Справа № 380/27594/23
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2024-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2024 рокусправа № 380/27594/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сподарик Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) з вимогами:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії з урахуванням страхового та пільгового страхового стажу за Списком №1 за період з 01.01.2021 по 31.02.2022 з дати її призначення 19.05.2022;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням раніше проведених виплат) з дати її призначення 19.05.2022 до проведеного перерахунку 01.09.2023 з врахуванням зарахованого страхового стажу та пільгового страхового стажу за Списком №1 періоду його роботи у відокремленому підрозділі шахта «Відродження» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01.01.2021 по 31.03.2022, за який сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та з урахуванням вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статті 8 Закону України від 02.09.2008 №345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що з 19.05.2022 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію по інвалідності. Вказує, що згідно з записами в трудовій книжці він в період з 01.01.2021 по 20.04.2022 працював на ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля». При цьому зазначає, що при призначенні йому пенсії відповідачем до страхового та пільгового стажу не зараховано вказаний вище період роботи позивача, оскільки за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, за вказаний період підприємством не сплачено страхові внески.

Також зазначає, що після сплати підприємством страхових внесків, позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії. Після проведеного перерахунку розмір пенсії змінився. Таким чином, позивач вказує, що фактично з 19.05.2022 по 01.09.2023 отримував пенсію у меншому розмірі ніж мав би отримувати та зазначає, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну сплату таких або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Вважає, що наявні правові підстави для перерахунку пенсії з моменту її призначення 19.05.2022. Просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 27.11.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Розгляд справи здійснюється без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі доказами. Копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано учасникам справи, відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання цієї ухвали подати суду відзив на позовну заяву, в якому вказати про визнання/заперечення позовних вимог.

Відповідач позов не визнав, 19.12.2023 за вх.№97679 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначив, що згідно документів електронної пенсійної справи №16 позивачу призначено пенсію по III групі інвалідності внаслідок професійного захворювання з 19.05.2022 відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Страховий стаж при призначенні пенсії обчислений по 31.12.2020 та становив 17 років 09 місяців 26 дні, в тому числі за Списком №1 - 15 років 05 місяців 18 днів, з них 4 місяці 11 днів навчання за спеціальністю.

Період роботи з 01.01.2021 по 20.04.2022 не зараховано до страхового стажу, до стажу роботи за Списком №1 з повним робочим днем під землею, оскільки згідно «Індивідуальних відомостей про застраховану особу» форми ОК-5, за вказаний період були відсутні відомості про сплату страхових внесків ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля».

29.08.2023 позивач звернувся із заявою про перерахунок пенсії, у зв`язку з чим з 01.09.2023 проведено перерахунок пенсії зарахувавши до страхового стажу та до пільгового стажу роботи за Списком №1 період роботи по 31.03.2022 відповідно до даних про сплачені підприємством страхові внески та за даний період враховано заробітну плату. Страховий стаж після перерахунку пенсії обчислений по 31.03.2022 та становить 19 років 26 днів, за Списком №1 16 років 08 місяців 18 днів років.

З 01.09.2023 розрахунок пенсії позивача проведено за нормами ст.8 Закону №345, абзацу 3 ч.1 ст.28 Закону №1058, ст.33 Закону №1058.

Зазначає, що відповідно до ч.3 ст.30 Закону №1058 пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Згідно ч.1 ст.33 Закону №1058 пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю І групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю ІІІ групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону. Абзацом 8 ч.2 ст.33 Закону №1058 встановлено, що непрацюючі особи з інвалідністю II групи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та особи з інвалідністю III групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 28 цього Закону.

Абзацом 1 ч.1 ст.28 Закону №1058 передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Згідно із ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2018 №345-VI мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Щодо несплати страхових внесків підприємством страхувальником, зазначає, що згідно з абзацом 36 ч.1 ст.1 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з абзацом 1 ч.1 ст.24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Відповідно до абзацу 1 ч.2 ст.24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до абзацу 1 ч.1 ст.21 Закону №1058 персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. Згідно з п.1 ч.2 ст.22 Закону №1058 відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для: визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зазначає, що оскільки, страховий стаж роботи позивача, що дає право на обчислення пенсії згідно положень абзацу 8 ч.2 ст.33 Закону №1058 на момент призначення пенсії становив менше 35 років, у позивача було відсутнє право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком з 19.05.2022 у розмірі пенсії за віком.

Враховуючи наведене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову.

Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.

ОСОБА_1 є непрацюючою особою, якому призначено пенсію по III групі інвалідності внаслідок професійного захворювання з 19.05.2022 відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При призначенні пенсії період роботи позивача з 01.01.2021 по 20.04.2022 не зараховано до його страхового стажу, до стажу роботи за Списком №1 з повним робочим днем під землею, оскільки згідно з «Індивідуальними відомостями про застраховану особу» позивача, за вказаний період були відсутні відомості про сплату страхових внесків ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля», підтвердженням чого є долучений представником відповідача до відзиву на позовну заяву індивідуальний перерахунок.

