Справа № 280/10147/23
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РОЗГЛЯДУ

19 січня 2024 року Справа № 280/10147/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Чернової Ж.М.,

за участю секретаря судового засідання Юхименка Г.В.,

представника позивача - Міхно М.Г.,

представника відповідача - Боярської В.Л.,

розглянувши у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження питання про поновлення строку звернення до суду у справі за позовною заявою Приватного підприємства "ПАВО ГРУП" до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

05 грудня 2023 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного підприємства "ПАВО ГРУП" (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення 11.11.2021 №9, винесене Головним управлінням ДПС у Запорізькій області, яким до позивача застосовано штрафну санкцію в сумі 812426,21 грн.

Ухвалою суду від 11 грудня 2023 року позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. Недоліки позовної заяви запропоновано усунути шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин пропуску такого строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

14 грудня 2023 року до суду надійшла заява про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду. В обґрунтування заяви зазначено, що ПП «ПАВО ГРУП» було використано право на досудове врегулювання спору та керуючись п. 56.2 ст. 56 Податкового кодексу України 13.12.2021 звернулось зі скаргою до ДПС України про перегляд рішення щодо застосування штрафних санкцій ГУ ДПС у Запорізькій області. Після подання скарги до ДПС України в обліковій картці платника податків по коду платежу 21081500 було виведено поза нарахування штрафну санкцію в сумі 812426,21 грн у зв`язку з розглядом скарги платника. На час надання скарги та до 28.11.2022 ПП «ПАВО ГРУП» було зареєстровано в м.Маріуполь Донецької області по пр.Металургів, буд. 64, що не дало можливості забезпечити збереження частини первинних документів при евакуації з оточеного та окупованого міста Маріуполь, в тому числі й документи які підтверджують направлення такої скарги. З 28.11.2022 у зв`язку з окупацією міста Маріуполь, ПП «ПАВО ГРУП» перереєстровано в м.Київ по вулиці Велика Васильківська, будинок 72. ПП «ПАВО ГРУП» лише за рахунок нарахування 21.09.2023 контролюючим органом штрафної санкції в сумі 812426,21 грн зроблено висновок про розгляд скарги підприємства без направлення скаржнику Рішення про результати розгляду скарги. В обліковій картці платника податків по коду платежу 210815000 саме 21.09.2023 занесено запис «Поновлено в поточному році ШС (ф.с.)виключену/скасовану в минулому році за рішенням №9 від 11.11.2021р. по Рішенню про підтвердження ППР по розгляду скарги по суті №7544/6/99-00-06-03-02-06 від 20.07.2022р.». Разом з тим, позивач наголошує на тому, що підприємство не отримувало Рішення про розгляду скарги по суті та підтвердження ППР №7544/6/99-00-06- 03-02-06 від 20.07.2022р.» а ні в 2022 році, а ні станом на 21.09.2023 та на час подання даного позову ні в паперовому ні в електронному вигляді. З урахування викладеного, позивач просить суд застосувати тримісячний термін можливості звернення до адміністративного суду з позовною заявою з моменту коли позивач дізнався про винесення контролюючим органом рішення про результати розгляду скарги, яке не було направлено скаржнику. За таких обставин позивач вважає підстави пропуску строку звернення до суду поважними. Просить суд визнати причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області поважними, поновити пропущений позивачем строк звернення до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування Податкового повідомлення рішення від 11.11.2021 №9, яким підприємству нараховано штрафну санкцію 812426,21 грн.

Дослідивши матеріали справи та подану заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, суд дійшов висновку про доцільність вирішення питання про поновлення строку звернення до суду у підготовчому засіданні та з урахуванням предмету спору, обсягу та характеру доказів у справі суд ухвалою від 18 грудня 2023 року вирішив призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

