Справа № 461/7706/23
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2024-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 461/7706/23 пров. № А/857/20587/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

секретар судового засідання Слободян І.М.

за участю представників сторін6

від позивача Назаренко А.Н.

від відповідача Сліпенко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 17 жовтня 2023 року (головуючий суддя Радченко В.Є., м. Львів) у справі № 461/7706/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про скасування постанови в справі про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В:

14.09.2023 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Львівської митниці про скасування постанови в справі про порушення митних правил № 0818/20900/23 від 29.08.2023 року, згідно з якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 2 ст. 471 МК України.

Позов обґрунтовує тим, що 01.07.2023 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил № 0818/20900/23 за ознаками порушення митних правил, передбачених частиною 2 статті 471 Митного кодексу України. Вказує, що 04.09.2023 року на адресу ОСОБА_1 надійшла постанова у справі про порушення митних правих № 0818/20900/23 від 29.08.2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.471 МК України та накладено адміністративне стягне вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів, на суму 1 250 097,84 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці витрати за зберігання товару на складі митниці в сумі 1 189,04 грн., а тимчасово вилучений товар, згідно з протоколом про порушення митних правил №0818/20900/23 від 01.07.2023 року, постановлено повернути ОСОБА_1 . В основу визначення розміру штрафу відповідачем покладено висновок Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень від 20.07.2023 року № -0577, відповідно до якого загальна вартість товарів тимчасово вилучених протоколом про порушення митних правил №0818/20900/23 становить 4166992,80 грн. Згідно з витягом з ЄДРПОУ видом основної економічної діяльності Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України є державне управління загального характеру, до якого, відповідно до Коду КВЕД 84.11, не відноситься діяльність щодо проведення експертиз. Позивач вважає, що Спеціалізована лабораторія з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України є органом, уповноваженим на встановлення характеристик товару, необхідних для його митного оформлення, митного контролю та неуповноважена на визначення митної вартості переміщуваних речей у справах про порушення митних правил.

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 17 жовтня 2023 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про задоволення адміністративного позову. Вказує, що інвойс, являється електронним документом та на вказаному документі наявні обов`язкові реквізити електронного документа, зокрема електронний підпис, відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Звертає увагу, що Спеціалізована лабораторія з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України є органом уповноваженим на встановлення характеристик товару, необхідних для його митного оформлення, митного контролю та неуповноважена на визначення митної вартості переміщуваних речей у справах про порушення митних правил, що в подальшому є підставою для визначення розміру штрафу, який зараховується на рахунок відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник позивача в судовому засіданні підтримує вимоги апеляційної скарги.

Представник відповідача проти поданої апеляційної скарги заперечує, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

01.07.2023 року близько 05 години 40 хвилин громадянин України ОСОБА_1 на автобусі марки «Van Hool», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сполученням «Щецін-Херсон» прямував з Польщі в Україну в якості водія, через митний пост «Краковець», Львівської митниці, по смузі руху «червоний коридор».

Для здійснення митного оформлення ОСОБА_1 подав митну декларацію, в якій зазначив, що нічого не переміщує через митний кордон України.

Після перевірки заявлених відомостей та завірення митної декларації штампом «Під митним контролем № « 524», під час проведення митного огляду, в багажному відділенні серед багажу пасажирів даного транспортного засобу без ознак приховування виявлено не задекларований за встановленою формою товар, а саме: 1. MacBook Air IM «APPLE» різними параметрами в новій упаковці виробника 45 шт.; 2. MacBook Air Pro TM «APPLE» з різними параметрами в новій упаковці виробника - 5 шт.; 3. iPad Air TM «APPLE» з різними параметрами в новій упаковці виробника - 61 шт.

01.07.2023 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил № 0818/20900/23 за ознаками порушення митних правил, передбачених частиною 2 статті 471 Митного кодексу України.

04.09.2023 року на адресу ОСОБА_1 надійшла постанова у справі про порушення митних правих № 0818/20900/23 від 29.08.2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.471 МК України та накладено адміністративне стягне вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів, на суму 1 250 097,84 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці витрати за зберігання товару на складі митниці в сумі 1 189,04 грн., а тимчасово вилучений товар згідно з протоколом про порушення митних правил №0818/20900/23 від 01.07.2023 року, постановлено повернути ОСОБА_1 .

Вважаючи постанову у справі про порушення митних правих № 0818/20900/23 від 29.08.2023 протиправною, позивач звернувся в суд першої інстанції з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не долучено жодного доказу на підтвердження своєї невинуватості у зафіксованому в протоколі про порушення митних правил № 0818/20900/23 правопорушенні, а тому постанова Львівської митниці від 29.08.2023 р. у справі про порушення митних правил № 0818/20900/23, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.471 МК України, є законною, ухваленою повноважною особою в межах санкції даної статті.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що частиною 2 статті 471 Митного кодексу України (МК України) передбачена адміністративна відповідальність за недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.

Відповідно до частини 1 статті 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно із статтею 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Відповідно до частини першої статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Суд першої інстанції в своєму рішенні вказує на не відповідність інвойсу від 14.06.2023 року № 29970 критеріям належності та допустимості доказів, оскільки даний не містить підписів продавця. Апеляційний суд не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів визначені Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 № 851-IV (Закон № 851-IV), статтею 5 якого встановлено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів.

