Справа № 600/6869/23-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 р. м. Чернівці справа № 600/6869/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнір В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" (військова частина НОМЕР_1 ) щодо утримання податку на доходи фізичних осіб з суми, виплаченої ОСОБА_1 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористані дні відпустки при звільненні на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09.06.2023 року у справі №600/4387/22-а без рівноцінної та повної компенсації витрат доходів;

- зобов`язати Окремий контрольно-пропускний пункт "Київ" (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб при виплаті грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористані дні відпустки при звільненні на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09.06.2023 року у справі №600/4387/22-а.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після звільнення позивача з військової служби виявилось, що протягом періоду з лютого 2022 по вересень 2022 року Окремий контрольно-пропускний пункт "Київ" (військова частина НОМЕР_1 ) здійснював нарахування та виплату грошового забезпечення у розмірі меншому ніж визначено законодавчо. На виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09.06.2023 у справі №600/4387/22-а позивачу виплачено заборгованість із грошового забезпечення у сумі 66183,46грн. Позивач зазначив, що 29.09.2023 до відповідача скеровано адвокатський запит, з проханням надати інформацію щодо добровільного виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09.06.2023 у справі №600/4387/22-а із наданням відповідного розрахунку нарахувань та утримань. Згідно відповіді на адвокатський запит на виконання рішення суду позивачу нараховано до виплати грошове забезпечення в розмірі 82215,48грн, однак останній вказує, що на картковий рахунок йому зараховано кошти у розмірі 66183,46грн.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки впевнений, що при виплаті йому належного грошового забезпечення на виконання рішення суду, Окремий контрольно-пропускний пункт "Київ" зобов`язаний був компенсувати у повному обсязі суму податку на доходи фізичних осіб, оскільки право на неї було набуте під час проходження військової служби та позивач повинен був її отримати при звільненні, однак не отримав з вини відповідача.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Вказаною ухвалою, серед іншого, відповідачу встановлено 15-денний термін з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач подав до суду відзив на позов, в обґрунтування якого зазначив, що суми, які суд визначив до стягнення з відповідача на користь позивача у справі №600/4387/22-а обраховані судом без віднімання податків та зборів. Податки і збори із суми, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню відповідачем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із належної позивачеві суми при здійсненні виплати, внаслідок чого виплачена позивачу на підставі рішення суду сума зменшується на суму податків і зборів. Така позиція, на думку відповідача, підтримується у постановах Верховного суду, зокрема, у справі №359/10023/16-ц, у якій Верховний Суд дійшов висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, розраховується без віднімання сум податків і зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку повинен нарахувати роботодавець під час виконання відповідного судового рішення. Тобто, сума призначена судом як виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зменшується на суму податків і зборів.

Щодо вимоги позивача про обов`язок ОКПП "Київ" здійснити компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до постанови КМУ від 15.01.2004 №44, відповідач зауважив, що такої вказівки рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09.06.2023 у справі №600/4387/22-а не містить. При цьому, зазначена грошова компенсація здійснюється виключно за кодом класифікації видатків (КЕКВ) 2112 "Грошове забезпечення військовослужбовців" в частині відшкодування податку на доходи фізичних осіб, що утримується з грошового забезпечення, при цьому, виплата за рішенням суму проводилась за КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки", за яким здійснення компенсації суми податку з доходів фізичних осіб для таких виплат не передбачена.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач проходив службу за призовом під час мобілізації в Окремому контрольно-пропускному пункті "Київ" в період з 26.02.2022 по 16.09.2022 на посаді старшого офіцера (старшого оперуповноваженого) відділу організації оперативно-розшукової діяльності Головного оперативно - розшукового відділу.

Наказами начальника Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" від 15.09.2022 №416-ос та від 16.09.2022 №417-ос позивача звільнено з військової служби, виключено зі списків особового складу та виплачено належне йому на час звільнення грошове забезпечення та одноразові додаткові виплати.

У зв`язку з тим, що при виключенні позивача зі списків особового складу, відповідач не здійснив повного розрахунку при звільненні, позивач звертався до суду за захистом своїм прав.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 09.06.2023 у справі №600/4387/22-а, зокрема, зобов`язано Окремий контрольно-пропускний пункт "Київ" (військова частина НОМЕР_1 ) провести розрахунок та виплату належних ОСОБА_1 коштів за період з лютого 2022 року по вересень 2022 року, на підставі пункту 4 Постанови №704, шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт.

22.09.2023 на рахунок ОСОБА_1 зараховано кошти у розмірі 66183,46грн. Згідно виписки по картці/рахунку АТ КБ "ПРИВАТ БАНК", коментар до платежу: заробітна плата.

29.09.2023 на адресу Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" (військова частина НОМЕР_1 ) скеровано адвокатський запит щодо інформації про добровільне виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09.06.2023 у справі №600/4387/22-а з наданням письмового розрахунку нарахувань та утримань, проведених на виконання судового рішення.

10.10.2023 Окремим контрольно-пропускним пунктом "Київ" (військова частина НОМЕР_1 ) надано відповідь листом №11/6041-23-Вих, у якій зазначено, що рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09.06.2023 у справі №600/4387/22-а виконано добровільно 22.09.2023р.

Згідно з розрахунком виплати коштів ОСОБА_1 за період з лютого 2022 року по вересень 2022 року на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09.06.2023 у справі №600/4387/22-а за вказаний період різниця, яка підлягає доплаті позивачу на виконання рішення суду становить 82 215,48грн.

З повідомлених відповідачем у відзиві обставин слідує, що нарахована сума на виконання рішення суду виплачена на рахунок позивача в розмірі 66 183,46грн (82215,48грн - ПДФО (18%) - ВЗ (1,5%)).

