Справа № 620/15156/23
Суддя: Сергій КЛОПОТ
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 року м.Чернігів Справа № 620/15156/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Клопота С.Л.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у якому просить:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову в призначенні пенсії № 19 від 29.06.2023 року;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 26.03.1987 року по 26.02.1996 року у дитячому дошкільному закладі № 44 Акціонерного Товариства «Чернігівський м`ясокомбінат»;

3) зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити з 25.06.2023 року ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позов мотивовано тим, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії № 19 від 29.06.2023 року, є протиправною та порушує її права і соціальні гарантії.

Ухвалою судді від 13.10.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, установлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі на надання відзиву на позов.

Відповідачі подали відзиви на позов, у якому позовні вимоги не визнають, у їх задоволенні просять відмовити

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд враховує таке.

21.06.2023 року позивачка звернулася із заявою про призначення пенсії за віком до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України.

До заяви мною було додано документи, які зазначені в розписці-повідомленні від 21.06.2023 року, зокрема, і трудову книжку НОМЕР_1 .

Рішенням № 19 від 29.06.2023 року Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішення мотивоване тим, що документами підтверджено страховий стаж позивачки на 28 років 4 місяці 6 днів, однак відповідно до п. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у 2023 році право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 30 років, однак за результатами розгляду документів, доданих до заяви, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 07.08.1981 до страхового стажу не зараховано період роботи з 26.03.1987 по 26.02.1996, оскільки запис засвідчено відтиском печатки не сприйнятним до читання, крім того, не внесено запис про зміну назви закладу, чим порушено п. 2.15 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 № 110.

Не погодившись з таким рішенням, позивачка звернулась до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 8 Закону № 105 8-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягай встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини першої статті 9 Закону № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються, зокрема, пенсія за віком.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За правилами частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У свою чергу, порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з абзацу 1 пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З вказаних норм вбачається, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів.

Як передбачено пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

На момент внесення записів за період з 26.03.1987 по 12.06.1989 діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі - Інструкція №162).

Відповідно до абзацу першого пункту 1.1. Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Згідно з абзацами першим, другим, четвертим пункту 2.2. Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня и прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до пункту 2.3. Інструкції № 162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5.Інструкції № 162).

Відповідно до абзаців першого-третього пункту 2.13. Інструкції № 162 у графі 3 розділу «Відомості про роботу» у виді заголовка пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво» із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду.

Згідно з абзацами першим-другим пункту 2.26. Інструкції № 162 запис про звільнення в трудовій книжці працівника здійснюється з дотриманням наступних правил: в графі 1 ставиться порядковий номер запису; в графі 2 - дата звільнення; в графі 3 - причина звільнення; в графі 4 зазначається, на підставі чого внесений запис, -.наказ (розпорядження), його дата та номер. Днем звільнення вважається останній робочий день.

При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (абзац перший пункту 4.1. Інструкції № 162).

Аналогічні за змістом положення містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за№ 110.

Аналіз вказаних норм свідчить, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством.

Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

Фактично спір виник у зв`язку з не зарахуванням відповідачем до загального страхового стажу періоду моєї роботи з 26.03.1987 по 26.02.1996 в Дитячому саду-яслях № 44 Чернігівського м`ясокомбінату згідно записів у трудовій книжці позивачки.

Так, із записів № 4-7 в трудовій книжці вбачається, що 26.03.1987 року позивачку прийнято на посаду «няні» в дитячу установа № 44 Чернігівського м`ясокомбінату.

На даному записі наявний штамп «Дитячий сад-яслі № 44». 01.07.1987 року позивачку переведено на посаду «санітарки».

12.06.1989 року переведено на посаду «вихователя» на час декретної відпустки.

26.02.1996 року звільнена у зв`язку із скороченням чисельності відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України. Однак відбиток круглої печатки підприємства на записі про звільнення від 26.02.1996 року не можна прочитати.

При цьому у трудовій книжці, на сторінках 22 та 23, наявні записи про заохочення за 04.11.1988 року та 01.10.1991 року, де наявні відбитки круглої печатки із написами «Чернігівський м`ясокомбінат «Дитячий сад-яслі № 44».

Окрім того, записам про період роботи в Дитячому садку-ясні № 44 не є першими чи останніми в трудовій книжці позивачки.

Попередні записи в трудовій книжці повністю підтверджуються довідками від роботодавця.

На підтвердження періоду роботи з 26.03.1987 по 26.02.1996 в Дитячому саду-яслях № 44 Чернігівського м`ясокомбінату позивачка зверталася до роботодавця (його правонаступника), до Управління освіти Чернігівської міської ради, до Трудового архіву архівного відділу Чернігівської міської ради, до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці.

Листом № 1106/17.1-12 від 03.08.2023 року її повідомлено, що документи з кадрових питань (особового складу) та документи тимчасового зберігання Дитячого саду-яслі № 44 Чернігівського м`ясокомбінату до архівного відділу не надходили.

Листом № 291/23вих/02.09 від 05.09.2023, з Управління освіти Чернігівської міської ради повідомлено, що дошкільний навчальний заклад № 44 міста Чернігова знаходився у підпорядкуванні ЗАТ «Чернігівський м`ясокомбінат», а тому дані про трудові відносини знаходяться у роботодавця. Згідно рішення виконавчого комітету Новозаводської районної ради народних депутатів м. Чернігова від 27.05.1996 року № 80 «Про передачу на баланс відділу освіти дитячого дошкільного закладу № 44 AT «М`ясокомбінат» дитячий дошкільний заклад № 44 до 15.06.1996 року мав перейти на баланс районного відділу освіти міста Чернігова. Документи, які можуть підтвердити інформацію про трудові відносини з працівниками ДВЗ № 44, для зберігання до управління освіти Чернігівської міської ради не передавались. Дошкільний виховний заклад № 44 міста Чернігова було ліквідовано згідно наказу № 175-К від 04.11.1996 року по AT «М`ясокомбінат».

Верховний Суд, у постанові від 24.05.2018 по справі № 490/12392/16-а, звернув увагу, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Так, у постанові від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Від так працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Враховуючи наведене, суд дійшов переконання, що стаж роботи позивачки з 26.03.1987 по 26.02.1996 в Дитячому саду-яслях № 44 Чернігівського м`ясокомбінату, підтверджується відповідними записами у її трудовій книжці, що є достатнім для зарахування цих періодів роботи до загального страхового стажу, а тому неврахування відповідачем повністю вказаних періодів до мого загального страхового стажу є протиправним.

З огляду на те, що, при відсутності необхідності застосування принципу екстериторіальності, зарахування до страхового стажу та призначення пенсії за віком здійснюється управліннями Пенсійного фонду України за місцем мешкання особи.

За таких підстав необхідно саме Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зобов`язати зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 26.03.1987 року по 26.02.1996 року у дитячому дошкільному закладі № 44 Акціонерного Товариства «Чернігівський м`ясокомбінат» та призначити з 25.06.2023 року ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н, 76018), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову в призначенні пенсії № 19 від 29.06.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 26.03.1987 року по 26.02.1996 року у дитячому дошкільному закладі № 44 Акціонерного Товариства «Чернігівський м`ясокомбінат».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити з 25.06.2023 року ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 24 січня 2024 року.

Суддя Сергій КЛОПОТ