Справа № 580/9940/23
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2024-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року справа № 580/9940/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства Ватутінський комбінат вогнетривів до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) Державної служби України з безпеки на транспорті у Черкаській області про визнання протиправними та скасування постанов,

встановив:

Приватне акціонерне товариство Ватутінський комбінат вогнетривів (далі товариство, позивач) подало позов до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач-1), Відділу державного нагляду (контролю) Державної служби України з безпеки на транспорті у Черкаській області (далі відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову начальника відділу державного нагляду (контролю) Державної служби України з безпеки на транспорті у Черкаській області, Лучина О., про застосування адміністративно-господарського штрафу № 031670 від 10.10.2023;

- визнати протиправною та скасувати постанову начальника відділу державного нагляду (контролю) Державної служби України з безпеки на транспорті у Черкаській області, Лучина О., про застосування адміністративно-господарського штрафу № 031669 від 10.10.2023;

- зупинити стягнення адміністративно-господарського штрафу з ПрАТ Ватутінський комбінат вогнетривів у сумі 51000 грн на підставі постанови відділу державного нагляду (контролю) Державної служби України з безпеки на транспорті у Черкаській області Лучина О., про застосування адміністративно-господарського штрафу № 031670 від 10.10.2023 до часу набрання законної сили судовим рішенням у справі про визнання її протиправною та скасування;

- зупинити стягнення адміністративно-господарського штрафу з ПрАТ Ватутінський комбінат вогнетривів у сумі 51000 грн на підставі постанови відділу державного нагляду (контролю) Державної служби України з безпеки на транспорті у Черкаській області, Лучина О., про застосування адміністративно-господарського штрафу № 031670 від 10.10.2023 до часу набрання законної сили судовим рішенням у справі про визнання її протиправною та скасування.

В обґрунтування позовних вимог представниця позивача зазначила, що спірними постановами відповідач застосував до позивача адміністративно-господарський штраф за відсутність на момент перевірки індивідуальної контрольної книжки або копії графіка змінності водіїв, а також за перевезення вантажу з перевищенням вагових норм. Позивач вважає спірні постанови протиправними та зазначає, що ТТН формувалась постачальником позивача ТОВ Позитив-К, який допустив помилки у зазначені маси вантажу через несправність вагів, яким зважувався вантаж при завантаженні ТЗ позивача. 11.09.2023 позивач здійснив контрольне зважування вантажу (щебінь), перевезення якого здійснювалось 11.09.2023 на момент перевірки та виявив невідповідність ваги замовлення вказаному у ТТН ПЗО № 147501 від 11.09.2023, що підтверджується квитанціями про зважування та свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 435, чинне до 18.05.2024. Позивач зазначає, що незважаючи на надані докази та пояснення щодо відсутності події перевищення вагових норм при перевезенні вантажу 11.09.2023, та відсутності вини позивача щодо достовірності відображення відомостей у товарно-транспортній накладній від 11.09.2023р. №147501 щодо маси вантажу, оскільки дану ТТН виписувало ТОВ Позитив-К і відомості вказані в документі не залежали від волі позивача, відповідачем прийнято оскаржувану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 031670 від 10.10.2023, яка, як вважає позивач, не відповідає дійсним обставинам справи та підлягає скасуванню.

