Справа № 240/11311/22
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2024-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/11311/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шимонович Роман Миколайович

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

25 січня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернувся із позовом до Житомирського окружного адміністративного суду в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну №1801/14 від 03.06.2022, виданого Управлінням Державної міграційної служби України в Житомирській області

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 21.04.2023 позов задоволено повністю.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що мотиви висновку, які в подальшому стали підставою для скасування позивачу дозволу на імміграцію, не є обґрунтованими, наведені норми Закону не містять підстав, за яких особу може бути позбавлено дозволу на імміграцію, тому вказаним посиланням відповідач не довів підстав застосування п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону № 2491-III, як підставу прийняття спірного рішення.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що позивач є іноземцем, а тому управління Служби безпеки України в Житомирській області не могло здійснювати перевірку його причетності до колабораційної діяльності.

Крім того вказано, що позивач не є єдиним власником ТОВ "Агрофірма "Тора", а має частку власності у розмірі 1.65% і одночасно є директором, що є адміністративною посадою, тому не можливо однозначно ствердити, що рішення про надання транспорту ТОВ одному із його засновників, ОСОБА_2 , для доставки гуманітарного вантажу було прийнято ОСОБА_1 .

Також судом не перевірено та не досліджено питання, щодо того чи дійсно ОСОБА_1 є директором зазначеного ТОВ.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано, що висновок про скасування йому дозволу на імміграцію не є обґрунтованим, оскільки не містить підстав, за яких особу може бути позбавлено дозволу на імміграцію та не містить посилань на пункт 3 частини першої статті 12 Закону України "Про імміграцію" № 2491-III, щодо можливості скасування відповідного дозволу.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 27.06.2023 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

В апеляційній скарзі відповідачем заявлено клопотання про здійснення розгляду справи за участі представника міграційного органу.

Стосовно такого клопотання суд зазначає наступне.

Згідно з частиною шостою статті 262 КАС України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Відповідно п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Дана справа не відноситься до спорів, визначених у частині четвертій статті 12, частині четвертій статті 257 КАС України, що можуть бути розглянуті виключно за правилами загального позовного провадження.

Враховуючи характер спірних відносин, склад учасників, предмет доказування при цьому матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ст.311 КАС України, а тому клопотання відповідача задоволенню не підлягає.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

ОСОБА_1 є громадянином російської федерації.

Рішенням ПС Богунського РВ УМВС України в Житомирській області від 14.09.1996 ОСОБА_1 надано дозвіл на імміграцію.

30.05.2022 до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області надійшло подання Управління Служби безпеки України в Житомирській області щодо скасування дозволу на імміграцію в Україну, виданого 14.09.1996 на ОСОБА_1 , на підставі пункту 3 частини першої статті 12 Закону України "Про імміграцію".

03.06.2022 Управлінням Державної міграційної служби України в Житомирській області прийнято рішення №1801/14 про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідку на постійне проживання від 06.12.2016 на ОСОБА_1 , на підставі пункту 3 частини першої статті 12 Закону України «Про імміграцію».

Підставою скасування дозволу на імміграцію в Україну щодо ОСОБА_1 є наявність дій іммігранта, що становлять загрозу національній безпеці України та/або громадському порядку в Україні.

Вважаючи рішення Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області №1801/14 від 03.06.2022 про скасування дозволу на імміграцію в Україну незаконним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статті 11 Закону України "Про імміграцію" від 07.06.2001 № 2491-III (далі - Закон № 2491-III) особі, яка постійно проживає за межами України і отримала дозвіл на імміграцію, дипломатичне представництво чи консульська установа України за її зверненням оформляють довгострокову візу. Зазначена особа в`їжджає на територію України в порядку, встановленому законодавством України.

Після прибуття іммігранта в Україну він повинен звернутися протягом п`яти робочих днів до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, із заявою про видачу йому посвідки на постійне проживання. До заяви мають додаватися копія паспортного документа заявника із проставленою в ньому довгостроковою візою та копія рішення про надання дозволу на імміграцію.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, протягом тижня з дня прийняття заяви видає іммігранту посвідку на постійне проживання.

Особі, яка перебуває на законних підставах в Україні і отримала дозвіл на імміграцію, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, видає посвідку на постійне проживання протягом тижня з дня подання нею відповідної заяви.

Відповідно до приписів статті 12 Закону № 2491-III дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо:

1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність;

2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили;

3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні;

4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України;

5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;

6) в інших випадках, передбачених законами України.

Згідно з пунктом 1 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322 (далі - Порядок № 322), посвідка на постійне проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Підпунктом 1 пункту 64 Порядку № 322 визначено, що посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статті 12 Закону України "Про імміграцію".

Рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу / територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування.

Копія рішення про скасування посвідки видається територіальним органом / територіальним підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві або особі без громадянства під розписку або надсилається такій особі і приймаючій стороні рекомендованим листом не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття.

Територіальний орган / територіальний підрозділ ДМС протягом п`яти робочих днів з дня прийняття рішення про скасування посвідки інформує про це ДМС та Адміністрацію Держприкордонслужби (пункти 64-66 Порядку № 322).

Процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну, поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію визначено у Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 № 1983 (далі - Порядок № 1983).

Згідно абзацу першого пункту 21 Порядку №1983, дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Абзацом другим пункту 21 Порядку №1983 передбачено, що питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України «Про імміграцію», що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу (абзац перший пункту 22 Порядку №1983).

Отже скасування дозволу на імміграцію можливе лише за наявності визначених Законом №2491-III підстав та на основі складеного обґрунтованого висновку із зазначенням таких підстав для скасування відповідного дозволу.

При цьому Законом №2491-ІІІ встановлений вичерпний перелік підстав для скасування дозволу на імміграцію в Україну.

Як вбачається з матеріалів справи питання про скасування дозволу на імміграцію позивача було ініційовано поданням Управління Служби безпеки України у Житомирській області №57/449 від 20.05.2022, яке було надіслано УДМС України в Житомирській області для розгляду та прийняття відповідного рішення.

03.06.2022 Управлінням Державної міграційної служби України в Житомирській області прийнято рішення №1801/14 про скасування дозволу позивачу на імміграцію в Україну, на підставі пункту 3 частини першої статті 12 Закону України «Про імміграцію».

Підставою скасування дозволу на імміграцію в Україну щодо ОСОБА_1 є наявність дій іммігранта, що становлять загрозу національній безпеці України та/або громадському порядку в Україні.

В той же час жодних встановлених обставин, обґрунтувань та посилань на допущення позивачем дій, які відповідач розцінює як загрозу національній безпеці України та/або громадському порядку в Україні відповідачем не вказано.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину російської федерації ОСОБА_1 не містить мотивованого обґрунтування з посиланням на пункт 3 частини першої статті 12 Закону № 2491-III щодо можливості скасування відповідного дозволу.

При цьому колегія суддів враховує, що позивач є одним із співвласників ТОВ "Агрофірма "Тора", яке займається обладнанням сільськогосподарських машин, де працює по даний час директором та є уповноваженою особою.

Вказана інформація підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, наказами ТОВ "Агрофірма "ТОРА" та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Крім того матеріалами справи підтверджується, що ТОВ "Агрофірма "Тора" надавало матеріальну допомогу місту Житомир у виготовленні скоб для бліндажів із арматури. Надавали транспортні послуги для перевезення гуманітарної допомоги до військових частин України.

Тобто позивач активно вчиняє дії, спрямовані на допомогу Збройним Силам України та налаштований відстоювати інтереси України.

Стосовно показів свідків слід зазначити, що згідно пояснень свідків зі сторони позивача, позивач має проукраїнські погляд та не вчиняв дій, які становлять загрозу національній безпеці. Натомість пояснення інших свідків зводяться до того, що позивач мав проросійські погляди ще з 2014 року, проте вони не зверталися до уповноважених органів. Підставою такого звернення слугували родинні суперечки. При цьому усі допитані в судовому засіданні свідки є родичами та їхній сусід. Тому суд першої інстанції піддав розумному сумніву їх достовірність.

Крім того судом першої інстанції вірно враховано зазначену у листі Управління Служби Безпеки України в Житомирській області від 19.01.2023 №57/750 інформацію про те, що Управлінням Служби безпеки України в Житомирській області з гр. рф ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з його добровільної письмової згоди проводилось опитування з використанням поліграфу, проте з питань, не пов`язаних з колабораційною діяльністю. У зв`язку з тим, що в матеріалах опитування з використанням поліграфу містились особисті персональні дані вказаної особи, необхідності у збереженні за результатами дослідження яких не було, відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України "Про захист персональних даних" дані матеріали були знищені.

Отже працівники Управління Служби безпеки України в Житомирській області в межах компетенції, визначеної Законом України "Про Службу безпеки України" та в ході оперативної службової діяльності, мали змогу у повній мірі з`ясувати дійсні обставини, що мали місце та встановити наявність протиправних дій позивача, які становлять загрозу національній безпеці України та/або громадському порядку в Україні.

Вказане додатково підтверджує недоведеність в діях позивача ознак, направлених на загрозу національній безпеці України та/або громадському порядку в Україні, відповідно до ст.12 Закону України "Про імміграцію".

Також суд першої інстанції доречно навів позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 06.09.2022 у справі № П/857/1/22, відповідно до якої сповідування та пропаганда антиукраїнських - а правильніше проросійських - ідей, що сприяє таким чином окупантам у втіленні їхніх намірів, теж становить реальну загрозу національній безпеці, конституційному ладу України, її суверенітету і територіальній цілісності.

Суд вказав, що у той час, коли Збройні Сили України, виконуючи свій конституційний обов`язок, боронять від російських окупантів територіальну цілісність і недоторканність України та її суверенітет, демократичні інституції теж мають проявити свою "войовничість", але вже на правовому полі.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач під час прийняття рішення про скасування позивачу дозволу на імміграцію в Україну №1801/14 від 03.06.2022, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені законодавством, необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, а тому заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.