Справа № 950/768/23
Суддя: Чхайло О. В.
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 950/768/23
Номер провадження 2-а/950/1/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Лебедин

23 січня 2024 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Чхайло О. В.,

при секретарі судового засідання Сивоконь А.І.,

з участю: представника позивача Стеценка В.М., представниці ГУНП в Сумській області Бабченко І.О.,

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області Валюха Валерія Віталійовича, Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, в особі свого представника, звернувся до суду з даною позовною заявою до відповідачів, в якій просив визнати неправомірними дії поліцейського патрульної поліції СРПП ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області Валюха В.В. щодо винесення відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ № 769469 за ч. 4 ст. 126 КУпАП, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн., а провадження у адміністративній справі закрити. Також позивач ставить питання про стягнення на його користь понесеного судового збору та витрат на правничу допомогу адвоката.

Позов мотивований тим, що оскаржуваним рішенням поліцейського Рєпіна І.В. було притягнуто до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20 400 грн. Як зазначено в постанові, підставою її винесення стало те, що 01.05.2022 у м. Лебедин по вул. Кобижча водій ОСОБА_1 керував мотоциклом Jawa 350 д.н.з. НОМЕР_1 без права керування транспортними засобами, а саме був позбавлений права керування Лебединським районним судом 21.01.2022 строком на один рік, чим порушив п.п. 2.1а ПДР України.

Позивач вважає зазначене рішення посадової особи незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки 01.05.2022 він дійсно керував мотоциклом по вул. Кобижча м. Лебедин Сумської області та був зупинений працівниками поліції, які склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Однак, питання про притягнення його до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП не ставилося та й взагалі не було для цього підстав.

В судовому засіданні представник позивача вимоги Рєпіна І.В. підтримав повністю з мотивів, наведених в позовній заяві. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката просив взяти до уваги наявній у справі докази, а також додатково наданий ним розрахунок зазначених витрат.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, в наданому відзиві на позов вказав, що 01.05.2022 по вул. Кобижча, м. Лебедин, Сумської області був зупинений ОСОБА_1 , який керував мотоциклом без одягненого мотошолома. Під час перевірки документів установлено, що водій не мав посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, у зв`язку з чим відносно нього було винесено постанову за ч. 4 ст. 126 КУпАП. При прийнятті такого рішення враховувалися особисті пояснення ОСОБА_1 та той факт, що 21.01.2022 останній був позбавлений права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Законні інтереси та права позивача порушені не були. Тому вважає вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та просить у позові відмовити. Також звертає увагу суду на пропущений позивачем строк звернення до суду.

Представниця ГУНП в Сумській області в судовому засіданні проти позову також заперечила, посилаючись на те, що оскаржувана постанова прийнята відповідно до вимог чинного законодавства, з дотриманням прав позивача, а вина останнього у скоєному є доведеною повністю належними та достатніми доказами. При складенні оскаржуваної постанови відносно ОСОБА_1 поліцейський СРПП ВП №3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області Валюх В.В. діяв у порядку та спосіб визначені чинним законодавством. Під час винесення оскаржуваної постанови ОСОБА_1 роз`яснено права, визначені ст. 268 КУпАП, та строк оскарження за ст. 289 КУпАП, що підтверджує його підпис.

Щодо судових витрат на правову допомогу, представниця звертає увагу суду, що формування правової позиції у справі, надання усних консультацій клієнту щодо правового захисту його інтересів у справі, аналіз судової практики щодо вирішення аналогічних справ фактично охоплюються виконаною роботою щодо підготовки позову, а тому не є такими, що належать до стягнення. Відзначає, що справи про оскарження постанови про адміністративне стягнення відносяться до категорії справ незначної складності. Предмет спору в даній справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складання процесуальних документів не є значним. Спір не потребує глибокого правового аналізу й дослідження, а відтак і значних часових затрат. Щодо його вирішення існує уже стала судова практика. Пошук судової практики, підготовка матеріалів та написання позовної заяви адвокатом не потребувала великих затрат часу на проведення аналізу доказової бази. З огляду на викладене, сума витрат на правову допомогу в розмірі 12650 грн. є необґрунтованою та неспівмірною із складністю справи та фактичним обсягом наданих адвокатом послуг. Заявник же має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім цього, у справі мається клопотання представниці ГУНП в Сумській області про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду з підстав пропуску ним строку звернення до адміністративного суду (а.с. 44-46).

Заслухавши представника позивача, представницю ГУНП в Сумській області, дослідивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку.

Між сторонами мають місце адміністративні правовідносини з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого у справі про адміністративне правопорушення.

Судовим розглядом встановлено, що 01.05.2022 по вул. Кобижча в м. Лебедині, Сумської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області.

Того ж дня відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 8).

Крім цього, 01.05.2022 поліцейським СРПП ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області Валюхом В.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАБ № 769469 від 01.05.2022, якою на позивача накладено адміністративне стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20 400 грн. (а.с. 6).