Крім того, представниця позивача зазначила, що відповідно до наказу № 161 від 16.08.2023, з 21.08.2023 всіх працівників підприємства, в тому числі тих, які працювали за змінними графіками роботи, переведено на єдиний графік роботи по підприємству з понеділка по п`ятницю з 7.30 год. до 16.00 год., перерва на обід з 12.00 год до 12.30 год, у зв`язку із чим водій ТЗ МАЗ, модель 551605,самоскид-С, трьохвісний, реєстраційний номер НОМЕР_1 , працюючи за єдиним графіком підприємства, що становить 8-годнний робочий день, здійснював перевезення вантажу 11.09.2023, в межах такого графіка та за подорожнім листом, який одночасно є документом контролю дотримання водієм вимог щодо перевезення вантажу. Крім іншого, перевезення здійснювалось виключно в межах Звенигородського району, з загальною відстанню в обидві сторони за одну поїздку - 49 км. Таким чином, при проведенні рейдової перевірки 11.09.2023 року, водій позивача мав при собі всі належні документи, що підтверджували правомірність здійснення перевезення, і додаткових документів, таких як індивідуальна контрольна книжка або копія графіку змінності водіїв, конкретно у випадку перевірки від 11.09.2023 у водія не повинно було бути. Підсумовуючи викладене, постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 031669 від 10.10.2023 позивач вважає протиправною та також, що підлягає скасуванню.

Ухвалою від 26.10.2023 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

17.11.2023 представниця відповідачів надала суду відзив на позов, в якому просила відмовити у задоволенні позову, зазначила, що водій транспортного засобу перед прийняттям вантажу зобов`язаний перевірити відповідність реквізитів ТТН договору перевезення, в тому числі відповідність маси ТЗ із вантажем, зазначеної у ТТН договору перевезення вантажу та чинним нормам законодавства щодо дозволених вагових параметрів. Приймаючи вантаж до перевезення, водій як і вантажовідправник підтверджують достовірність внесених даних до ТТН. Зміст наданої на момент перевірки товарно-транспортної накладної № 147501 від 11.09.2023 свідчить, що маса брутто становить 34840 кг, що перевищує встановлені п. 22.5 ПДР вагові норми по загальній масі на 34%. Крім того позивач не надав доказів, що при першочерговому зважуванні постачальником транспортного засобу одразу після його загрузки (ще до моменту проведення перевірки) та зазначенні ним вагових параметрів в ТТН від 11.09.2023 № 147501, вагове обладнання постачальника нібито було засмічене і це якимось чином вплинуло на результати зважування та занесення відомостей про фактичну масу до товарно-транспортної накладної. Також зазначила, що надані позивачем чеки зважування від 11.09.2023 та ТТН, які долучені позивачем до позову не можуть бути використані як належні докази при розгляді справи, оскільки зважування, які зафіксовані у наданих чеках, мали місце поза межами процедури перевірки позивача, через тривалий період часу, а ТТН відрізняються від ТТН, яка була наявна у водія на момент перевірки.

Стосовно доводів позивача щодо протиправності постанови № 031669 представниця відповідачів зазначила, що дорожній лист не відноситься до переліку документів, який повинен бути у водія при здійсненні вантажних перевезень і надаватися для перевірки працівнику Укртрансбезпеки. При цьому, відсутні докази, що наданий до позову подорожній лист був наявний у водія на момент перевірки та надавався під час перевірки посадовими особами відповідача. Зазначила, що Положення № 340 не містить норми, що дорожній лист може бути альтернативою заміни індивідуальної контрольної книжки або копії графіка змінності водіїв. Крім того, звернула увагу, що протяжність маршруту має значення тільки для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах, а не вантажних автомобілів, які здійснюють перевезення вантажу. У випадку позивача, оскільки його транспортний засіб має масу 13500 кг, він має бути обладнаний діючим та повіреним тахографом. Разом з тим, у разі якщо ТЗ не обладнаний тахографом, то водій повинен мати індивідуальну контрольну книжку або копію графіка змінності водіїв. Таким чином всі три норми позивач не виконує, оскільки ТЗ не обладнаний тахографом, водій не вів індивідуальну контрольну книжку та не мав при собі копію графіка змінності водіїв.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що на підставі направлення на рейдову перевірку від 07.09.2023 № 012967 посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті проведено рейдову перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

За результатами здійснення 11.09.2023 старшими державними інспекторами Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Обуховим О.І. та Головченком І.М. рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом о 12 год. 45 хв. на а/д Т-24-19 8 км. (в`їзд в м. Ватутіне) встановлено, що позивач за допомогою водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки МАЗ 551605 д.н. НОМЕР_1 здійснював перевезення вантажу (згідно ТТН № 147501 від 11.09.2023, з перевищенням встановлених п. 22.5 ПДР вагових норм на 34% (загальна маса т/з 34,84 т. при допустимих 26 т.).

