Справа № 380/27532/23
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2024-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2024 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної охорони України за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправною відмову відповідача в підготовці та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві документів, необхідних для вирішення питання про призначення військової пенсії за вислугою років, передбаченої п.б ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII;

- зобов`язати відповідача надати розрахунок грошового забезпечення, необхідний для нарахування позивачеві пенсії, виходячи із суми грошового забезпечення за посадою, яку позивач обіймав перед звільненням, станом на дату звернення до Управління державної охорони України згідно чинного законодавства України та направити з поданням та іншими документами, передбаченими ст.48 Закону №2262-XII та п.1.12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві.

Посилається на те, що на день звільнення з військової служби досяг 45-річного віку і у нього був наявний страховий стаж більше 25 років, з яких загальної вислуги років військової служби 22 роки 06 місяців 06 днів (додатково зазначив, що у цей розрахунок не увійшли 2 роки 08 місяців служби за контрактом в Управлінні державної охорони України). Згідно наказу Управління Державної охорони України від 27.11.2019 року №874-ос/дск, загальна військова вислуга років позивача становить 18 років 04 місяці 18 днів. У зв`язку із цим, позивач звернувся до відповідача із заявою про оформлення і направлення до Головного управління Пенсійного фонду України у м.Києві всіх необхідних документів і подання про призначення йому пенсії за вислугу років, однак у відповідь отримав відмову, яку вважає протиправною. Наведене і зумовило позивача звернутись до суду з даним позовом. Просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді від 24.11.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Копію вказаної ухвали вручено відповідачу 24.11.2023 року шляхом надсилання такої на його електронну адресу («»), однак станом на момент розгляду цієї справи, відзив на позовну заяву на адресу суду не надходив. При цьому, суд враховує, що згідно ч.4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. А, відповідно до ч.6 ст.162 цього ж Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, жодних заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Як видно з копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , у періоди:

- з 16.06.1985 року по 02.07.1987 року він проходив строкову службу в армії;

- з 26.11.1987 року по 15.09.1992 року проходив службу в органах внутрішніх справ;

- з 28.09.1992 року по 31.03.1997 року працював у Прокуратурі м.Києва на посадах стажиста на вакантній посаді слідчого прокуратури Печерського району, стажистом прокуратури Печерського району, помічником прокурора Печерського району;

- з 01.04.1997 року по 14.12.2001 року працював у Генеральній прокуратурі України на посадах прокурора, старшого прокурора;

- з 18.06.2002 року по 24.03.2019 року працював директором ТОВ «Міжрегіональний консалтинговий центр - МКЦ»;

- з 27.03.2017 року по 27.11.2019 року проходив військову службу за контрактом в Управлінні державної охорони України.

Зокрема, наказом начальника Управління Державної охорони України від 27.11.2019 року №874-ос/дск «Щодо особового складу» полковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас Служби безпеки України згідно з підп.«г» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Вказаними наказом встановлено, що станом на 27.11.2019 року вислуга років позивача в календарному обчисленні складає 17 років 02 місяці 01 день, у пільговому 01 рік 02 місяці 17 днів, загальна 18 років 04 місяці 18 днів.

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України у м.Києві від 07.06.2023 року, загальний стаж роботи, при проведенні умовного розрахунку, склав 22 роки 06 місяців 06 днів. Крім того, зазначено, що у цей розрахунок не включено службу в Управлінні Державної охорони України у період з 27.03.2017 року по 27.11.2019 року, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №770 можливо зарахувати до страхового стажу лише періоди з 01.07.2000 року по 31.12.2006 року на підставі довідок про проходження військової служби та сплачені суми страхових внесків.

23.06.2023 року позивач звернувся із заявою до відповідача про оформлення і направлення до Головного управління Пенсійного фонду України у м.Києві всіх необхідних документів і подання про призначення йому пенсії за вислугу років.

Листами Управління Державної охорони України від 18.07.2023 року №2/6-1713 та від 28.09.2023 року №2/6.2114 повідомлено про відсутність законних підстав щодо оформлення документів та направлення їх до органів Пенсійного фонду для призначення пенсії за вислугу років з підстави відсутності у позивача необхідного страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба. Станом на день звільнення з військової служби в Управлінні Державної охорони України вислуга років позивача становила 17 років 02 місяці 01 день, з яких військова служба та служба в органах внутрішніх справ 9 років 06 місяців 08 днів. Окрім того, зазначено, що позивач не мав необхідного страхового стажу для призначення пенсії відповідно до пункту «б» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Проте, позивач не погоджуючись з такою відмовою відповідача та вважаючи, що у період з 27.03.2017 року по 27.11.2019 року проходив службу в Управлінні Державної охорони України, що становить ще 02 роки 08 місяців вислуги для призначення пенсії, що загалом становить більше 25 років вислуги і дає позивачу право на призначення пенсії, звернувся до суду із позовом.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на службі в органах внутрішніх справ, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Статтею 1 Закону №2262-XII встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно з пунктами «б», «в» ст.12 Закону №2262-ХІІ, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби): б) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту; в) особи із числа військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, органів державної безпеки і внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, Національної гвардії України, Прикордонних військ України, військ цивільної оборони України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2262-XII, військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Приписами пункту «б» ч.1 ст.12 Закону №2262-XII передбачено, що пенсія за вислугу років призначається: особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «з» статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Статтею 17 Закону №2262-XII визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 171 цього ж Закону встановлено порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затверджений постановою Кабінету Міністрів Країни від 17.07.1992 року №393 (далі Постанова №393). Зазначена постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, в т.ч., і на пільгових умовах.