05 січня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяв. Щодо пропуску строку на звернення з адміністративним позовом представником відповідача зазначено, що ДПС за результатами розгляду скарги позивача прийняло рішення від 20.07.2022 № 7544/6/99-00-06-03-02-06, яке було направлено йому засобами поштового зв`язку 20.07.2022 рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення (штрихкодовий ідентифікатор 774) на адресу зазначену у скарзі (проспект Металургів, буд. 64, м. Маріуполь, Донецька область, 87500), яке повернуто на адресу ДПС у зв`язку з недоступністю адресата (копії додаються) та на електронну адресу (), яка також була зазначена позивачем у скарзі (в підтвердження надається копія листа ДПС від 26.12.2023). Відповідно є надуманими та необґрунтованими доводи позивача викладені у позові з приводу того, що ДПС України не скористався можливістю відправити винесене рішення на вищезазначену електрону адресу позивача та не направляв Рішення засобами поштового зв`язку. Відповідач звертає увагу, що позивач сам зазначив цю адресу у своїй скарзі від 13.12.2021 за вих. № 63 та просив надіслати рішення за результатами розгляду скарги саме на податкову адресу, зазначену вище. Інших заяв з цього приводу позивачем не надавалось. Отже позивач знав та усвідомлював на яку адресу контролюючий орган буде надсилати йому своє Рішення, при цьому не прийняв ніяких мір, з урахуванням введення воєнного стану, для того, щоб змінити вказану в скарзі адресу. З огляду на вище викладене Рішення ДПС було направлено позивачу у спосіб та строки, передбачені чинним законодавством. Рішення по розгляду скарги, у зв`язку з веденням воєнного стану в країні, та не з`ясування на протязі довго часу інформації чи розглянута його скарга чи ні, оскільки з моменту звернення зв скаргою - 13.12.2021 до 21.09.2023 пройшло більше ніж півтори роки, не свідчать про намір добросовісної реалізації права на звернення до суду. Зазначено, що відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті. Строк для звернення до суду в даних правовідносинах у три місяці не може бути застосованим, оскільки позивачем було використано право на досудове врегулювання спору, рішення за результатами скарги було прийнято та направлено ДПС скаржнику, а оскільки позивачем застосовувалась процедура досудового врегулювання спору та прийнято рішення про відмову в задоволенні скарги, то строк для звернення позивачем до суду з відповідним позовом складає один місяць, який сплив відповідно до всього вищезазначеного 20.08.2022. Відповідач вважає, що зазначені позивачем у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду причин пропуску строку звернення до адміністративного суду не є поважними, відповідно відсутні і підстави для його поновлення, а адміністративний позов підлягає залишенню без розгляду.

У підготовчому засіданні представник позивача зазначив, що надсилаючи 20.07.2022 документи на адресу м. Маріуполь Донецька область ДПС України як державний орган усвідомлювало неможливість отримання підприємством даного документу у зв`язку з окупацією росією міста Маріуполь. Воєнні дії, які проводяться на території Донецької області свідчать про те, що підприємство не мало можливості отримати поштове відправлення через поштове відділення не з вини підприємства, а з причин відсутності поштового сполучення з даним регіоном. Відсутність поштового сполучення з м.Маріуполь не є залежною від дій/або бездіяльності підприємства, тому ПП «ПАВО ГРУП» не може впливати на об`єктивні обставини та обставини непереборної сили. До того ж, відповідач не надав документальне підтвердження факту направлення оригіналу Рішення про результати розгляду скарги від 20.07.2022 на електронну пошту позивача. Позивач стверджує, що на офіційну електронну пошту підприємства не надходив електронний лист від ДПС України з оригіналом Рішення про результати розгляду скарги від 20.07.2022. ДПС України не надано до суду жодного документу, який би підтверджував правомірність розгляду скарги платника з 13.12.2021 по 20.07.2022, рішень контролюючого органу про продовження строків розгляду скарги та направлення даних документів на адресу платника. ГУ ДПС у Запорізькій області не повідомлено та не надано документів, які стали підставою для нарахування штрафної санкції в сумі 812426,21 грн саме 21.09.2023 (більше ніж через рік після винесення Рішення про результати розгляду скарги). Позивачу лише 21.09.2023 стало відомо про винесення рішення про результати розгляду скарги від 20.07.2022, оскільки дане рішення зазначено підставою при нарахуванні 21.09.2023 штрафної санкції в сумі 812426,21 грн в обліковій картці платника. З урахуванням того, що відповідач не заперечує факт не направлення підприємству оригіналу Рішення про результати розгляду скарги від 20.07.2022 у спосіб який би надав можливості його отримати, факт відсутності у підприємства даного рішення на час звернення з позовом до суду також є підтвердженим, що дозволяє застосувати ч.4 ст.122 КАС України.