В подальшому, після сплати підприємством страхових внесків, 29.08.2023 позивач звернувся до відповідача зі заявою про перерахунок пенсії.

З 01.09.2023 позивачу проведено перерахунок пенсії, зарахувавши до страхового стажу та до стажу роботи за Списком №1 з повним робочим днем під землею період з 01.01.2021 по 31.03.2022.

Страховий стаж позивача після перерахунку пенсії, обчислений по 31.03.2022, становить 19 років 26 днів, з них 16 років 08 місяців 18 днів пільгового (підземного) стажу за Списком № 1.

Вважаючи дії відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії з 19.05.2022, із врахуванням періоду роботи позивача з 01.01.2021 по 31.03.2022 протиправними, останній звернувся до суду з цим позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів забезпечує Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 345-VI (далі - Закон № 345-VI).

Згідно з статтею 1 Закону № 345-VI дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Відповідно до підрозділу 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» розділу 1 «Гірничі роботи» Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, передбачена зайнятість повний робочий день на підземних роботах.

Умови призначення пенсії по інвалідності визначені розділом IV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, в редакції чинній на час звернення позивача за призначенням пенсії, (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до частин 1, 3 статті 30 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Згідно з частиною 1 статті 33 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Відповідно до абзц. 8 ч. 2 ст. 33 Закону №1058-IV непрацюючі особи з інвалідністю II групи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та особи з інвалідністю III групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 28 цього Закону.

Абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону №1058-IV передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Згідно з абзц. 10 ч. 3 ст. 24 Закону №1058-IV за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до положень статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Пунктом 1 статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року (абзацу 10 частини 3 статті 24 Закону № 1058-IV).

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону №1058-IV, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Статтею 113 Закону № 1058-IV передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

На підставі частини 1 статті 16 Закон № 1058-IV застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку.

З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески незалежно від фінансового стану платника.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №2464-IV) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Відповідно до положень статті 4 Закону №2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до статті 26 Закону №2464-IV посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Таким чином, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивач з 01.01.2021 по 31.03.2022 працював на ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля».

Також при первинному призначенні пенсії позивачу зазначений вище період роботи не був зарахований до страхового та пільгового стажу роботи, оскільки були відсутні відомості про сплату страхових внесків ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля».

Отже, фактично, внаслідок невиконання ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля» обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України, позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного (страхового) стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу позивачу періоду його роботи.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а, від 05 грудня 2019 року у справі №242/2536/16-а, від 06 липня 2020 року у справі № 242/2179/17.

Крім цього судом з матеріалів справи встановлено та не заперечується сторонами у справі, що період роботи позивача з 01.01.2021 по 30.03.2022 самостійно зарахований відповідачем до його страхового та пільгового стажу роботи за списком №1 та проведено перерахунок пенсії з 01.09.2023 на підставі поданої позивачем заяви від 29.08.2023.

Водночас, суд зауважує, що на час призначення пенсії позивачу 19.05.2022 у відповідача були наявні усі відомості щодо страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 за списком №1, а тому період з 01.01.2021 по 31.03.2022, з урахуванням вищевказаних висновків суду, мав бути врахований пенсійним органом ще при призначені пенсії позивачу.

Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Підсумовуючи вищевикладене та обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови здійснити позивачу перерахунок пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком з 19.05.2022 по 01.09.2023, з врахуванням періоду його роботи з 01.01.2021 по 31.03.2022 на Відокремленому підрозділі «Шахта «Відродження» Державного підприємства «Львіввугілля» та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком з 19.05.2022 по 01.09.2023, з врахуванням до страхового стажу та до пільгового стажу періоду його роботи з 01.01.2021 по 31.03.2022 на Відокремленому підрозділі «Шахта «Відродження» Державного підприємства «Львіввугілля» з урахуванням раніше проведених виплат.

Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити.

Щодо судового збору, то згідно ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такий відшкодовується позивачу в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком з 19.05.2022 по 01.09.2023, з врахуванням періоду його роботи з 01.01.2021 по 31.03.2022 на Відокремленому підрозділі «Шахта «Відродження» Державного підприємства «Львіввугілля».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком з 19.05.2022 по 01.09.2023, з врахуванням періоду його роботи з 01.01.2021 по 31.03.2022 на Відокремленому підрозділі «Шахта «Відродження» Державного підприємства «Львіввугілля» з урахуванням раніше проведених виплат.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Сподарик Наталія Іванівна