Справа № 140/18767/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2024-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/18767/23 пров. № А/857/22436/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу представника адвоката Єрьоміної Вікторії Анатоліївни, діючої на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.11.2023р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Єрьоміної Вікторії Анатоліївни, діючої на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській обл. про визнання відмови протиправною, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років із урахуванням відсоткового значення розміру сум грошового забезпечення (суддя суду І інстанції: Денисюк Р.С., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 02.11.2023р., м.Луцьк, дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

05.07.2023р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) представник адвокат Єрьоміна В.А., діюча на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

визнати протиправними дії відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України у Волинській обл. щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , виходячи із 98 % сум грошового забезпечення;

зобов`язати ГУ ПФ України у Волинській обл. перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 , виходячи із 98 % сум грошового забезпечення, з моменту звернення з відповідною заявою 25.04.2023р. (а.с.1-2).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників страви (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами справи (а.с.15 і на звороті).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02.11.2023р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.45-47).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржила представник адвокат Єрьоміна В.А., діюча на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , яка покликаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлені позовні вимоги задовольнити (а.с.62-67).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відсотковий розмір пенсії до відповідних сум грошового забезпечення при її призначенні установлюється приписами ст.13 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992р. «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі - Закон № 2262-ХІІ), тобто, саме на час призначення пенсії. Натомість, розміри складових грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія при її перерахунку на підставі ст.63 зазначеного Закону, визначаються на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів /КМ/ України.

Складові грошового забезпечення, з яких обчислюється та перераховується пенсія, та їх розміри, не є сталими і регулюються постановами КМ України.

Водночас, відсоткове співвідношення раніше призначеної відповідно до ст.13 Закону № 2262-ХІІ пенсії до відповідних сум грошового забезпечення є сталим, оскільки установлюється на день призначення пенсії.

Отже, пенсія позивачу призначена відповідно до п.п.«а», «в» ч.1 ст.13 Закону № 2262-ХІІ, її розмір складав 98 % від грошового забезпечення, у тому числі 10 % - збільшення розміру пенсії на підставі п.«в» ч.1 ст.13 цього Закону як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесена до категорії 1.

Під час подальших перерахунків пенсії немає підстав для застосування механізму нового обчислення пенсії за нормами ч.1 ст.13 вказаного Закону, яка застосовується саме при першому призначенні пенсії. При перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке було визначене при її призначенні, є незмінним.

З огляду на зазначене, дії відповідача щодо відмови у перерахуванні і виплаті пенсії відповідно до ст.63 Закону № 2262-ХІІ у порядку і розмірах, визначених постановами КМ України № 704 від 30.08.2017р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та № 103 від 21.02.2018р. «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», виходячи з 98 % відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум, є протиправними.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФ України у Волинській обл. з 11.01.2005р. та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», яка призначена у загальному розмірі 98 % від суми грошового забезпечення (основний розмір 88 % за 31 рік вислуги років та додатково 10 % - як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС), що підтверджується висновком про призначення пенсії від 11.01.2005р., розрахунком пенсії за вислугу років від 06.11.2007р. (а.с.33-35).

07.11.2019р. позивачу видано посвідчення як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (1 категорія) серії А № 055982 (а.с.6).

Починаючи з 01.07.2022р., позивачу проведено перерахунок пенсії в розмірі 88 % відповідних сум грошового забезпечення, до складу якої не увійшло 10 % підвищення до пенсії, як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1, що підтверджується перерахунком по пенсій справі № N/А26-МНС (а.с.11).

25.04.2023р. представник позивача адвокат Єрьоміна В.А. звернулась до ГУ ПФ України у Волинській обл. із заявою про перерахунок пенсії в розмірі 98 % грошового забезпечення, визначеного станом на дату призначення пенсії (а.с.7).

Листом ГУ ПФ України у Волинській обл. № 12969-14555/С-02/8-0300/23 від 15.05.2023р. повідомило про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії. Законом України № 3591-IV від 04.06.2006р. «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» внесено зміни до ст.13 Закону № 2262-ХІІ, на підставі яких виключено норму, що передбачала збільшення пенсії на 10 % сум грошового забезпечення особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Відтак, при наступних перерахунках пенсії з 01.01.2008р. та з 01.01.2018р. на виконання постанов КМ України № 1294 від 07.11.2007р. «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та № 103 від 21.02.2018р. «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» додаткових 10 % до розміру пенсійної виплати не застосовувались. У зв`язку з чим, основний розмір пенсії ОСОБА_1 визначено від грошового забезпечення з розрахунку 88 %, що відповідає нормам чинного пенсійного законодавства (а.с.8 і на звороті).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо непроведення перерахунку його пенсії із врахування 98 % грошового забезпечення, позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки на момент здійснення перерахунку пенсії, зокрема, у 2022 році стаття 13 Закону № 2262-ХІІ не передбачала 10 % збільшення пенсії для військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, а інша норма, яка б встановлювала таку доплату, в чинному законодавстві є відсутньою, тому правові підстави для нарахування спірної 10 % доплати для зазначених військовослужбовців є відсутніми. Вищезгадані зміни в законодавстві не призвели до зниження розміру пенсії, а навпаки - привели до її збільшення, що нівелює засторогу можливого порушення прав позивача.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про відсутність правових підстав щодо задоволення заявленого позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.ст.24, 46 Основного Закону України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ визначено Законом України № 2262-XII від 09.04.1992р. «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Статтею 13 вказаного Закону (в редакції чинній на час призначення пенсії позивачу) визначено, пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Пунктом «в» ст.13 зазначеного Закону передбачено, що особам, зазначеним у пунктах «а» і «б» цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

