Справа № 320/607/23
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/607/23 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року (розглянута у порядку письмового провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2023 року, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд: - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», шляхом зарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періодів: з 28.12.1982 по 28.08.1983 - зарахування та навчання на з виробництва на денному підготовчому відділенні Київського інституту господарства; з 03.09.1989 по 22.02.1990 - період роботи в Кооперативі «Умілі руки»; з 26.02.1990 по 31.07.1990 - період роботи в Кооперативі «Прогрес-2»; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати до загального стажу позивача періоди роботи згідно з записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 15.11.2022 ВЕБ-26002-Ф-С-22-099515 (вх. № 26510/Г-2600-22).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після досягнення 60-річного віку 17.06.2022, 23.08.2023, 15.11.2022 позивач звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві із заявами про призначення пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, ГУ ПФУ в м.Києві надіслало на адресу позивача лист про відмову у призначенні пенсії, оскільки його загальний стаж позивачки складає 15 років 5 місяців 21 день при необхідному стажі 29 років, та до страхового стажу не зараховані періоди роботи позивача згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки титульна сторінка трудової книжки заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58 (виправлено дату народження). Позивач вважає дії Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про відмову у призначенні пенсії за віком протиправними, оскільки усі записи в його трудовій книжці містять підписи відповідальних працівників, відтиски печаток підприємств та організацій, в яких працював позивач, реквізити документів на підставі яких були здійсненій відповідні записи, а тому в повній мірі підтверджують наявність у нього необхідного страхового стажу для призначення пенсії.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року адміністративний позов задоволено.Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №33 від 31.08.2022 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та не зарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періодів: з 28.12.1982 по 28.08.1983 - навчання на денному підготовчому відділенні Київського інституту господарства; з 03.09.1989 по 22.02.1990 - роботи в Кооперативі «Умілі руки»; з 26.02.1990 по 31.07.1990 - роботи в Кооперативі «Прогрес-2».Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (код ЄДРПОУ - 42098368, вул.Бульварно-Кудрявська, буд.16, м.Київ, 04053) зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) періодів роботи та навчання згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 23.08.2022 №7414, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_3 .

Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 07.07.1980, позивач:

- з 01.09.1978 до 02.07.1980 - вчився в ТУ-13;

- з 03.07.1980 до 11.07.1980 - працював у Київському заводі реле та автоматики монтажником електромеханічних та радіотехнічних приладів та систем по 1 розряду у цеху комплектувальних пристроїв;

- з 28.12.1982 до 30.06.1987 - проходив навчання у Київському інституті народного господарства;

- з 03.08.1987 до 11.09.1989 - працював старшим інженером по комплектації;

- з 30.09.1989 до 22.02.1990 - працював інженером по збуту в Кооперативі «Умілі руки»;

- з 26.02.1990 до 31.07.1990 - працював на посаді інженера-технолога І категорії в Кооперативі ««Прогрес-2»;

- з 01.10.1990 до 18.09.1992 - працював підсобним робочим, начальником постачання у кооперативі «Булат»;

- з 26.10.1992 до 23.12.1992 - працював провідним економістом відділу координації діяльності і змішаних комісій ГУ підготовки міжнародних договорів при Міністерстві зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі України;

- з 24.12.1992 до 04.09.1995 - працював провідним економістом відділу торговельно-економічних угод управління міжнародних договорів, договірно-правового управлення Міністерства зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі України, головним економістом відділу підготовки міжнародних договорів Головного договірно-правового управління Міністерства зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі України;

- з 27.05.1995 до 04.10.1996 - головним економістом відділу підготовки міжнародних договорів Головного договірно-правового управління Міністерства зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі України;

- з 14.10.1996 до 01.07.1997 - головним економістом в АТ ЗТ «Інвест-Рейтинг»;

- з 02.07.1997 до 23.06.1999 - головою правління СП ЗАТ «Міжнародний торговий дім»;

- з 24.06.1999 до 31.03.2000 - головним економістом відділу контрактного обліку управління контрактного обліку та нетарифного регулювання Міністерства зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі;

- з 01.04.2000 до 11.03.2002 - головним спеціалістом відділу санкцій управління контролю за зовнішньо економічною діяльністю Міністерства економіки;

- з 12.03.2002 до 25.04.2005 - комерційним директором ТОВ «Техномет сервіс»;

- з 05.05.2005 до 01.05.2008 - керівником проекту ТОВ «Український виставково-інформаційний центр»;

- з 01.05.2008 до 02.04.2010 - директором ТОВ «Торговий дім «Промфінінвест»;

- з 17.04.2010 - заступником директора ТОВ «ТА СОФТ МЕДІЯ».

