Справа № 300/6853/23
Суддя: Бобров Ю.О.
Дата ухвалення: 2024-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" січня 2024 р. справа № 300/6853/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боброва Ю.О.,
секретаря судового засідання Щерб`як Д.І.,
представника позивача Савчука В.Р.,
представника відповідача Гуменюк І.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення №1200 від 15.09.2023 року Про демонтаж самовільно встановлених об`єктів,-
12.10.2023 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивачка, ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення №1200 від 15.09.2023 року Про демонтаж самовільно встановлених об`єктів.
Позовні вимоги обґрунтовані наступними фактичними обставинами та нормами законодавства.
15.09.2023 Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради прийняте рішення №1200 Про демонтаж самовільно встановлених об`єктів на підставі матеріалів комунального підприємства Муніципальна інспекція Добродій. Вказаним рішенням передбачалось протягом двох робочих дній з моменту його оприлюднення демонтувати тимчасові споруди та засоби обмеження дорожнього руху по вул. Галицькій, 43 та Старозамковій, поруч будинку 2а в місті Івано-Франківську. Позивачка категорично не погоджується з вказаним рішенням, вважає його незаконним, прийнятим з порушенням норм чинного законодавства. На адресу комунального підприємства Муніципальна інспекція Добродій нею були надані усі дозвільні документи на встановлення тимчасових споруд та засобів обмеження дорожнього руху відповідно до приписів №№ 3219, 3220, 3250 та 3251, зокрема: Договір №114/1П від 27.08.2018, який на сьогодні є чинним; Додаток до вказаного договору; схему паркувальної зони на 60 місць. Позивачкою неодноразово зазначалось, що Договір №114/1П від 27.08.2018 на сьогодні є чинним, оскільки відповідно до чинного законодавства на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, договори, укладені до початку воєнного часу пролонгуються автоматично. Крім того, позивачці не надано достатнього часу для добровільного демонтажу тимчасових споруд та засобів обмеження руху, які підключені до електричних мереж та їх безпечний демонтаж неможливий без відповідних спеціалістів.
Оскаржуване рішення, да думку позивачки, прийняте з порушеннями норм Законів України Про місцеве самоврядування в Україні та Про благоустрій населених пунктів. Так, згідно вказаних Законів проведенню демонтажу тимчасової споруди передує відповідна процедура, яка включає обстеження території її розміщення та оформлення акта обстеження із зазначенням виявлених порушень, винесення припису з вимогою демонтувати самочинно встановлену споруду, у кому встановлюється для цього семиденний строк. При цьому, демонтажу підлягає самочинно встановлена споруда без відповідної проєктної документації, у разі невиконання припису про демонтаж. Припис вручається власнику споруди. Демонтаж є крайнім заходом, якому повинні передувати інші заходи реагування до порушника.
З вказаних підстав просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Відповідно до ухвали суду від 06.10.2023 судом задоволено заяву представника позивачки про вжиття заходів забезпечення позову та зупинена дія рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №1200 від 15.09.2023 року Про демонтаж самовільно встановлених об`єктів до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.
Ухвалою суду від 13.10.2023 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання та повідомленням сторін.
25.10.2023 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представниця відповідача вказала, що рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №1200 від 15.09.2023 року Про демонтаж самовільно встановлених об`єктів прийняте обґрунтовано і законно, у спосіб та в межах повноважень, встановлених законодавством, зокрема, Законом України Про місцеве самоврядування в Україні та рішеннями Івано-Франківської міської ради у сфері благоустрою та порядку встановлення тимчасових споруд і їх демонтажу. Прийняттю рішення передували перевірки, проведені комунальним підприємством Муніципальна інспекція Добродій та винесені ним приписи. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 100-102).
03.01.2024 на адресу суду від відповідача поступили додаткові пояснення у справі, відповідно до яких, представниця відповідача зазначає, що строк дії Договору №114/1П від 27.08.2018 завершився 27.08.2023. 01.09.2023 Управління транспорту Івано-Франківської міської ради укладено договір 76/1 Про обладнання та утримання місць для паркування з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 . Тому, тимчасові споруди, якими користувалася в своїй господарській діяльності позивачка повинні бути демонтовані. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Позивачка не скористалась правом направити на адресу суду відповіді на відзив.
В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги з підстав, вказаних у позовній заяві. Просив позов задовольнити повністю.
