Справа № 585/95/24
Суддя: Цвєлодуб Г. О.
Дата ухвалення: 2024-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 585/95/24
Номер провадження 2-а/585/13/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Цвєлодуб Г.О.

секретаря судового засідання Салій О.І.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Коломієць А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Роменського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Роменського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення №467 від 14.12.2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210-1 КУпАП.

В обгрунтування позову вказав, що начальником Роменського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки при розгляді справи про адміністративне правопорушення було порушено вимоги ст. 279, 280, 285, зокрема, фактичний розгляд справи не відбувся, позивачу не надали можливості прийняти участь у судовому розгляді, подати свої заперечення, докази на спростування викладеного у постанові тощо. При цьому позивач зазначає, що 29.12.2023 року поштовим відправленням за його робочою адресаою надійшла оскаржувана постанова за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 . Окрім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності є невиконання ним розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 №1/5756/5 від 21.11.2023 року щодо оповіщення військовозобов`язаних та забезпечення їх прибуття в термін з 25 до 27.11.2023 року о 08:30 год. в Роменський РТЦК та СП. За змістом позову ОСОБА_1 вказує про те, що він з 07.11.2023 року приступив до виконання обов`язків директора КП «Комбінат комунальних підприємств» РМР Сумської області. При цьому позивач наголосив у позові про те, що комунальне підприємство відноситься до категорії критично важливого для забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, першочерговими задачами для нього є забезпечення діяльності цивільної інфраструктури міста, зокрема і в осінньо-зимовий період, чого при винесенні розпорядження начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 не було враховано. Окрім того позивач зазначає, що відповідач не дослідив склад адміністративного правопорушення, а саме його суб`єктивну сторону, обов`язковою ознакою якої є вина, яка має бути доведена. Лише після доведення вини відповідними доказами відповідач мав право притягати позивача до відповідальності. Таким чином, відповідач, не маючи доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, притягнув його до відповідальності, не виконавши при цьому вимог ст. 251, 252 КУпАП. Також зазначив у позові, що норма ст.. 210-1 КУпАП є банкетною. Тобто має містити відчилання на інші нормативні акти, однак зміст правопорушення, що ставиться позивачу у вину, за ч.2 ст. 210-1 КУпАП, не викладено відповідно до вимог закону, не є зрозумілим стороні позивача і притягнення його до відповідальності за частиною другою вказаної статті, оскільки протягом року він до відповідальності за ст. 210-1 КУпАП не притягувався, даних про вчинення правопорушення у особливий період оскаржувана постанова також не містить. У зв`язку з вищенаведеним, просить позов про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовільнити повністю; Постанову Золочівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №467 від 14.12.2023 у справі про адміністративне правопорушення скасувати; провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яка передбачена ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, закрити, у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги заперечила, посилаючись на те, що при розгляді даної справи посадової особою, уповноваженою на розгляд справи, були встановлені усі обставини справи та зібрані усі докази, які підтверджували наявність в діях позивача адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210-1 КУпАП, зокрема, позивача, в порушення п.6 ч.1 ст. 21 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", як відповідальна особа, не виконав в повному обсязі розпорядження начальника Роменського РТЦК та СП № 1/5756/5 від 21.11.2023 року щодо оповіщення військовозобов`язаних та забезпечення їх прибуття в термін з 25 до 27.11.2023 року о 08:30 год. в Роменський РТЦК та СП. Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого умислу, а суб`єктом даного правопорушення є як посадова особа, так і громадяни, таке правопорушення вчинено позивачем у особливий період. У зв`язку з наведеним, просить в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні позивач просив позов задовольнити з підстав вказаних у позові, представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову, з підстав зазначених у відзиві.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши докази по справі, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1, 2 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцієюта законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зіст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюєтьсяКУпАП.

Згідно з ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за повторне протягом року вчинення порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період, що тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Норма вказаної статті є бланкетною нормою, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ч.1 ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», керівники, інші посадові особи органів виконавчої влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також підприємств, установ, організацій та закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності та громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, допризовної підготовки, приписки до призовних дільниць, призову на строкову військову службу, проходження служби у військовому резерві, проходження зборів, мобілізаційної підготовки та мобілізаційної готовності, призову на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, прибуття за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», центральні та місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та заклади освіти незалежно від підпорядкування і форми власності зобов`язані на вимогу територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України сповістити призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, забезпечити їх своєчасне прибуття за цим викликом, у семиденний строк повідомити відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України про прийняття на роботу (навчання) та звільнення з роботи (навчання) призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до п. 47 Постанови КМУ № 921 від 07.12.2016 року, чинною на час розгляду справи про адміністративне правопорушення", Центральні та місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та заклади освіти незалежно від підпорядкування і форми власності зобов`язані на вимогу територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України сповістити призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, забезпечити їх своєчасне прибуття за цим викликом, у семиденний строк повідомити відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України про прийняття на роботу (навчання) та звільнення з роботи (навчання) призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

За визначенням у Законі України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.

Відповідно дост. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст.245 КупАП).

Згідно з ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно дост.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно дост.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою або представниками громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 КУпАП.