Відповідно до архівних довідок Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 17.08.2022 №108-6393 та №108-6395 У документах фонду № С-В93 Публічного акціонерного товариства «Київський завод реле та автоматики», які зберігаються в архівному відділі Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, у наказах з особового складу та в алфавітних картках містяться відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (у документі російською мовою): Тов. ОСОБА_2 (таб. № 1592) принять на работу с 03.07.80 г. в цех № 07 монтажником электромеханических и радиотехнических приборов и систем со сдельно-премиальной оплатой труда по 1 разряду сдельно нормальной тарифной сетки (наказ від 01.07.80 № 216/К); тов. ОСОБА_2 (таб. № 1592) монтажника электромеханических и радиотехнических приборов и систем цеха Ха 07 уволить с 11.07.80 г. в связи с призывом на военную службу с выплатой выходного пособия в размере двухнедельного среднего заработка (п. 3 ст. 36 КЗоТ УССР) - (наказ від 11.07.80 № 233/К); тов. ОСОБА_3 (таб. № 15094) принять на работу с 23.08.82 в цех № 07 монтажником электромеханических и радиотехнических приборов и систем со сдельно-премиальной оплатой труда по 1 разряду сдельно нормальной тарифной сетки (наказ від 23.08.1982 № 335/К); тов. ОСОБА_4 (таб. № 15094), монтажника электромеханических и радиотехнических приборов и систем цеха № 07 уволить 30.11.82г. в связи с зачислением на подготовительное отделение в Киевский институт народного хозяйства, ст. 38 КЗоТ УССР (наказ від 29.11.1982 № 507/К).

Позивач, досягнувши 60 років, звернувся до відповідача із заявою від 23.08.2022 про призначення пенсії згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатами розгляду цієї заяви рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №33 від 31.08.2022 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у відповідності до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. У рішенні зазначено про те, що Згідно ст.26 Закону з 01.01.2022 року право на пенсію за віком мають чоловіки після досягнення ними 60 років - за наявності страхового стажу не менше 29 років. За таких обставин та керуючись ст. 26 Закону, прийнято рішення, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком за відсутності необхідного страхового стажу 29 років, в наявності 28 років 16 днів. До страхового стажу не враховано періоди роботи з 30.09.1989 по 22.02.1990 та з 26.02.1990 по 31.07.1990, оскільки відсутні дата та номер наказу при прийнятті та звільненні в трудовій книжці від 07.07.1980 НОМЕР_4 . Отже, права виходу на пенсію за віком позивач набуде після досягнення 63 років.

Також, позивач неодноразово звертався до відповідача, ГУ ПФУ в м.Києві, з заявами про призначення пенсії, однак Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві надіслав позивачеві лист від 12.12.2022 №27499-26510/Г-02/8-2600/22, яким повідомив про те, що за результатом розгляду поданих заяв від 17.06.2022, 23.08.2022 та поданих документів щодо призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування прийняті рішення про відмову, про що надані відповідні роз`яснення листами Головного управління від 24.06.2022 №2600-0213-8/71507, від 05.09.2022 №2600-0213-8/110278, відповідно. Персоніфікований облік відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування впроваджено відповідно до Указу Президента України «Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування» від 04.05.1998 №401 та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування» від 04.06.1998 № 794. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки 'і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки видаються правонаступником або державними архівними установами. Враховуючи вищезазначене, в особистому кабінеті на Веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України відображаються суми нарахованого заробітку (доходу) на підставі звітності, що подана страхувальниками до органів Пенсійного фонду, з моменту впровадження персоніфікованого обліку (з 1998 року), страховий стаж - з 2004 року, з набранням чинності Закону № 1058, а загальний стаж відображено відповідно до оцифрованих документів, поданих у зверненнях «Призначення пенсії» від 17.06.2022 та від 23.08.2022, які було, розглянуто та опрацьовано спеціалістами органів Пенсійного фонду України. При оцифрованні документів, поданих в зверненні «Призначення пенсії» від 17.06.2022, початком періоду навчання в Київському інституті народного господарства було некоректно зазначено дату 28.12.1982 (запис №6 в трудовій книжці про зарахування до підготовчих курсів). При оцифрованні документів, поданих в зверненні «Призначення пенсії» від 23.08.2022, дату початку періоду набуття освіти в Київському інституті народного господарства було враховано правильно - 01.09.1983. Вищезазначене призвело до зміни даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо загального стажу. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі» від 05.02.2021 № 1217-ІХ передбачений п`ятирічний перехідний період, протягом якого до Реєстру застрахованих осіб мають бути внесені відомості з паперових трудових книжок.

Вважаючи такі дії Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві протиправними, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV; тут та надалі у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).

Статтею 24 Закону №1058-IV встановлено, зокрема, наступне: страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Нормативно-правовим актом, який регулював надання трудових і соціальних пенсій всім непрацездатним громадянам України, до набрання чинності Законом №1058-IV, є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон N 1788-XII; тут та надалі в чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).