Згідно статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Відповідно до статті 6 вищевказаного Закону накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Отже, долучений до матеріалів справи інвойс, являється електронним документом та на вказаному документі наявні обов`язкові реквізити електронного документа, зокрема електронний підпис, відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Таким чином, апеляційний суд вважає, що ті електронні документи, які містять обов`язкові реквізити електронного документа у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису, відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги", мають юридичну силу та можуть вважатись доказами у справі.

Крім того, суд першої інстанції вказав, що інвойс не може бути доказом оплати за товар, так як у матеріалах справи відсутній фіскальний чек, який є фінансовим документом суворої звітності, і який міг би засвідчити реальність придбання товарів».

Щодо цього апеляційний суд зазначає, що долучений до матеріалів справи інвойс від 14.06.2023 року №29970 містить графу «payment successful» (оплата пройшла успішно) USD 30042,00 «balance due» залишок до оплати) USD 0.

Згідно із ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст. 368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

З огляду на положення ст.ст.49, 368 МК України вартість переміщуваних ОСОБА_1 товарів правильно визначати на підставі Інвойсу від 14.06.2023 року №29970, який не спростований і обґрунтованого сумніву не викликає.

Як встановлено колегію суддів, в основу визначення розміру штрафних санкцій відповідачем покладено висновок Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень від 20.07.2023 № -0577.

Апеляційний суд зазначає, що порядок та підстави призначення експертиз в Спеціалізованій лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України регулюється главою 50 Митного кодексу України (митні експертизи), яка передбачає, що взяття проб (зразків) товарів здійснюється посадовими особами митного органу в рамках процедур митного контролю та митного оформлення, а також під час прийняття рішень щодо зобов`язуючої інформації з метою встановлення характеристик, визначальних для: 1) класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД; 2) перевірки задекларованої митної вартості товарів; 3) встановлення країни походження товарів; 4) встановлення належності товарів до наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, прекурсорів, сильнодіючих чи отруйних речовин; 5) встановлення належності товарів до предметів, що мають художню, історичну чи археологічну цінність; 6) встановлення належності товарів до таких, що виготовлені з використанням об`єктів права інтелектуальної власності, що охороняються відповідно до закону.

Як передбачено п. 17 ст. 356 Митного кодексу України про взяття проб (зразків) товарів складається акт за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, який в матеріалах справи відсутній.

Вимогами п. 20 ст. 356 Митного кодексу України передбачено мету проведення досліджень, які проводяться Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень, а саме «встановлення характеристик товару, необхідних для його митного оформлення, митні органи можуть письмово, у тому числі з використанням засобів інформаційних технологій, затребувати з підприємств-виробників, суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та громадян наявну у них техніко-технологічну документацію про склад, фізико-хімічні властивості товарів, інформацію про основні технологічні стадії їх виробництва та призначення».

Згідно з ч. 2. ст. 356 Митного кодексу України дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами.

Як встановлено судом, згідно з витягом з ЄДРПОУ, видом основної економічної діяльності Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України є державне управління загального характеру, до якого, відповідно до Коду КВЕД 84.11, не відноситься діяльність щодо проведення експертиз.

Відповідно до висновку СЛЕД Держмитслужби від 20.07.2023 року № - 0577 при визначенні ринкової вартості об`єктів експертизи враховано наявне маркування на товарах, а також цінову інформацію щодо пропозицій продажу ідентичних товарів, наявну в мережі Інтернет (сайти: https://comfy.ua, https://rozetka.com.ua, https://www.vodafone.ua, https://www.foxtrot.com.ua, https://allo.ua, https://ispace.ua, https://www.istore.ua, https://stylus.ua, https://kvshop.com.ua, https://elmir.ua, https://denika.ua, https://redstoreua.com, https://storeinua.com, https://toiler.com.ua, https://y.ua, https://yabloki.ua, http://www.buy.ua, https://didi.ua, https://ti.ua, https://skay.ua), що прямо суперечить вимогам ст. ст. 49, ч. 2 ст. 51, 356, 357, 368 Митного кодексу України, оскільки, вищевказані норми МК України передбачають визначення митної, а не ринкової вартості товарів.

Аналізуючи норми законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Спеціалізована лабораторія з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України є органом уповноваженим на встановлення характеристик товару, необхідних для його митного оформлення, митного контролю, але відповідачем не доведено, що Спеціалізована лабораторія уповноважена на визначення митної вартості переміщуваних речей у справах про порушення митних правил, що в подальшому є підставою для визначення розміру штрафу, який зараховується на рахунок відповідача.

Колегія суддів також враховує, що згідно рішення Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі №522/1029/18, висновок експерта не може бути належним і допустимим доказом, якщо у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, і що такий висновок підготовлено для подання до суду.

Матеріали справи не містять доказів, що експерт був повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що висновки Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи, яка є підрозділом митного органу, побудовані по суті на припущеннях, що виключає можливість їх застосування як належного та допустимого доказу у цій справі.

Відповідно до ст. 495 МК України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку, зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення (порушення митних правил), умислу на його вчинення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними і допустимими доказами, а також об`єктивного та повного встановлення усіх фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для правильного прийняття рішення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги позивача є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти постанову про задоволення позову з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст. 286, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 17 жовтня 2023 року у справі № 461/7706/23 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову Львівської митниці у справі про порушення митних правил №0818/20900/23 від 29 серпня 2023 року, згідно з якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні порушення митних правил передбачених ч. 2 ст. 471 МК України, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 25 січня 2024 року.