Зазначеним рішенням ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він керував мотоциклом Jawa 350 д.н.з. НОМЕР_1 без права керування транспортними засобами, а саме був позбавлений права керування Лебединським районним судом 21.01.2022 року строком на один рік, що є порушенням вимог п.п. 2.1а ПДР України.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду, посилаючись на те, що наявними у справі доказами не підтверджується той факт, що 01.05.2022 крім складеного протоколу за ч. 2 ст. 130 КУпАП відносно нього була розглянуто справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, та у його присутності винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Суд погоджується з доводами позивача, зважаючи на таке.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом статтей 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 (Далі - Інструкція № 1395).

Розділ ІІІ зазначеної Інструкції визначає процедуру розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Пунктами 1, 2 Розділу ІІІ Інструкції № 1395 установлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами першою, другою і четвертою статті 126, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень п. п. 4, 8 Розділ ІІІ Інструкції № 1395 - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).

Частиною 1 ст. 268 КУпАП установлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Вищенаведених вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 поліцейським дотримано не було.

Так, сторона позивача заперечує той факт, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, розглядалася у присутності ОСОБА_1 та у його ж присутності й приймалося рішення про накладення стягнення на останнього, посилаючись на те, що підпис притягнутої особи, що відображено у оскаржуваній постанові, позивачеві не належить.

Дослідженням оскаржуваного рішення (а.с. 6) встановлено, що до постанови додається відеозапис, але ні поліцейський СРПП ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області Валюх В.В., дії якого оскаржуються, ні представник ГУНП в Сумській області на підтвердження правомірності прийнятого рішення такий відеозапис суду не представили, хоча зобов`язані були це зробити і в ухвалі про відкриття провадження у справі суд наголошував на тому, що відповідачі мають подати всі докази, що підтверджують заперечення проти позову.

В свою чергу за клопотанням представника ОСОБА_1 у сході судового розгляду витребовувалися від Лебединського районного суду Сумської області матеріли про притягнення останнього до відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП (справа № 950/533/22), в тому числі відеозапис подій, які мали місце 01.05.2022 за участю ОСОБА_1 , дослідженням якого не було підтверджено той факт, що поліцейський розглядав у присутності позивача справу за ч. 4 ст. 126 КУпАП, чи мав намір розглядати таку справу або ж висував йому з даного приводу будь-які звинувачення.

З самої оскаржуваної постанови також є незрозумілим чи був присутній ОСОБА_1 при її винесенні та при розгляді справи, чи заявляв які небуть клопотання, чи надавав якісь усні пояснення або заперечення під час розгляду справи.

Таким чином, на підтвердження правомірності оскаржуваних дій поліцейського та прийнятої ним постанови суду не надані жодні докази і матеріали справи їх не містять.

В той же час ч. 2 ст. 77 КАС України установлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: права і свободи людини і громадянина, закріплені в Конституції України, не є вичерпними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом (частина перша статті 24); юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62).

Таким чином, відповідальність особи та процедура притягнення особи до відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 (Справа № 1-135/2018(5846/17) звернув увагу на те, що важливою гарантією дотримання прав та обов`язковою складовою справедливого судового розгляду є презумпція невинуватості. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частини перша, друга, третя статті 62 Конституції України).

Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно з пунктом 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що принцип презумпції невинуватості вимагає, зокрема, щоб при виконанні своїх обов`язків судді не починали розгляду справи з упередженням щодо вчинення підсудним правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується; тягар доведення лежить на стороні обвинувачення, і будь-який сумнів тлумачиться на користь обвинуваченого; сторона обвинувачення має повідомити підсудного про висунуте проти нього обвинувачення (для того, щоб він міг підготувати і представити свій захист відповідно) та надати суду докази, достатні для його засудження (пункт 77 рішення у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» (Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain) від 6 грудня 1988 року, пункт 97 рішення у справі «Яношевич проти Швеції» (Janosevic v. Sweden) від 23 липня 2002 року).

Оцінивши всі наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає, що в ході судового розгляду допустимими, достовірними та достатніми доказами не були спростовані доводи сторони позивача стосовно протиправності дій поліцейського СРПП ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області Валюха В.В., які полягають у розгляді справи про адміністративне правопорушення за відсутності ОСОБА_1 , який, як особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, про місце і час розгляду справи поліцейський не повідомлявся.

Тому суд визнає такі дії відповідача неправомірними.

При ухваленні рішення слід також зауважити, що позивачем не заявлено таку вимог як скасування оскаржуваного рішення. Однак, зважаючи на положення ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та прийняти рішення про скасування прийнятої відносно ОСОБА_1 постанови серія БАБ № 769469 від 01.05.2022, оскільки це необхідно для ефективного захисту порушених прав позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Визнавши протиправними дії відповідача та скасувавши постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення, суд закриває провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП, оскільки на час розгляду справи в суді закінчилися строки притягнення особи до відповідальності, передбачені ст. 38 КУпАП, і з цих підстав справа не може бути направленню на новий розгляд, хоча й мала би бути переглянута компетентним органом з дотриманням законних прав ОСОБА_1 .