Відповідно до статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

З аналізу наведених норм можна зробити висновок, що з 01.01.2004 законодавцем запроваджено поняття «страховий стаж», для отримання якого обов`язковою умовою є сплата страхових внесків; трудовий стаж, набутий до 01.01.2004, прирівнюється до страхового.

Згідно статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Розділом ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок № 22-1) визначено перелік документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Порядок №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Колегією суддів досліджено трудову книжку позивача серії НОМЕР_1 від 07.07.1980 та серії БТ-І від 06.09.1996 та встановлено, що у ній, серед іншого, містяться такі записи про роботу позивача:

- - з 01.09.1978 до 02.07.1980 - вчився в ТУ-13;

- з 03.07.1980 до 11.07.1980 - працював у Київському заводі реле та автоматики монтажником електромеханічних та радіотехнічних приладів та систем по 1 розряду у цеху комплектувальних приладів;

- з 28.12.1982 до 30.06.1987 - проходив навчання у Київському інституті народного господарства;

- з 03.08.1987 до 11.09.1989 - працював старшим інженером по комплектації;

- з 30.09.1989 до 22.02.1990 - працював інженером по збуту у кооперативі «Умілі руки»;

- з 26.02.1990 до 31.07.1990 - працював на посаді інженера-технолога І категорії у кооперативі «Прогрес-2»;

- з 01.10.1990 до 18.09.1992 - працював підсобним робочим, начальником постачання у кооперативі «Булат»;

- з 26.10.1992 до 23.12.1992 - працював провідним економістом відділу координації діяльності і змішаних комісій ГУ підготовки міжнародних договорів при Міністерстві зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі України;

- з 24.12.1992 до 04.09.1995 - працював провідним економістом відділу торговельно-економічних угод управління міжнародних договорів, договірно-правового управлення Міністерства зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі України, головним економістом відділу підготовки міжнародних договорів Головного договірно-правового управління Міністерства зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі України ;

- з 27.05.1995 до 04.10.1996 - головним економістом відділу підготовки міжнародних договорів Головного договірно-правового управління Міністерства зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі України;

- з 14.10.1996 до 01.07.1997 - головним економістом в АТ ЗТ «Інвест-Рейтинг»;

- з 02.07.1997 до 23.06.1999 - головою правління СП ЗАТ «Міжнародний торговий дім»;

- з 24.06.1999 до 31.03.2000 - головним економістом відділу контрактного обліку управління контрактного обліку та нетарифного регулювання Міністерства зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі;

- з 01.04.2000 до 11.03.2002 - головним спеціалістом відділу санкцій управління контролю за зовнішньо економічною діяльністю Міністерства економіки;

- з 12.03.2002 до 25.04.2005 - комерційним директором ТОВ «Техномет сервіс»;

- з 05.05.2005 до 01.05.2008 - керівником проекту ТОВ «Український виставково-інформаційний центр»;

- з 01.05.2008 до 02.04.2010 - директором ТОВ «Торговий дім «Промфінінвест»;

- з 17.04.2010 - заступником директора ТОВ «ТА СОФТ МЕДІЯ».

Відповідно до паспорту громадянина України прізвище, ім`я та по батькові позивача - ОСОБА_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 (російською - февраля) 1962 року.

При цьому, у трудовій книжці серп НОМЕР_4 на першій сторінці виправлено дату народження позивача на 23 лютого ( російською - февраля) 1962 року, та відсутні дата та номер наказу при прийнятті та звільненні у записах №11,12,15 у трудовій книжці від 07.07.1980 НОМЕР_4 .

Отже, не зарахування періодів роботи позивача відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 зумовлене виправленням у даті народження позивача, та відсутністю номерів наказів та їх дат у записах №11,12,15.

Водночас, відповідно до архівних довідок Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 17.08.2022 №108-6393 та №108-6395 у документах фонду № С-В93 Публічного акціонерного товариства «Київський завод реле та автоматики», які зберігаються в архівному відділі Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, у наказах з особового складу та в алфавітних картках містяться відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (у документі російською мовою): «Тов. ОСОБА_2 (таб. № 1592) принять на работу с 03.07.80 г. в цех № 07 монтажником электромеханических и радиотехнических приборов и систем со сдельно-премиальной оплатой труда по 1 разряду сдельно нормальной тарифной сетки (наказ від 01.07.80 № 216/К); тов. ОСОБА_2 (таб. № 1592) монтажника электромеханических и радиотехнических приборов и систем цеха Ха 07 уволить с 11.07.80 г. в связи с призывом на военную службу с выплатой выходного пособия в размере двухнедельного среднего заработка (п. 3 ст. 36 КЗоТ УССР) - (наказ від 11.07.80 № 233/К); тов. ОСОБА_3 (таб. № 15094) принять на работу с 23.08.82 в цех №.07 монтажником электромеханических и радиотехнических приборов и систем со сдельно-премиальной оплатой труда по 1 разряду сдельно нормальной тарифной сетки (наказ від 23.08.1982 № 335/К); тов. ОСОБА_4 (таб. № 15094), монтажника электромеханических и радиотехнических приборов и систем цеха № 07 уволить 30.11.82г. в связи с зачислением на подготовительное отделение в Киевский институт народного хозяйства, ст. 38 КЗоТ УССР (наказ від 29.11.1982 № 507/К)».