З 01.01.2008р. на підставі ст.63 Закону № 2262-ХІІ та постанови КМ України № 1294 від 07.11.2007р. «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та в подальшому з 01.07.2022р. відповідач провів перерахунок пенсії позивача з урахуванням розміру грошового забезпечення, встановленого з 01.01.2008р., для відповідних категорій осіб, виходячи з чинної на цю дату редакції ст.13 цього Закону, яка не передбачала збільшення розміру пенсії за вислугу років на 10 процентів.

Відповідно до п.«в» ст.13 Закону № 2262-ХІІ (у редакції, чинній до набрання Законом № 3591-IV - до 29.04.2006р.) військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, було передбачено збільшення розміру пенсії за вислугу років на 10 процентів.

Пунктом 9 Закону № 3591-IV внесені зміни, згідно з якими нова редакція п.«в» ст.13 Закону № 2262-ХІІ зазначену 10-процентну доплату не передбачала.

Підставою перерахунку всіх призначених за Законом № 2262-XIІ пенсій згідно з п.3 ст.63 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) є зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.

Порядок перерахунку пенсій регулюється Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затв. постановою КМ України № 45 від 13.02.2008р., згідно з пунктом 1 якого перерахунок раніше призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Нові види грошового забезпечення військовослужбовців були визначені постановою КМ України № 1294 від 07.11.2007р. «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01.01.2008р. та втратила чинність 01.03.2018р. у зв`язку з прийняттям наказу Міністерства оборони України № 90 від 01.03.2018р. «Про встановлення тарифних розрядів осіб офіцерського складу Збройних Сил України».

З огляду на викладене, пенсійний орган здійснив перерахунок позивачу пенсії у розмірі 88 % грошового забезпечення, з урахуванням розміру грошового забезпечення, встановленого з 01.01.2008р. для відповідних категорій осіб.

На даний час вищевказані положення не скасовані та не визнані неконституційними та є чинними.

Таким чином, оскільки на момент здійснення перерахунку пенсії, зокрема, у 2022 році норма ст.13 Закону № 2262-ХІІ не передбачала 10 % збільшення пенсії для військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, а інша норма, яка б встановлювала таку доплату, в чинному законодавстві є відсутньою, тому правові підстави для нарахування спірної доплати 10 % для зазначеної категорії військовослужбовців є відсутніми. Також вищезгадані зміни в законодавстві не призвели до зниження розміру пенсії, а навпаки - привели до її збільшення, що нівелює засторогу можливого порушення прав позивача.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом по аналогічній категорії справ, зокрема, в постанові Касаційного адміністративного суду від 08.05.2018 у справі № №752/17929/13-а, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою під час вирішення наведеного спору.

Також суд першої інстанції підставно наголосив на тому, що норма ст.13 Закону № 2262-ХІІ визначає та регламентує розмір пенсії за вислугу років. Тобто, підставою набуття права на цю пенсію є наявність відповідної вислуги років, від якої залежить розмір призначеної пенсії. Такою величиною для позивача на момент її призначення було 88 % грошового забезпечення; саме із цієї величини в подальшому здійснювалися відповідні перерахунки.

За своєю суттю надбавка у розмірі 10 % до основного розміру пенсії, яка була передбачена у попередній редакції п.«в» ст.13 вказаного Закону є лише доплатою до основного виду пенсії, виплата якої прив`язана до відповідної дії норми права, яка регламентує її виплату. Скасування цієї норми чи внесення відповідних змін до неї виключають її застосування в подальшому.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову, оскільки суб`єктом владних повноважень в межах спірних правовідносин не було вчинено протиправних дій чи допущено неправомірну бездіяльність, а відтак його поведінка не призвела до порушення прав та законних інтересів позивача.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача залишені без задоволення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, за правилами ст.139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника адвоката Єрьоміної Вікторії Анатоліївни, діючої на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.11.2023р. в адміністративній справі № 140/18767/23 залишити без задоволення, а вказані рішення суду без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 26.01.2024р.