.12.2023 року, що винесена в межах виконавчого провадження ВП №73488381, є протиправною, оскільки виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. У даному випадку рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 13.11.2023 р. по справі № 501/3617/22, в частині допущеній до негайного виконання, було виконано ДП «МТП «Чорноморськ» добровільно 22.11.2023 р. шляхом видання наказу № 297 від 22.11.2023 р. про поновлення ОСОБА_1 на роботі, тобто до відкриття виконавчого провадження № 73488381 та до дати видання самого виконавчого листа № 501/3671/22 від 28.11.2023 р., на підставі якого було відкрито ВП № 73488381 від 04.12.2023 р. Працівники служби персоналу ДП «МТП «Чорноморськ» 23.11.2023 р. телефонували ОСОБА_1 та пропонували прийти до служби персоналу з метою ознайомитись з наказом № 297 від 22.11.2023 р. та надати трудову книжку. Також листом № 260/11.2-10 2025 від 24.11.2023 р. ОСОБА_1 повідомлено про видання наказу № 297 від 22.11.2023 р., яким його поновлено на посаді, та запропоновано з`явитись до служби персоналу ДП «МТП «Чорноморськ» для ознайомлення з даним наказом. Зазначене підтверджується копією реєстру поштового відправлення. Отже, право ОСОБА_1 на поновлення на роботі згідно з рішенням суду кореспондується з його обов`язком з`явитись до служби персоналу ДП «МТП «Чорноморськ» та надати трудову книжку для внесення відповідних змін. Ненадання ОСОБА_1 трудової книжки Підприємству, за умови обізнаності про видання наказу про поновлення на роботі, не може вважатись перешкодою для закриття виконавчого провадження, оскільки поведінка ОСОБА_1 не перебуває у зоні контролю або відповідальності ДП «МТП «Чорноморськ». У даному випадку ДП «МТП «Чорноморськ» вчинило всі можливі та залежні від нього дії для поновлення порушених прав ОСОБА_1 та поновлення його на роботі своєчасно видано наказ про поновлення ОСОБА_1 на роботі на виконання рішення суду по справі № 501/3617/23.

22.01.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є дією, яку вчиняє державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій. Представник ДП "МТП "ЧОРНОМОРСЬК" Ольга Марченко дізналась 05.12.2023 року про відкриття виконавчого провадження № 73488381 через мобільний додаток "Viber", а не 19.12.2023 року, як вказала в позовній заяві від 29.12.2023 року. Інформація надана в заяві представника ДП "МТП "ЧОРНОМОРСЬК" не є достовірною, оскільки лист №260/11.2-10 2025 від 24.11.2023 року про поновлення на посаді ОСОБА_1 разом з копією наказу №297 від 22.11.2023 року було направлено стягувачу ОСОБА_1 лише 19.12.2023 року, що підтверджується квитанцією про відправлення та трекінгом укрпошти 974, які були надані представником ДП "МТП "ЧОРНОМОРСЬК" разом з заявою про закінчення виконавчого провадження. Таким чином, стягувач ОСОБА_1 до відкриття виконавчого провадження не був повідомлений про його поновлення на посаді, на підставі наказу № 297 від 22.11.2023 року, який було винесено «заднім числом» з метою уникнення сплати виконавчого збору до Державного бюджету України. У даному випадку ДП "МТП "ЧОРНОМОРСЬК" не вчинив всі можливі та залежні від нього дії для поновлення порушених прав ОСОБА_1 , не повідомивши його про поновлення на посаді заздалегідь, а зробивши це вже за довго після відкриття виконавчого провадження. У зв`язку з чим, рішення Іллічівського міського суду Одеської області по справі № 501/3617/22 не було належним чином виконано до відкриття виконавчого провадження