Як видно з матеріалів справи, зокрема: листа Головного управління Пенсійного фонду України у м.Києві від 07.06.2023 року, загальний стаж роботи позивача, при проведенні умовного розрахунку, склав 22 роки 06 місяців 06 днів. Водночас, згідно цього ж листа, у розрахунок не включено службу в Управлінні Державної охорони України у період з 27.03.2017 року по 27.11.2019 року.

Так, абзацом 2 п.1 Постанови №393 установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» і «з» статті 12 такого Закону, до вислуги років зараховується, зокрема: військова служба в Управлінні державної охорони.

Тобто якщо до умовного розрахунку 22 роки 06 місяців 06 днів додати період служби в Управлінні Державної охорони України, що склав 2 роки 08 місяців, відтак страховий стаж позивача відповідатиме вимогам п.«б» ч.1 ст.12 Закону №2262-XII 25 років і більше.

Поряд з тим, питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону №2262-ХІІ регулюється Порядком подання документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №2262-ХІІ, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1 (далі - Порядок №3-1).

Згідно п.2 розділу І цього Порядку, заява про призначення пенсії за вислугу років, по інвалідності подається військовослужбовцем, звільненим зі служби, та особою, яка має право на пенсію згідно із Законом або відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку (заява про призначення/перерахунок пенсії), до органу, що призначає пенсію, через уповноважений орган (структурний підрозділ), який здійснює підготовку документів, необхідних для призначення пенсій, серед іншого, Управління державної охорони України (далі - уповноважений орган (структурний підрозділ)), за останнім місцем служби.

Пунктом 1 розділу ІІІ Порядку №3-1 визначено, що уповноважений орган (структурний підрозділ) у 10-денний строк з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і подання про призначення пенсії і направляє до органу, що призначає пенсії.

Виходячи із положень вищевказаного Порядку, на уповноважені структурні підрозділи покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів і подання.

Рішення щодо призначення або відмови в призначенні певного виду пенсії відповідно до Закону №2262-XII приймають органи Пенсійного фонду України (ст.49 Закону №2262-XII).

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи, суд приходить висновку, що законодавцем чітко визначено, що виключно органи Пенсійного фонду України уповноважені приймати рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії тим категоріям осіб, на яких розповсюджується дія Закону №2262-XII.

На відповідача, у випадку вирішення питання про призначення позивачу пенсії відповідно до вказаного Закону, покладено лише функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсію, необхідних для призначення пенсії документів та свого подання.

Втім, у порушення вимог п.12 Порядку №3-1 відповідачем не оформлено у 10-денний термін з дня одержання заяви позивача всіх необхідних документів і подання про призначення йому пенсії та не направлено їх до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві для прийняття відповідного рішення, а фактично відмовлено позивачу у призначенні пенсії з посиланням на відсутність в останнього календарної вислуги років для призначення пенсії за вислугу років.

Відтак, оскільки оцінка наявності/відсутності права у позивача на зазначений вид пенсії могла бути надана лише органом, який призначає пенсії на підставі документів, в направленні яких відповідачем фактично відмовлено, суд приходить висновку, що у спірних правовідносинах відповідач вийшов за межі наданих йому повноважень та по суті вирішив за орган, який призначає пенсію, факт відсутності у позивача права на призначення пенсії за вислугу років, а відтак, і відсутності необхідності в направленні документів.

В контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалися між їх суб`єктами, суд вважає, що відмова відповідача в оформленні та направленні до органу, що призначає пенсії, документів для призначення позивачеві пенсії за вислугою років є протиправною.

Як наслідок, похідні позовні вимоги про спонукання до вчинення дій є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню повністю.

Щодо судового збору, то такий позивачем не сплачувався, оскільки відповідно до п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір» останній звільнений від його сплати.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Управління державної охорони України щодо відмови ОСОБА_1 в оформленні та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України у м.Києві всіх необхідних документів і подання про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ та Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393.

Зобов`язати Управління державної охорони України (місцезнаходження: вул.Богомольця, 8, м.Київ, 01024; ) оформити всі необхідні документи і подання про призначення пенсії ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ та Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393, і направити їх до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві для прийняття відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.