У підготовчому засіданні представник відповідача вказав на те, що позивач так і не надає своїх обґрунтувань з приводу того, чому він після окупацією росією міста Маріуполь не повідомив ДПС, про інший спосіб його повідомлення ніж тій, що ним зазначений у скарзі, із зазначенням куди саме і яким саме способом необхідно його повідомити про прийняте ДПС рішення за розглядом його скарги. А у ДПС є офіційна електрона адреса, яка постійно працювала та працює наразі та інформація про яку є у вільному доступі. Та навіть на окупованій території був доступ до електронного зв`язку. Таким чином позивач сам бездіяв у даній ситуації. Крім того, позивач не зазначає, відповідно до якої норми закону ДПС повинна була повідомити його про результати розгляду його скарги у інший спосіб, ніж у тій, яким було нею дотримано та який передбачений Податковим законодавством України та якою нормою Закону передбачено право ДПС та його обов`язок направляти повторно оригінал Рішення про результати розгляду скарги від 20.07.2022 після зміни підприємством юридичної адреси 28.11.2022. Жодною нормою Закону це не передбачено. Також зазначено, що скріни надані позивачем до відповіді на відзив начеб то з електронної пошти позивача, не можна вважати належним та допустимий доказами, оскільки вони не містять інформацію з приводи адреси електронної пошти позивача зазначеної у скарзі, а саме: , лише на 1й сторінці в пошуковій стродці зазначено mail.pavo.ua, що це не відомо та по-друге ця інформація не може бути достовірною та однозначною, оскільки позивач мав змогу змінити цю інформацію видаливши з писку листів, що надійшли на вищевказану електрону адресу, лист від ДПС України. Але навіть, якщо припустити той факт, що позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав 20.07.2022, а дізнався 21.09.2022 та наполягає на тому, що ним не отримано оригінал Рішення, тоді по-переш звернення позивачем з адміністративним позовом до суду є передвчасним, оскільки за логікою позивача та в силу пункту 56.17. статті 56 ПК України процедура адміністративного оскарження ще не закінчена, а по друге в будь якому випадку позивач пропустив місячний строк для звернення до суду з відповідним позовом, оскільки позивачем не доведено та не спрстовано факт того, що рішення за результатами скарги не було прийнято та не було направлено ДПС скаржнику (більш того факт саме направлення позивач визнає), оскільки лише в цьому випадку може бути застосовано тримісячний строк для звернення до суду. З приводу не повідомлення та не надання відповідачем документів, які стали підставою для нарахування штрафних санкцій саме 21.09.2023, то ця інформація яка міститься в ІКП не має жодного відношення до порушення прав чи законних інтересів позивача та порушення позивачем строків для звернення до суду з відповідним позовом, не несе ніяких негативних наслідків для позивач, пеня за несплату штрафних санкцій до 21.09.2023 до позивача не застосовувалась. Так дійсно ППР від 11.11.2021 № 9 на суму 812426,21 грн, за кодом платежу 21081500 не поновлено відповідачем в ІКП платника 20.07.2022 (дата пошти про неможливість вручення платнику рішення про результати розгляду скарги) у зв`язку з технічною відсутністю інформації про дату вручення рішення на рівні ДПС. Інформація щодо результатів розгляду скарги стала доступна відповідачу для опрацювання в ІКП лише 21.09.2023, а тому і узгоджені відповідачем суми ППР в ІКП були поновлені 21.09.2023. Самі ж ППР були направлені та отримані позивачем засобами поштового зв`язку 29.11.2021.

У підготовчому засіданні 19 січня 2024 року судом проголошено вступну та резолютивну частини ухвали про залишення позовної заяви без розгляду у справі №280/10147/23.

Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Так, частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частина 3 статті 122 КАС України визначає, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 56 ПК України.

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

У постанові від 11.10.2019 у справі №640/20468/18 Верховний Суд здійснив системне тлумачення норм права, які регулюють питання обчислення строку звернення до суду в податкових спорах, висловивши правову позицію про те, що строки звернення до суду після застосування досудового порядку вирішення спору є коротшими, ніж звичайні строки.

Норма пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України не визначає процесуального строку звернення до суду у випадку не здійснення досудового адміністративного оскарження до вищого податкового органу, а тому такий строк визначається пунктом 2 статті 122 Кодекс адміністративного судочинства України.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 27 січня 2022 року у справі № 160/11673/20 (адміністративне провадження № К/9901/30170/21).

Предметом позову у даній справі є податкове повідомлення-рішення від 11 листопада 2021 року №9.

До суду з даним позовом позивач звернувся 05 грудня 2023 року.

Суд зауважує, що учасники справи зобов`язанні діяти вчасно та в належний спосіб, у зв`язку з чим, будь-які зволікання останніх не свідчать про намір добросовісної реалізації права на звернення до суду.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зазначити, що законодавцем пов`язано початок перебігу строку звернення до адміністративного суду саме із днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а не наявністю висновку суду щодо правильності чи неправильності обраного способу захисту.

Окрім того, наявність законодавчо встановленого строку на звернення до суду не потрібно розглядати як обмеження права на судовий захист - законодавець в такий спосіб лише встановлює часові межі реалізації такого права.

З наведених положень КАС України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

У публічно-правових відносинах строки особливо актуальні для оцінки правомірності поведінки суб`єктів з погляду на її своєчасність.

Відповідно до частини 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Визначені процесуальним законом строки, про які зазначено вище, це той орієнтовний період часу, протягом якого позивач мав би проявити інтерес стосовно свого позову, якщо він дійсно зацікавлений у тому, щоб провадження у справі було відкрито, а його спір вирішено. Строк звернення до суду для такої категорії спорів доволі стислий - один місяць, і якщо зважити на характер спірних правовідносин, встановлений строк з одного боку має на меті дисциплінувати позивача, який, якщо він справді зацікавлений у відновленні своїх порушених прав, повинен якомога швидше реалізувати своє право на захист, з іншого боку - є своєрідним бар`єром, який повинен запобігати зловживанню правами і сприяти правовій визначеності правовідносин, які виникають у зв`язку з проходженням публічної служби.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Одним із механізмів забезпечення реалізації гарантованого Конвенцією права особи на доступ до правосуддя, з урахуванням принципу правової визначеності, є поновлення судом пропущеного з поважних причин строку на звернення до суду в розумних межах, з дотриманням засад оптимальності і пропорційності.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.

Підсумовуючи зазначене, реалізувати своє право на захист в порядку адміністративного судочинства, потрібно вчасно, а поновити пропущений строк суд може, якщо для цього є поважні і об`єктивні причини.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Суд зазначає, що саме по собі введення воєнного стану не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду і не може бути підставою для поновлення пропущеного строку.

Доводи позивача щодо пропуску строку звернення до суду суд не визнає поважними причинами пропуску вказаного строку та зазначає наступне.

ПП «ПАВО ГРУП» зареєстровано як юридичну особу 19.01.1995 за місцем реєстрації до 28.11.2022: 87515, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Металургів, будинок 64, а з 28.11.2022 змінено на: 03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок 72.

Суд погоджується з доводами представника позивача в тій частині, що підприємство не мало можливості отримати поштою відправлення не з вини підприємства, але теж саме стосується і дій ДПС, оскільки не з вини ДПС не було доставлено позивачу поштове відправлення. З урахуванням того, що рішення за результатами розгляду скарги було направлено 20.07.2022 на вказану у скарзі адресу, та з урахуванням того, що ПП «ПАВО ГРУП» змінено місце реєстрації на: 03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок 72 вже після направлення вказаного рішення, а саме з 28.11.2022.