Колегія суджів звертає увагу на те, що розділом ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок № 22-1) визначено перелік документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Порядок №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Правова позиція про те, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Матеріалами справи не встановлено недостовірності вказаних записів та трудової книжки в цілому, а тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі.

Також, суд враховує, що запис у трудовій книжці позивачки виконано російською мовою та відповідає відомостям паспорту позивача, вчиненими російською мовою.

Отже, вищезазначені виправлення у даті народження позивача не може бути підставою неврахування відповідних періодів роботи для обрахунку стажу при обчисленні пенсії, оскільки позивач не може відповідати за правильність оформлення документів і відповідність дотримання вимог законодавства на підприємстві.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що рішення відповідача ГУ ПФУ в Одеській області та дії ГУ ПФУ в м.Києві щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Як зазначено в пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року, засіб захисту, що вимагається статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що належним способом захисту прав позивача буде визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Одеській області №33 від 31.08.2022; визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» шляхом зарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періодів: з 28.12.1982 по 28.08.1983 - навчання на денному підготовчому відділенні Київського інституту господарства; з 03.09.1989 по 22.02.1990 - роботи в Кооперативі «Умілі руки»; з 26.02.1990 по 31.07.1990 - роботи в Кооперативі «Прогрес-2».

Щодо позовної вимоги про зарахування до страхового стажу позивача відповідних періодів та повторного розгляду заяви позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсійне забезпечення відповідно до цього закону здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Згідно із ч. 1 с. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Аналіз вищевказаних норм дозволяє стверджувати, що звернення за призначенням пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду України.

Згідно із п. 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 №280, Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань організовує, координує та контролює роботу територіальних органів, серед іншого, щодо: здійснення контролю за додержанням вимог законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інших платежів, за достовірністю документів, поданих для призначення пенсії, та відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, «призначенням (перерахунком) і виплатою пенсій», щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та іншими виплатами, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, інших джерел, визначених законодавством.

Згідно пункту 7 Положення №280 Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку «територіальні органи».

Відповідно до пункту 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 №28-2, Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд).

Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями (далі - управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду.

Підпунктом 7 пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, серед іншого, визначено, що Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві є територіальними органами Пенсійного фонду України, що призначають (здійснюють перерахунок) і виплачують пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Пенсійний фонд України безпосередньо не наділений повноваженнями щодо «призначення (перерахунку) і виплати пенсій», а в силу положень пункту 7 Положення №280 здійснює такі повноваження виключно через утворені в установленому порядку «територіальні органи».

Пунктом 1.1. розділу I Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Постанова №22-1) передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії подається заявником до «територіального органу» Пенсійного фонду України (далі - «орган, що призначає пенсію») через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - «сервісний центр»).

Відповідно до пункту 4.1. розділу ІV Порядку 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень «органу, що призначає (перераховує) пенсію».

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ «органу, що призначає (перераховує) пенсію», який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником «органу, що призначає (перераховує) пенсію» (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів «органом, що призначає пенсію», приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Пунктом 4.7. розділу ІV Порядку 22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів саме «органом, що призначає (перераховує) пенсію».

Виключно «орган, що призначає (перераховує) пенсію», не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач за призначенням пенсії звернувся саме до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (заява від 23.08.2023 №7414).

Як вже зазначалося, пункт 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 визначає, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ «органу, що призначає (перераховує) пенсію», який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Заяву про призначення пенсії позивачка подала за місцем проживання та перебування на обліку, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві.

Подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, яке прийняло спірне рішення про відмову в призначенні пенсії від 31.08.2022 №33.

При цьому, після надання відповіді електронна пенсійна справа, яка була отримана Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області для опрацювання, була передана засобами програмного забезпечення до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи. Тому, пенсійна справа позивачки після розгляду заяви перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Колегія суддів розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що ефективним способом захисту порушених прав позивача на пенсійне забезпечення, буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати до загального стажу позивача періоди роботи згідно з записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 23.08.2022 №7414.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що суд першо інстанції дійшов до правильного висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. про наявність підстав для задоволення позову повністю з мотивів, викладених у цьому рішенні.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак

М.І. Кобаль