Отже, судом встановлено, що відповідачем при виплаті грошового забезпечення позивача на виконання рішення суду утримано податок з доходів фізичних осіб у розмірі 14 798,79грн.

Вважаючи протиправним дії відповідача щодо утримання податку з доходів фізичних осіб з суми виплаченої заборгованості позивач звернувся з цим позовом до суду.

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення чинного законодавства та робить висновки по суті спору.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).

Відповідно до ст.1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

За змістом частин 1 та 2 статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина 3 статті 9 Закону №2011-XII).

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації суми податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (далі - Порядок № 44).

Порядком №44 визначаються умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація) (п.1 Порядку №44).

Відповідно до п.2 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

В силу пункту 3 Порядку №44 виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення (п. 5 Порядку №44).

Вказані положення кореспондуються з пунктом 168.5 статті 168 Податкового кодексу України (далі - ПК України), де зазначено, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Аналіз викладених правових норм свідчить про те, що військовослужбовець, звільнений з військової служби має право на виплату грошової компенсації за утриманий податок з доходів фізичних осіб з грошового забезпечення в період проходження ним військової служби.

З матеріалів справи слідує, що несвоєчасна виплата грошового забезпечення у належному розмірі (не в день звільнення позивача та проведення з ним розрахунку) сталася з вини відповідача, а відтак суд вважає, що позивач не може бути позбавлений права на компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб.

Зазначені вище висновки відповідають позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 22.06.2018 у справі №812/1048/17, яку суд враховує на підставі ч.5 ст.242 КАС України. У згаданій постанові зазначено, що механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, передбачає виплату такої компенсації у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб за місцем одержання грошового забезпечення одночасно з виплатою грошового забезпечення.

З матеріалів справи вбачається та визнається сторонами, що на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09.06.2023 у справі №600/4387/22-а ОСОБА_2 було нараховано грошове забезпечення у сумі 82215,48 грн. Однак, з утриманням військового збору та податку на доходи фізичних осіб позивачу 22.09.2023р. перераховано (тобто виплачено) 66183,46грн, що підтверджується випискою з карткового рахунку АТКБ "Приватбанк".

Водночас, як вже зазначено судом вище, чинне законодавство України передбачає відповідний механізм грошової компенсації військовослужбовцям утриманих сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат.

З урахуванням встановлених судом обставин та наявного нормативного регулювання суд приходить до переконання, що при виплаті грошового забезпечення при звільненні, позивач мав право на отримання компенсації відповідно до Порядку №44, однак відповідач протиправно не здійснив нарахування та виплату такої компенсації.

Доводи представника відповідача стосовного того, що суми, які визначив суд до стягнення на підставі рішення від 09.06.2023 у справі №600/4387/22-а, обраховані судом без віднімання сум податків і зборів, відповідно податки і збори із суми, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню при виконанні такого рішення - при цьому відрахуванню при виплаті, суд вважає помилковими.

Як визначено підпунктом 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст.167 Податкового кодексу України (підпункт 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України).

Відповідно до п.168.5 ст.168 ПК України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

З огляду на викладене, відповідач був зобов`язаний при виплаті позивачу належних сум грошового забезпечення на виконання судового рішення компенсувати йому у повному обсязі суму податку на доходи фізичних осіб, оскільки право на неї було набуте під час проходження військової служби та останній повинен був її отримати при звільненні, однак не отримав з вини відповідача.

З наведених приписів законодавства випливає, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат їх доходів, виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення та виплачується установами, що утримують військовослужбовців за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Суд вважає, що здійснюючи розрахунки з позивачем на виконання Чернівецького окружного адміністративного суду від 09.06.2023 року у справі 600/4387/22-а, відповідач повинен був нарахувати та виплатити грошову компенсацію за суму податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення. Та обставина, що станом на день розрахунку позивач вже не був військовослужбовцем, жодним чином не впливає на його право отримати цю компенсацію, оскільки, відповідач здійснював остаточній розрахунок, який він зі своєї вини своєчасно не зробив. Оскільки, позивач мав право на цю компенсацію, він її не втратив і на момент фактичної сплати коштів.

З цих же мотивів, доводи відповідача щодо відсутності підстав для виплати позивачеві грошової компенсації у зв`язку з тим, що така здійснюється особам, зазначеним у п.1 Порядку №44 у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків, є безпідставними.

Відтак, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що належать до задоволення.

Згідно з вимогами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

При цьому, суд звертає увагу на те, що з метою ефективного захисту права позивача, керуючись ст.245 КАС України, суд вважає за доцільне змінити формулювання, яке обрав позивач як спосіб поновлення порушеного права, що не впливатиме на зміст позовних вимог та обсяг їх задоволення.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню повністю, з мотивів наведених вище.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи встановлено, що позивача звільнено від сплати судового збору, у зв`язку з чим суд не вирішує питання щодо стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, оскільки підтвердження понесення інших судових витрат позивачем матеріали справи не містять.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" (військова частина НОМЕР_1 ) щодо утримання податку на доходи фізичних осіб з суми, виплаченої ОСОБА_1 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористані дні відпустки при звільненні на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09.06.2023 року у справі №600/4387/22-а без рівноцінної та повної компенсації витрат доходів.

3. Зобов`язати Окремий контрольно-пропускний пункт "Київ" (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, який утримано при виплаті грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористані дні відпустки при звільненні на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09.06.2023р. у справі №600/4387/22-а.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Окремий контрольно-пропускний пункт "Київ" (військова частина НОМЕР_1 ) АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

Суддя В.О. Кушнір