Крім того, під час перевірки виявлено порушення при перевезенні вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме: у водія ОСОБА_1 відсутня індивідуальна контрольна книжка, або копія графіка змінності, про що складено акт проведення перевірки № АР030933 від 11.09.2023.

Водій з актом ознайомився, про що свідчить особистий підпис.

За вказані порушення постановами відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 10.10.2023:

- № 031670 до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф в сумі 51000,00 грн (за перевищення вагових параметрів понад 30%);

- № 031669 до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф в сумі 17000,00 грн (за здійснення перевезення за відсутності індивідуальної контрольної книжки, або копії графіка змінності).

Вважаючи вказані постанови протиправними, позивач звернувся в суд з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до абз. 2 ст. 19 Конституції України державні органи, органи місцевого самоврядування та їх службові і посадові особи зобов`язані діяти виключно в межах та спосіб, визначені законом.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України Про автомобільний транспорт від 05.04.2001 № 2344-III (далі Закон № 2344-III).

Статтею 1 Закону № 2344-III визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Частиною четвертою статті 6 Закону № 2344-III визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно зі статтею 18 Закону № 2344-ІІІ з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці. Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю. Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

В силу статті 34 Закону № 2344-III автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства, забезпечувати безпеку дорожнього руху

Приписами частини другої статті 48 Закону № 2344-ІІІ визначені документи для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, а саме: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III (у редакції чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин), за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 затверджений Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі Порядок № 1567), згідно якого державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

За змістом п. 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Згідно з п. 15 Порядку № 1567 здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, під час проведення рейдової перевірки перевіряється: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону № 2344-ІІІ документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, додержання водієм режиму праці та відпочинку, виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Пунктом 16 Порядку № 1567 передбачено, що рейдова перевірка (перевірка на дорозі) може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки. Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) можливе здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 № 879 (далі Порядок № 879).

Відповідно до п.п.15,16 Порядку № 879 контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

Документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу (підпункт 5-1 пункту 2 Порядку № 879).

Згідно Акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 11.09.2023 № 0068758 посадовими особами відповідача здійснено документальний габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки МАЗ 551605 д.н. НОМЕР_1 за наслідками якого встановлено перевезення позивачем вантажу (згідно ТТН № 147501 від 11.09.2023) загальною масою - 34,84 т, при допустимих 26 т.

В ході розгляду справи по суті суд встановив, що водій під час перевірки надав посадовим особам відповідача ТТН серії ПЗО № 147501 від 11.09.2023 (а.с. 86) відповідно до якої перевізник Приватне акціонерне товариство Ватутінський комбінат вогнетривів, маса брутто 34840 кг.

Разом з тим, позивач, у обґрунтування протиправності спірної постанови зазначає, що ТТН формувалась постачальником позивача ТОВ Позитив-К, який допустив помилки у зазначені маси вантажу через несправність вагів, яким зважувався вантаж при завантаженні ТЗ позивача. 11.09.2023 позивач здійснив контрольне зважування вантажу (щебінь), перевезення якого здійснювалось 11.09.2023 на момент перевірки та виявив невідповідність ваги замовлення вказаному у ТТН ПЗО № 147501 від 11.09.2023, що підтверджується квитанціями про зважування та свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 435. Позивач вважає відсутньою свою вину щодо достовірності відображення відомостей у товарно-транспортній накладній від 11.09.2023 № 147501 щодо маси вантажу, оскільки дану ТТН виписувало ТОВ Позитив-К і відомості вказані в документі не залежали від волі позивача.

Надавши оцінку вказаному посиланню суд зазначає таке.