Представниця відповідача просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позов та додаткових поясненнях.
Розглянувши матеріали адміністративної справи відповідно до вимог статті 262 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні за участі представників сторін, заслухавши їх усні пояснення, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд установив наступне.
27.08.2018 ФОП ОСОБА_1 уклала з Управлінням транспорту та зв`язку Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради договір №114/1П про надання послуги з платного паркування на майданчиках для паркування в місті Івано-Франківську: на площі Ринок, 1-11 на 17 паркомісць, загальною площею 248 м.кв.; на площі Ринок на 17 паркомісць, загальною площею 248 м.кв.; по АДРЕСА_1 на 26 пакромісць, загальною площею 446,8 м.кв. Строк дії Договору до 27.08.2023. Згідно пункту 12 Договору майданчики для паркування вважаються переданими Оператору з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі. Підпунктом 2.3.11 встановлено обов`язок звільнити майданчики для паркування негайно після припинення дії Договору. При цьому, пунктом 7.1 вказаного Договору передбачено, що усі спори, розбіжності, вимоги та претензії, які виникають при виконанні даного договору, у зв`язку з ним або випливають з нього, підлягають вирішенню господарським судом (а.с. 22-25, 84-86, 107-109).
Відповідно до Схеми паркувальної зони №1, розробленої на виконання вказаного вище Договору визначені місця тимчасових споруд та засобів обмеження дорожнього руху, а саме: по вул. Галицькій, 43 та Старозамковій, поруч будинку АДРЕСА_2 (а.с. 56, 89).
15.09.2023 Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради було прийняте рішення №1200 Про демонтаж самовільно встановлених об`єктів. Вказаним рішенням передбачалось протягом двох робочих дній з моменту його оприлюднення демонтувати тимчасові споруди та засоби обмеження дорожнього руху по вул. Галицькій, 43 та Старозамковій, поруч будинку 2а в місті Івано-Франківську. Рішення прийняте на підставі матеріалів комунального підприємства Муніципальна інспекція Добродій (а.с. 11-12, 79, 124).
Оскаржуване рішення прийняте на виконання та відповідно до Положення про порядок звільнення земельних ділянок, що зайняті без правових підстав та належать до комунальної власності Івано-Франківської міської територіальної громади, затвердженого рішенням сесії Івано-Франківської міської ради від 12.04.2021 №137-6 (а.с. 112-118).
Дослідженням матеріалів комунального підприємства Муніципальна інспекція Добродій судом установлено, що працівниками підприємства обстежено територію за адресою: вул. Галицька, 43 та АДРЕСА_1 , поруч з будинком АДРЕСА_2 , де ФОП ОСОБА_1 встановлені тимчасові споруди та засоби обмеження дорожнього руху з метою ведення господарської діяльності. За результатами оглядів складені акти обстеження території: №2639 від 05.09.2023; №3699 від 05.09.2023; №2652 від 05.09.2023; №3700 від 05.09.2023. Вказані акти констатують факт встановлення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності. Акти не містять посилання на будь-які порушення чи недоліки благоустрою населеного пункту (а.с. 126, 130, 135, 139).
На підставі вказаних актів комунальним підприємством Муніципальна інспекція Добродій внесені приписи Власнику тимчасової споруди: №3219 від 05.09.2023; №3250 від 05.09.2023; №3220 від 05.09.2023; №3251 від 05.09.2023. Приписи ідентичні за своїм змістом та містять вимогу у встановлений строк подати дозвільну документацію на тимчасові споруди та засоби обмеження дорожнього руху за адресою: вул. Галицька, 43 та вул. Старозамкова, поруч з будинком АДРЕСА_2 (а.с. 127, 131, 136, 140).
При цьому, суд зазначає, що у документах, які стали підставою прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, відсутні посилання на те, що вказані вище тимчасові споруди та засоби обмеження дорожнього руху, котрі використовуються відповідачкою для провадження господарської діяльності встановлені самовільно (а.с. 126-143).
Крім того, ФОП ОСОБА_1 на виконання зазначених приписів листом від 06.09.2023 за №06/09 направила на адресу комунального підприємства Муніципальна інспекція Добродій договір №114/1П з додатком та Схему паркувальної зани №1 на 60 паркомісць, якими підтверджується правомірність встановлення тимчасових споруд та засобів обмеження дорожнього руху для використання їх в господарській діяльності після укладення вказаного вище договору (а.с. 16, 83).