24.01.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача підтримав позовні вимоги та зазначив, що з матеріалів виконавчого провадження №73488381, а саме з реєстру на відправлення рекомендованої кореспонденції, вбачається, що відповідач 14.12.2023 р. направив на адресу ДП «МТП «Чорноморськ» засобами поштового зв`язку лише постанову про відкриття виконавчого провадження (вих. № супровідного листа № 56322), яка надійшла на адресу Підприємства вже після закінчення виконавчого провадження. Інші постанови по ВП № 73488381, зокрема і оскаржувана постанова ВП № 73488381 від 04.12.2023 р. про стягнення виконавчого збору відповідачем, у встановлений чинним законодавством спосіб, на адресу ДП «МТП «Чорноморськ» не направлялись. Постановою від 21.12.2023 р. ВП № 73488381 закінчено на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Тобто, закінчуючи виконавче провадження на підставі заяви представника ДП «МТП «Чорноморськ» та доказів, наданих разом з нею, відповідач визнав виконаним рішення Іллічівського міського суду від 13.11.2023 р. по справі № 501/3617/22, а поведінку ДП «МТП «Чорноморськ» такою, що Підприємство вчинило всі залежні від нього заходи з метою його виконання. Необґрунтованими є доводи відповідача про те, що стягувач по даному виконавчому провадженню не був повідомлений про видання наказу № 297 від 22.11.2023 р. про його поновлення на роботі і відповідно рішення суду не було належним чином виконано, оскільки у випадку наявності неналежного виконання боржником рішення суду та виконавчого документу, на підставі якого відкрито виконавче провадження, у відповідача були б відсутні підстави для закриття виконавчого провадження. Посилання відповідача на те, що «наказ № 297 від 22.11.2023 р. було видано «заднім числом» з метою уникнення сплати виконавчого збору до Державного бюджету України», взагалі є абсурдним особистим домислом державного виконавця, що не підтверджується жодним доказом.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Чорноморським відділом Державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 01.12.2023 року за вх. №2115/10423 зареєстрована заява ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження на виконання виконавчого листа по справі № 501/3617/22, виданого 28.11.2023 року про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника 2 терміналу ДП «МТП «Чорноморськ».

04.12.2023 року старшим державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 73488381 за виконавчим листом № 501/3617/22, виданим 28.11.2023 року Іллічівським міським судом Одеської області.

Також 04.12.2023 року старшим державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 26 800 грн.

У матеріалах справи міститься наказ директора ДП "Морський торгівельний порт "Чорноморськ" №297 від 22.11.2023 року про поновлення на посаді начальника 2 терміналу ДП "МТП "Чорноморськ" ОСОБА_1 на виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 13.11.2023 по справі №501/3617/22.

19.12.2023 року ОСОБА_1 позивачем направлено рекомендований лист з повідомленням про його поновлення на посаді.

19.12.2023 року ДП "МТП "Чорноморськ" направило відповідачу заяву про закінчення виконавчого провадження.

21.12.2023 року старшим державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ "Про виконавче провадження".

Вважаючи стягнення з позивача виконавчого збору протиправним, позивач звернувся в суд з даним позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За приписами ч.5 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону №1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно ч.ч.1, 3, 6 ст.27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). У разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Аналізуючи наведені правові норми, суд вважає, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Останнє виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа. При цьому, в межах одного виконавчого провадження може бути стягнено суму виконавчого збору лише пропорційно фактично стягнутим грошовим коштам.

Відповідно до вимог ст.42 Закону № 1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Отже, приймаючи одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову і про стягнення з боржника виконавчого збору, державний виконавець діє правомірно відповідно до норм чинного законодавства.

Верховним Судом від 28.02.2019 р. у справі № 819/1116/17 визначено, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Також суд зазначає, що з аналізу норм Закону № 1404-VIII вбачається, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Згідно ч. 9 ст. 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26.12.2003 р. № 14 роз`яснено, що витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

На підставі наведеного, суд вважає, що виконавчий збір не стягується у разі добровільного виконання рішення суду до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження починається примусове виконання рішення суду, за яке передбачено стягнення виконавчого збору у визначеному законом розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника 2 терміналу ДП "МТП "Чорноморськ" 22.11.2023 року (наказ директора ДП "Морський торгівельний порт "Чорноморськ" №297 від 22.11.2023 року).