Водночас, не з`ясування протягом тривалого часу (з моменту звернення зі скаргою - 13.12.2021 по 21.09.2023) інформації чи розглянута скарга позивача чи ні, не свідчать про намір добросовісної реалізації позивачем права на звернення до суду.

Строк для звернення до суду в даних правовідносинах у три місяці не може бути застосованим, оскільки позивачем було використано право на досудове врегулювання спору, а оскільки позивачем застосовувалась процедура досудового врегулювання спору та прийнято рішення про відмову в задоволенні скарги, то строк для звернення позивачем до суду з відповідним позовом складає один місяць.

Направлення позивачу Рішення засобами електронного зв`язку на вказану у скарзі електрону адресу є додатковим заходом повідомлення позивача. В підтвердження такого повідомлення ДПС позивача засобами електронного зв`язку, відповідачем було надано до відзиву офіційний лист ДПС, підписаний посадовою особою, яка відповідає за правдивість зазначеної в ньому інформації, а тому є належним та допустимим доказом. Крім того, суд відхиляє надані позивачем скріншоти з електронної пошти, як неналежний доказ.

З приводу не повідомлення та не надання відповідачем документів, які стали підставою для нарахування штрафних санкцій саме 21.09.2023, суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що інформація яка міститься в ІКП не має жодного відношення до порушення прав чи законних інтересів позивача та порушення позивачем строків для звернення до суду з відповідним позовом, не несе ніяких негативних наслідків для позивача, пеня за несплату штрафних санкцій до 21.09.2023 до позивача не застосовувалась. ППР від 11.11.2021 № 9 на суму 812426,21 грн, за кодом платежу 21081500 не поновлено відповідачем в ІКП платника 20.07.2022 (дата пошти про неможливість вручення платнику рішення про результати розгляду скарги) у зв`язку з технічною відсутністю інформації про дату вручення рішення на рівні ДПС. Інформація щодо результатів розгляду скарги стала доступна відповідачу для опрацювання в ІКП лише 21.09.2023, а тому і узгоджені відповідачем суми ППР в ІКП були поновлені 21.09.2023. Самі ж ППР були направлені та отримані позивачем засобами поштового зв`язку 29.11.2021.

Якщо припустити той факт, що позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав 20.07.2022, а дізнався 21.09.2023, суд зазначає, що в будь-якому випадку позивачем пропущено місячний строк для звернення до суду з відповідним позовом.

Триваюча пасивна поведінка позивача не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Таким чином, процесуальна поведінка позивача не демонструє повноти використання своїх процесуальних прав, достатньої зацікавленості щодо належного захисту своїх прав у судовому порядку. Пропуск строку звернення до суду через пасивну поведінку позивача щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі не є поважною причиною пропуску строку.

Неналежна організація процесу із оскарження рішень митного органу з боку відповідальних осіб позивача, виникнення організаційних складнощів для своєчасного подання позовної заяви є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Позивач не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо вчасного подання позовної заяви.

Тобто в матеріалах поданої заяви про поновлення строку звернення відсутні докази наявності обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення заявника та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з позовною заявою.

Враховуючи вищевикладене, заява позивача не пояснює причин пропуску строку звернення до суду. Жодних інших обставин поважності пропуску строку звернення до суду позивачем не зазначено.

У рішенні від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Великої Британії» Європейський суд з прав людини закріпив правило, що пункт 1 статті 6 Конвенції стосується невід`ємного права особи на доступ до суду. Прямим порушенням права на доступ до суду є необхідність отримання спеціальних дозволів на звернення до суду.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Суд зазначає, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

За таких обставин, суд вважає, що підстави, зазначені позивачем у заяві щодо поновлення пропущеного строку звернення до суду із даним позовом, не є поважними.

Частиною третьою статті 123 передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи установлені вище обставини у сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду із даною позовною заявою.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 240, 241, 246, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Приватного підприємства "ПАВО ГРУП" про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду - відмовити.

Позовну заяву Приватного підприємства "ПАВО ГРУП" (03150, м.Київ, вул.Велика Васильківська, буд.72, ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Апеляційна скарга подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала у повному обсязі виготовлена та підписана 24.01.2024.

Суддя Ж.М. Чернова