Згідно змісту ст. 277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення (крім справ передбачених частиною другою цієї статті) розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно постанови №467 від 14.12.2023 року, ухваленою начальником Роменського РТЦ та СП полковником ОСОБА_3 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210-1 КУпАП, зокрема (далі дослівний зміст постанови), у тому, що « ОСОБА_1 порушив пп.13 ч.1 ст. 21 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також п.47 Постанови КМУ №1487 від 30.12.2022 р., а саме тим, що не забезпечив виконання розпорядження начальника Роменського РТЦК та СП №1/575/5 від 21.11.2023 р. згідно покладених на нього обов`язків».

З матеріалів справи судом встановлено, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , на виконання Конституції України, ЗУ "Про оборону України, ЗУ " Про військовий обов`язок і військову службу", ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", видано розпорядження за вихідним номером 1/5756/5 від 21.11.2023 про здійснення оповіщення військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку в підприємстві про їх виклик до Роменського РТЦК та СП та забезпечити їх прибуття з 25 до 27.11.2023 року о 08:30 год., про результати виконання розпорядження поінформувати до 24.11.2023 року, яке скеровано на виконання директору КП "Комбінат комунальних підприємств" Роменської міської ради Сумської області.

Доказів щодо виконання/не виконання вказаного розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , іншої з цього приводу інформації тощо - сторонами адміністративного провадження суду не надано.

При цьому дійсно, згідно пп.13 ч.1 ст. 21 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», підприємства, установи і організації зобов`язані надавати відповідним органам державної влади, іншим державним органам та органам місцевого самоврядування інформацію, необхідну для планування і здійснення мобілізаційних заходів;

Окрім вказаного, відповідно до п.47 Постанови КМУ №1487 від 30.12.2022 р., якою затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, У разі отримання розпоряджень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки керівники (голови) державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій зобов`язані:

видати наказ (розпорядження) про оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, довести його до відома таких осіб під особистий підпис у частині, що стосується їх прибуття до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки у визначені ним строки, та надіслати копію наказу (розпорядження) у триденний строк до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки;

вручити призовникам, військовозобов`язаним та резервістам повістки про явку за викликом до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки (за наявністю);

письмово повідомити з наданням витягів з наказів (розпоряджень) відповідним районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, підрозділам Служби зовнішньої розвідки про осіб з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які тимчасово непрацездатні, перебувають у відпустці або у відрядженні;

забезпечити здійснення контролю за результатами оповіщення та прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки.

За наведеними вище нормами законів та підзаконних актів вбачається, що ОСОБА_1 , який обіймає посаду директора КП "Комбінат комунальних підприємств" Роменської міської ради Сумської області, може нести відповідальність за невиконання розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 у разі наявності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП.

У той же час, таке притягнення особи до адміністративної відповідальності у даному випадку можливе виключно у разі належного формулювання складу адміністративного правопорушення, що встановлений у діях особи та ставиться останньому у вину, а саме: його об`єктивної та суб`єктивної сторони, встановлення правосуб`єктності фізичної особи, зокрема його відношення до посадових осіб, що можуть нести відповідальність, наявність у діях такої особи повторності, вчинення дій у особливий період тощо, чого суб`єктом, наділеним правом накладати адміністративне стягнення за ст. 210-1 КУпАП, дотримано не було.

З цього приводу судом відзначається наступне.

Так, стаття 7 КУпАП визначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок орган (посадової особи) з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, зокрема встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Визначення доказів в справах про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований статтею 251 КУпАП. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначеніст. 255 цього Кодексу.

При цьому, у відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України "Про міжнародні договори" від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод"(далі Конвенція), а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Відповідно до статті 17 Закону України « Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» N 3477 від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У розумінні Конвенції, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», особі повинно бути забезпечено реалізацію її права на захист, що у свою чергу є важливим етапом для забезпечення справедливого розгляду справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, а вмотивоване і обґрунтоване рішення такого органу (посадової особи) є одним із складових елементів права особи на справедливий суд.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулась за судовим захистом, розпоряджається своїми правами на свій розсуд (ст.9 КАСУ України).

За таких обставин, суд вважає, що посадовою особою Роменського РТЦК та СП не була дотримана процедура притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, внаслідок чого останній був позбавлений прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, знати, у чому він обвинувачується (які конкретні дії/бездіяльність ставляться особі у вину) та належним чином захищатися від висунутого проти нього обвинувачення, що є суттєвим порушенням.

Недотримання відповідачем процедурних приписів законодавства України про адміністративні правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення протиправною, наслідком чого є її скасування.

У той же час вимога щодо закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягає, оскільки розглядаючи спір у порядку адміністративного судочинства, у справах про адміністративні правопорушення, перелік яких зазначений у статті 222 КУпАП, суд не вправі перебирати на себе повноваження з вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції відповідного органу та виносити одну з постанов, визначених статтею 284 КУпАП замість вказаного суб`єкта владних повноважень, що виключатиме втручання суду у дискреційні повноваження останнього.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, що неодноразово висловлював КАС ВС у своїх постановах за справами № 214/2517/17, №234/9473/16-а, №640/9392/17 та інших

З урахуванням наведеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 284, 286, 243, 250 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Роменського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанову начальника Роменського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки полковника О.Дудінова № 467 від 14.12.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 5100,00 грн. - скасувати.

У решті заявлених вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Г.О.ЦВЄЛОДУБ