Враховуючи вказані вище фактичні обставини, підтверджені дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, суд вважає, що тимчасові споруди та засоби обмеження дорожнього руху за адресою: вул. Галицька, 43 та вул. Старозамкова, поруч з будинком АДРЕСА_2 були встановлені правомірно, на виконання Договору №114/1П від 27.08.2018 з метою ведення підприємницької діяльності з організації паркування автомобільного транспорту. Тому, вони не можуть вважатися встановленими самовільно і до них не застосовується Положення про порядок звільнення земельних ділянок, що зайняті без правових підстав та належать до комунальної власності Івано-Франківської міської територіальної громади, яке затверджене рішенням сесії Івано-Франківської міської ради від 12.04.2021 №137-6.
Крім того, суд зазначає, що Договором №114/1П від 27.08.2018, у разі невиконання обов`язків уповноваженим Оператором з паркування щодо звільнення майданчиків для паркування після припинення його дії, передбачений інший порядок вирішення спорів, а саме звернення до господарського суду з вимогою демонтажу тимчасових споруд та засобів обмеження дорожнього руху (п.п. 2.3.11, 7.1 Договору).
Окрім вказаного, представник позивача в судовому засіданні повідомив, що відповідач звернувся до господарського суду з метою виконання умов договору ФОП ОСОБА_1 та вимогою демонтувати вказані вище споруди і засоби. Цю інформацію також підтвердила в судовому засіданні представниця відповідача.
Посилання відповідача на Договір від 01.09.2023 №76/1 про обладнання та утримання місць для паркування, укладений з ФОП ОСОБА_2 , який став переможцем конкурсу відповідно до рішення Івано-Франківської міської ради від 26.07.2023 №979 Про затвердження Порядку проведення конкурсу з визначення операторів паркування на території Івано-Франківської міської територіальної громади та від 28.08.2023 №1107 Про затвердження результатів конкурсу з визначення операторів паркування на території Івано-Франківської міської територіальної громади є безпідставними. Оскільки, відповідно до Додаткової угоди від 13.12.2023 до договору №71/1 від 01.09.2023 договір з ФОП ОСОБА_2 розірвано (а.с. 119-123, 176).
До вказаних спірних правовідносин суд застосовує наступні норми матеріального права.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України від 21.05.1997 №280/97-ВР Про місцеве самоврядування, зі змінами (далі Закон №280/97-ВР) від відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, такі питання: щодо встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність (пункт 44); затвердження вимог до облаштування майданчиків для паркування транспортних засобів з урахуванням норм, нормативів, стандартів у сфері благоустрою населених пунктів, державних будівельних норм, технічних умов, Правил дорожнього руху та інших нормативних документів (пункт 56-1).
До відання виконавчого комітету рад віднесені питання організації благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян (пункт 7 частини 1 статті 30 Закону №280/97-ВР.
Закон України від 06.09.2005 №2807-IV Про благоустрій населених пунктів, зі змінами (далі Закон №2807-IV) визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.
Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 1 Закону №2807-IV благоустрій населених пунктів це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля;
Заходи з благоустрою населених пунктів - роботи щодо відновлення, належного утримання та раціонального використання територій, охорони та організації упорядкування об`єктів благоустрою з урахуванням особливостей їх використання (абзац 4 частини 1 статті 1).
Згідно частини 2 статті 10 Закону №2807-IV до повноважень Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради належать, зокрема, питання: забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; організація забезпечення на території населеного пункту чистоти і порядку, дотримання тиші в громадських місцях; здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо; визначення місць стоянок транспортних засобів та майданчиків для паркування на об`єктах благоустрою; інформування населення про здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; видача дозволу на порушення об`єктів благоустрою у випадках та порядку, передбачених цим Законом.
Відповідно до статті 13 Закону №2807-IV до об`єктів благоустрою населених пунктів належать: території загального користування: майдани, площі, бульвари, проспекти; вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; інші території загального користування; прибудинкові території; території будівель та споруд інженерного захисту територій; території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору. До об`єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту.
Обмеження на об`єктах благоустрою встановлені статтею 16 названого Закону. Зокрема, а об`єктах благоустрою забороняється: виконувати роботи без дозволу в разі, якщо обов`язковість його отримання передбачена законом; самовільно встановлювати об`єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо; встановлювати технічні засоби регулювання дорожнього руху без погодження з відповідними органами Національної поліції.