Постанова про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №501/3617/22 про поновлення ОСОБА_1 на посаді винесена державним виконавцем лише 04.12.2023 року.

Таким чином, суд вважає, що до моменту відкриття виконавчого провадження позивачем в повному обсязі було виконано рішення суду, а саме видано наказ про поновлення ОСОБА_1 на посаді.

Разом з тим, суд не приймає доводи відповідача про невиконання позивачем рішення суду у зв`язку з повідомленням ОСОБА_1 про поновлення на посаді лише 19.12.2023 року, адже рішенням суду було зобов`язано ДП "МТП "Чорномосрьк" саме поновити ОСОБА_1 на посаді, відповідне було зазначено й у виконавчому листі.

Крім того, державним виконавцем закінчено виконавче провадження саме на підставі п. 9 ч. 1 ст.39 ЗУ "Про виконавче провадження", тобто у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, відповідно не зрозумілими є доводи відповідача про невиконання або не повне виконання позивачем рішення суду.

Суд критично ставиться до твердження відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду, адже повідомлення боржника через мобільний додаток "Viber" не можливо вважати належним повідомленням.

Частиною 1 ст. 28 Закону №1404-VIII чітко визначено, що постанова про відкриття виконавчого провадження має бути надіслана боржникові рекомендованим поштовим відправлення, і боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова про відкриття виконавчого провадження від 04.12.2023 року боржнику була направлена лише 14.12.2023 року за номером 628, а отримана позивачем 21.12.2023 року, що підтверджується трекінгом поштового відправлення на веб-сайті Укрпошти.

Позов позивачем було подано через систему "Електронний суд" 29.12.2023 року, таким чином десятиденний строк звернення до суду не пропущено.

Стосовно доводів відповідача про складення наказу про поновлення ОСОБА_1 на посаді "заднім числом" суд зазначає, що відповідачем не подано жодних доказів, які підтверджували б дану обставину, тому суд не приймає такі доводи, адже вони ґрунтуються виключно на здогадках та власній думці відповідача.

На підставі наведеного, суд вважає, що позивачем добросовісно виконано зобов`язання про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника 2 терміналу ДП "МТП "Чорноморськ" до відкриття виконавчого провадження, відповідно відсутні підстави для стягнення з позивача виконавчого збору, що узгоджується з ч. 9 ст. 27 ЗУ "Про виконавче провадження".

Щодо вимоги про стягнення з Державного бюджету України грошових коштів у сумі 26800 грн., які були стягнуті у якості виконавчого збору, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 42 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір, стягнутий з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону належить до коштів виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Оскільки відповідно до наведеної вище норми набувачем сплаченого боржником у виконавчому провадженні збору є Державний бюджет України, помилково або надмірно сплачені суми виконавчого збору підлягають стягненню саме з Державного бюджету України.

Стягнення з позивача суми виконавчого збору підтверджується випискою по особовому рахунку ДП "МТП "Чорноморськ".

Отже, скасування постанови про стягнення виконавчого збору є підставою для повернення відповідних коштів, адже правова підстава для їх стягнення є такою, що відпала.

З огляду на викладене, позовна заява Державного підприємства «Морський торгівельний порт «Чорноморськ» підлягає задоволенню.

Суд вважає необхідним у відповідності до вимог ст.139 КАС України стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір в розмірі 2684 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 139, 242-246, 255, 262, 263, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Державного підприємства «Морський торгівельний порт «Чорноморськ» (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 6, ) до Чорноморського відділу Державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (68004, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Віталія Шума, 21, ) про скасування постанови, - задовольнити.

Скасувати постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 26800,00 грн. від 04.12.2023 р., винесену старшим державним виконавцем Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - Шестопаловою Ю.К., у виконавчому провадженні № 73488381.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» () грошові кошти у розмірі 26800,00 грн.

Стягнути з Чорноморського відділу Державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (68004, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Віталія Шума, 21, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Державного підприємства «Морський торгівельний порт «Чорноморськ» (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 6, ) судовий збір у сумі 2684 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана відповідно до положень ч.6 ст.287 КАС України.

Суддя Токмілова Л.М.