Щодо строків звернення позивача до суду з даним позовом, то такий строк повинен обчислюватися з моменту отримання оскаржуваного рішення - постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Аналіз норм статті 289 КУпАП і частини другої статті 291 КУпАП свідчить, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, може бути оскаржена протягом десяти днів після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Аналогічна правова норма закріплена також у частині другій статті 286 КАС, відповідно до приписів якої позовну заяву щодо оскарження рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі може бути подано протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Отже, при вирішенні питання пропуску строку звернення з позовом до суду щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, слід з`ясувати дату отримання цієї постанови.

Із встановлених судом обставин убачається, що позивач оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху в день її прийняття фактично не отримував. Відповідно до наданих представником ОСОБА_1 доказів (а.с. 7, 9, 10) встановлено та не спростовано в судовому засіданні, що постанову позивач отримав лише після звернення адвоката з відповідним запитом до Лебединського ВДВС у Сумському районі Сумської області, відповідь на який була направлена адвокату 14.03.2023. Водночас до суду з позовом позивач звернувся 24.03.2023, тобто, із дотриманням десятиденного строку звернення до суду.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 31.01.2020 у справі № 755/7433/19.

З наведених вище підстав клопотання представниці ГУНП в Сумській області про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду задоволенню не підлягає, так як строк звернення до суду позивачем не пропущено.

Оскільки рішення ухвалене на користь позивача, суд, відповідно до вимог ст. 139 КАС України, вважає необхідним стягнути на його користь понесені судові витрати, вирішуючи питання щодо розподілу яких, суд враховує наступне.

Згідно з частиною першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що між позивачем та адвокатом Стеценком В.М. 13.03.2023 укладено договір №12 про надання правничої допомоги адвоката (а.с. 12).

Згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку суми витрат на правову допомогу (а.с. 15) станом на 22.03.2023 ОСОБА_1 надані адвокатом наступні послуги:

- усна консультація, вивчення документів, аналіз судової практики, підготовка адміністративного позову, вартість робіт - 3350 грн.

Крім цього, згідно даного розрахунку очікувані витрати позивача складають:

- участь у суді першої інстанції 6700 грн.;

- один судодень 650 грн, в залежності від кількості судових засідань.

Згідно розрахунку виконаної адвокатом роботи від 23.01.2024 витрати ОСОБА_1 на правничу допомогу адвоката становлять:

- витрати станом на 22.03.2023 - 3350 грн.;

- участь у суді першої інстанції - 6700 грн.;

- участь у судових засіданнях 22.08.2023 650 грн., 13.09.2023 650 грн., 30.11.2023 650 грн., 23.01.2024 650 грн., а всього 2600 грн.

Загальний розмір витрат згідно даного розрахунку на день ухвалення рішення судом першої інстанції становить 12 650 грн.

Суд частково погоджується з наведеними розрахунками та, оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19 та 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», суті виконаних послуг, а також враховуючи конкретні обставини справи, вважає, що розмір витрат на правничу допомогу є завищеними, неспівмірним з обсягом наданих адвокатом послуг, а саме в частині витрат, пов`язаних з участю адвоката в суді першої інстанції на суму 6700 грн., оскільки такі послуги фактично є участю представника в судових засіданнях, що за наведеним вище розрахунком оплачується адвокату виходячи з суми 650 грн за один день судових засідань (судодень).

Участь у судових засіданнях представник ОСОБА_1 брав 22.08.2023, 13.09.2023, 30.11.2023 та 23.01.2023, відповідно витрати позивача в цій частині складають 2600 грн.

Розмір інших витрат на правничу допомогу на думку суду не є завищеним, а документи, що маються у справі (а.с. 16), свідчать про те, що позивач їх дійсно поніс.

Тому на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу стягненню підлягають кошти в розмірі 5950 грн.

Так само, суд вважає необхідним стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на оплату судового збору в розмірі 536,80 грн., сплата якого доводиться квитанцією (а.с. 1).

Оскільки позивач не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - ГУНП в Сумській області

Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 90, 241-246, 286 КАС України;

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними дії поліцейського СРПП ВП № З (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області Валюха Валерія Вікторовича щодо винесення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАБ № 769469 від 01.05.2022, якою на позивача накладено адміністративне стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАБ № 769469 від 012.05.2022, якою на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладено адміністративне стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн., визнати протиправною та скасувати, а провадження у справі - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Сумській області (м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 23, ідентифікаційний код юридичної особи 40108777) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) кошти на відшкодування понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 536,80 грн. та кошти в розмірі 5950 грн. на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 29.01.2024.

Суддя Олександр ЧХАЙЛО