Відповідно до статті 34 Закону №2807-IV Правила благоустрою території населеного пункту це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі - Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. Типові правила розробляються та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил.
Правила включають: 1) порядок здійснення благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою; 2) вимоги до впорядкування територій підприємств, установ, організацій; 3) вимоги до утримання зелених насаджень на об`єктах благоустрою - територіях загального користування; 4) вимоги до утримання будівель і споруд інженерного захисту території; 5) вимоги до санітарного очищення території; 6) розміри меж прилеглої до підприємств, установ та організацій території у числовому значенні; 7) порядок розміщення малих архітектурних форм; 8) порядок здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів; 9) інші вимоги, передбачені цим та іншими законами.
Правила не можуть передбачати обов`язок фізичних і юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи.
Відповідно до частини 1 статті 38 Закону №2807-IV контроль у сфері благоустрою населених пунктів спрямований на забезпечення дотримання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та підпорядкування, а також громадянами, у тому числі іноземцями та особами без громадянства, вимог цього Закону, Правил благоустрою території населеного пункту та інших нормативно-правових актів.
Частиною 1 статті 40 Закону встановлено, що самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами.
Враховуючи наведені норми матеріального права та фактичні обставини даної справи суд погоджується з твердженням позивачки про те, що демонтаж самовільно встановленої споруди передбачає певну процедуру, яка, зокрема, може включати: обстеження території; складання акта із зазначенням виявлених порушень; внесення припису на їх усунення; вимогу про демонтаж самовільно встановленої споруди тощо. При цьому, суд зазначає, що мова йде про самовільно встановлену споруду. Разом з тим, як вказано судом вище тимчасові споруди та засоби обмеження дорожнього руху за адресою: вул. Галицька, 43 та вул. Старозамкова, поруч з будинком АДРЕСА_2 були встановлені ФОП ОСОБА_1 правомірно, на виконання Договору №114/1П від 27.08.2018 з метою ведення нею підприємницької діяльності з організації паркування автомобільного транспорту. Тому, вони не можуть вважатися встановленими самовільно.
Відповідно до рішення Касаційного адміністративного суду від 25.05.2022 у справі №560/1651/19 сформовано висновок про те, що демонтажу підлягають лише самочинно зведені тимчасові споруди у тому випадку, якщо власник такої споруди самостійно не демонтував споруду у встановлений у вимозі строк або якщо власник невідомий. При цьому, самочинно зведеною тимчасова споруда вважається у тому разі, якщо відсутні дозвільні документи, визначені законом. При цьому, слід враховувати, що демонтаж самовільно розміщених тимчасових споруд є крайнім заходом, якому має передувати вжиття уповноваженим суб`єктом інших заходів реагування, націлених на достеменне встановлення порушення в галузі благоустрою населених пунктів, його припинення та ліквідацію наслідків, якщо такі є.
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 цієї ж статті КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Суд вважає, що оскржуване рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №1200 від 15.09.2023 року Про демонтаж самовільно встановлених об`єктів прийняте з порушенням вказаних вище норм матеріального права, встановлених у судовому засіданні фактичних обставин справи, які перевірені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, а також суперечить правовій позиції, висловленій Верховним Судом у зазначених вище справах.
Окрім вказаного, суд встановив, що й на момент розгляду даної адміністративної справи ФОП ОСОБА_1 здійснює свою господарську діяльність з надання послуг з платного паркування на майданчиках для паркування в місті Івано-Франківську та використовує для цього тимчасові споруди та засоби обмеження дорожнього руху за адресою: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 , поруч з будинком АДРЕСА_2 .
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №1200 від 15.09.2023 року Про демонтаж самовільно встановлених об`єктів прийняте протиправно, необґрунтовано та підлягає скасуванню. Тому, позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи наведене, слід стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивачки судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №1200 від 15.09.2023 року Про демонтаж самовільно встановлених об`єктів.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні сплаченого судового збору.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ;

відповідач: Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, код в , вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76000.

Суддя /підпис/ Бобров Ю.О.

У звязку з перебування судді Боброва Ю.О. у відпустці рішення в повному обсязі складене 12 січня 2024 р.