Відповідно до статті 34 Закону № 2344-III автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Пунктом 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 (далі Правила № 363) передбачено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Відповідно до п. 11.3 Правил № 363 товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках.

Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі примірники товарно-транспортної накладної підписом.

Відповідно до п 11.4 Правил № 363 після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її примірники.

Враховуючи вищевикладене, водій транспортного засобу перед прийняттям вантажу зобов`язаний перевірити відповідність реквізитів ТТН договору перевезення, в тому числі відповідність маси ТЗ із вантажем, зазначеної у ТТН договору перевезення вантажу та чинним нормам законодавства щодо дозволених вагових параметрів.

Відповідно, за умови будь-яких невідповідностей, водій може відмовитись від прийняття вантажу для перевезення, узгодивши зазначене з перевізником.

При цьому, приймаючи вантаж до перевезення, водій як і вантажовідправник підтверджують достовірність внесених даних до ТТН.

Відповідно до відомостей ТТН № 147501 від 11.09.2023, транспортний засіб МАЗ 551605 д.н. НОМЕР_1 рухався з фактичною вагою 34,84 т при нормативно допустимих 26 тон.

Суд врахував, що відповідно до квитанцій № 930, 934 (а.с. 21) позивач 11.09.2023 здійснив зважування транспортного засобу МАЗ 551605 д.н. НОМЕР_1 о 14:03 (загальна вага 28670 кг), о 15:13 (загальна вага 29300 кг), о 17:12 (загальна вага 23660 кг).

Таким чином, різниця у вазі вантажу, що відображена у ТТН № 147501 від 11.09.2023 та квитанціях зважування № 930, 934 складає більш як 5 тон.

Суд врахував, що на звернення позивача щодо недостовірності відомостей у ТТН та поставки товару у меншому обсязі, контрагент позивача ТОВ Позитив К листом від 11.09.2023 № 176/1 (а.с. 26) повідомив, що вказані обставини виникли унаслідок засмічення вагового комплексу під час завантаження автомобіля.

Разом з тим, враховуючи обсяг різниці вантажу (більш як 5 тон), суд оцінює критично доводи про те, що відображення у ТТН № 147501 загальної ваги 34,84 т викликане саме засміченням вагів. Крім того, у матеріалах справи відсутні жодні докази того, що під час повторного зважування ТЗ позивачем, що відображено у квитанціях № 930, 934, обсяг вантажу був аналогічним наявному на момент перевірки. З урахуванням зазначеного, посилання позивача на квитанції № 930, 934 суд вважає необґрунтованими.

Суд зазначає, що саме позивач організував та здійснював перевезення вантажу з перевищенням встановлених п. 22.5 ПДР вагових норм по загальній масі на 34%, що є підставою застосування до нього, як до автомобільного перевізника, адміністративно-господарського штрафу на підставі статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що відповідач обґрунтовано застосовував до позивача штрафні санкції за наслідками документального габаритно-вагового контролю, використовуючи відомості передбаченого чинним законодавством обов`язкового документа для здійснення вантажного перевезення (ТТН № 147501 від 11.09.2023).

З урахуванням зазначеного, доводи позивача щодо протиправності постанови № 031670 суд вважає необґрунтованими, у зв`язку із чим у задоволенні цієї частини позовних вимог належить відмовити.

Щодо правомірності постанови від 10.10.2023 № 031669, суд зазначає таке.

У відповідності до п. а ч. 1 ст. 10 Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті (ратифікованої Україною у 2008 році) компетентні власті чи органи в кожній країні передбачають ведення індивідуальної контрольної книжки та визначають умови її видачі, її зміст і спосіб її заповнення водіями.

За правовим висновком постанови Верховного Суду від 19.03.2020. по справі № 823/1199/17 приписи п. а ч. 1 ст. 10 Конвенції №153 є універсальними для будь-якого транспортного засобу, на якому використовується наймана праця водія.

Відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, статті 18 Закону України Про автомобільний транспорт та з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв колісних транспортних засобів Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340, затверджено Положення юні робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі Положення № 340).

Згідно з пунктом 1.2 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340, це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

Відповідно до пункту 1.3 Положення № 340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

Пунктом 6.1 Положення № 340 встановлено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тон повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Відповідно до п. 6.3 Положення № 340 водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Аналіз положень пунктів 6.1, 6,3 Положення № вказує на те, що перевізник, який здійснює перевезення вантажним автомобілем з повною масою понад 3,5 тон, повинен обладнати автомобіль діючим та повіреним тахографом, у разі якщо ТЗ не обладнаний тахографом, водій транспортного засобу веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Суд врахував, що транспортний засіб позивача МАЗ 551605 д.н. НОМЕР_1 не обладнаний тахографом, що не заперечується позивачем, у зв`язку із чим відповідно до п. 6.3 Положення № 340 водій повинен мати та вести індивідуальну контрольну книжку водія або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Разом з тим, згідно Акту перевірки від 11.09.2023 № АР 030933 суд встановив, що в ході перевірки у водія були відсутніми контрольна книжка водія або копія графіка змінності водіїв. Суд встановив, що позивач не заперечує відсутність вказаних документів у водія на момент перевірки.

Натомість, у обґрунтування протиправності спірної постанови зазначає, що водій працював за єдиним графіком підприємства, що становить 8-годнний робочий день, здійснював перевезення вантажу 11.09.2023, в межах такого графіка та за подорожнім листом, який одночасно є документом контролю дотримання водієм вимог щодо перевезення вантажу. Крім іншого, перевезення здійснювалось виключно в межах Звенигородського району, з загальною відстанню в обидві сторони за одну поїздку - 49 км.

Надавши оцінку вказаним посиланням, суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні жодні докази того, що доданий до позову подорожній лист був наявний у водія та надавався під час перевірки транспортного засобу. В свою чергу твердження позивача, що у водія не повинно бути індивідуальної контрольної книжки або копії графіка змінності водіїв, оскільки на момент перевірки подорожній лист був документом контролю дотримання водієм графіку роботи суд вважає не обґрунтованими, оскільки Положення № 340 не містить норм, відповідно до яких подорожній лист може бути альтернативою та може замінити індивідуальну контрольну книжку водія або копію графіка змінності водіїв. При цьому, жодних посилань на підзаконні нормативно-правові акти, що вказували б на те, що подорожній лист є належним обліковим документом робочого часу та періодів відпочинку на дорожньому транспорті позивач у позові не зазначив.

Посилання позивача про здійснення перевезення за маршрутом до 50 км, в контексті відсутності необхідності водію мати індивідуальну контрольну книжку або копію графіка змінності водіїв, суд також вважає необґрунтованим, оскільки аналіз пункту 6.1 Положення № 340 вказує на те, що протяжність маршруту має значення тільки для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах, а не вантажних автомобілів, які здійснюють перевезення вантажу.

З урахуванням зазначеного, доводи позивача щодо протиправності постанови № 031669 суд вважає необґрунтованими.

Враховуючи, що матеріалами перевірки підтверджено відсутність у водія на момент проведення перевірки індивідуальної контрольної книжки водія або копії графіка змінності водіїв, що в свою чергу позивач у позові не заперечує, суд вважає доведеним належними доказами зміст правопорушення за яке до позивача застосовано штрафні санкції.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, в задоволенні яких слід відмовити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 157, 242 - 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач Приватне акціонерне товариство Ватутінський комбінат вогнетривів (20251, Черкаська область, Звенигородський район, м. Ватутіне, вул. Індустріальна, 11, );

2) відповідач-1 Державна служби України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51, );

3) відповідач-2 Відділ державного нагляду (контролю) Державної служби України з безпеки на транспорті у Черкаській області (18001, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 223).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 26.01.2024.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК