Справа № 500/4576/22
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2024-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 січня 2024 року

м. Київ

справа №500/4576/22

адміністративне провадження № К/990/19803/23

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Мельник - Томенко Ж.М., Олендера І.Я., Ханової Р.Ф., Смоковича М.І., Рибачука А.І., Загороднюка А.Г., розглянувши у письмовому провадженні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» про відмову від позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та скасування постанови в частині,

УСТАНОВИВ:

1. У грудні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» (далі також ТОВ «Біоенергопродукт», Товариство, позивач) звернулося до суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі також Національна комісія, НКРЕКП, відповідач), у якому просило визнати протиправною та скасувати постанову НКРЕКП №1235 від 30.09.2022 в частині пункту 905 додатка до вказаної постанови (далі також оскаржена, спірна постанова).

2. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 позов задоволено.

3. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.05.2023 апеляційну скаргу НКРЕКП задоволено, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

4. Не погоджуючись із вищевказаною постановою апеляційного суду, Товариство подало касаційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить її скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

5. Ухвалою Верховного Суду від 15.06.2023 відкрито касаційне провадження у справі №500/4576/22, витребувані її матеріали та наданий сторонам строк для подання відзиву на касаційну скаргу ТОВ «Біоенергопродукт».

6. Ухвалою Верховного Суду від 29.09.2023 справу №500/4576/22 призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 24.10.2023, яке надалі було відкладено до 28.11.2023, а потім до 30.11.2023.

7. Під час розгляду справи скаржником заявлено клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, яке ухвалою Верховного Суду від 30.11.2023 задоволено частково, а справу №500/4576/22 за позовом ТОВ «Біоенергопродукт» до НКРЕКП про визнання протиправною та скасування постанови в частині передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

8. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, проведеного 06.12.2023, для розгляду цієї справи у складі Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду визначено колегію суддів у складі головуючої судді Коваленко Н.В., суддів: Мельник-Томенко Ж.М., Олендера І.Я., Ханової Р.Ф., Смоковича М.І., Рибачука А.І., Загороднюка А.Г.

9. 18.01.2024 в автоматизованій системі документообігу зареєстрована заява ТОВ «Біоенергопродукт», сформована в системі «Електронний суд», у якій заявник повідомляє про ухвалення НКРЕКП постанови №140 від 16.01.2024, якою відповідачем у добровільному порядку врегульовано спір щодо визначення «зеленого» тарифу для відповідного об`єкта електрогенерації, що є предметом спору у справі, яка розглядається.

10. У зв`язку з цим заявник зазначив, що надалі не підтримує заявлені у справі вимоги та заявляє про відмову від позову.

11. Окрім цього, заявник, виходячи з положень статті 140 Кодексу адміністративного судочинства України, просить покласти на відповідача усі судові витрати, понесені у справі, оскільки відмова від позову зумовлена задоволенням вимог позивача відповідачем після подання позовної заяви.

12. Розглядаючи заявлені позивачем вимоги про відмову від позову та про розподіл усіх понесених ним судових витрат, колегія суддів виходить з такого.

13. За приписами частини третьої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

14. Відповідно до першого речення частини першої та частина шоста статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову.

Суд не приймає відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем і не визнає умов примирення сторін, якщо ці дії суперечать закону або порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси;

15. Статтею 189 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі. У разі часткової відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі щодо частини позовних вимог.

У разі визнання позову відповідачем повністю або частково суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову повністю або у відповідній частині вимог.

Суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

16. Пунктом 2 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

17. За нормами частини другої статті 239 цього ж Кодексу у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

18. У статті 348 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що позивач може відмовитися від позову, а сторони можуть примиритися у будь-який час до закінчення касаційного розгляду.

У разі відмови від позову або примирення сторін суд касаційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статей 189, 190 цього Кодексу, якою одночасно визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі;

19. Суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу (абзац перший частин першої статті 354 Кодексу адміністративного судочинства України).

20. За правилами ж статті 140 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

21. Заявляючи відмову від поданого у цій справі позову, ТОВ «Біоенергопродукт» посилається на те, що НКРЕКП прийняло постанову від 16.01.2024 №140, якою відповідачем у добровільному порядку врегульовано спір й встановлено «зелений» тариф для Товариства у тому розмірі, який відповідає вимогам позову.

22. За змістом доданої до заяви про відмову від позову копії постанови НКРЕКП від 16.01.2024 №140 відповідач: переглянув «зелений» тариф на електричну енергію, вироблену ТОВ «Біоенергопродукт», та встановив його у новому розмірі щоквартально за період з 22.05.2019 по четвертий квартал 2023 року (пункт 1 цієї постанови НКРЕКП); виклав у новій редакції пункт 908 додатка до постанови НКРЕКП від 03.11.2023 №2057 та пункт 903 додатка до постанови НКРЕКП від 03.11.2023 №2058 (пункти 2, 3 постанови НКРЕКП від 16.01.2024 №140 відповідно).

23. Вищевикладені обставини не свідчать про те, що сторони у цій справі досягли примирення або ж відповідач визнав позов. Відповідних заяв у встановленому процесуальним законом порядку до суду не подавалось.

24. Тому Об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду розглядає подану позивачем заяву саме як відмову від позову й застосовує у цьому випадку передбачені процесуальним законом наслідки.

25. Заява ТОВ «Біоенергопродукт» сформована у системі «Електронний суд» й подана безпосередньо керівником цього товариства ОСОБА_1 . Наявність у нього таких повноважень підтверджується матеріалами справи та доданим до заяви витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Обставин, які б ставили під сумнів наявність у вищевказаної особи таких повноважень, або того, що вони використовуються на шкоду Товариству - Судом не встановлено.

26. Вищевказана заява ТОВ «Біоенергопродукт» разом з доданими до неї документами доставлена до електронного кабінету НКРЕКП 19.01.2024 об 11:10 годині, однак станом на день постановлення цієї ухвали заперечень проти наведених у заяві аргументів, обставин та вимог відповідачем не висловлено. Треті особи та/або особи, які приєднались до касаційної скарги, у справі відсутні.

27. Оскарженою у касаційному порядку постановою апеляційного суду у задоволенні позову, заявленого у цій справі, було відмовлено, у зв`язку з чим таке судове рішення не підлягало виконанню. Не підлягало виконанню і фактично не виконувалось й рішення суду першої інстанції по суті спору, оскільки таке було скасовано апеляційним судом і законної сили не набрало.

28. Беручи до уваги усе вищезазначене, а також враховуючи встановлені у цій справі обставини, суть і характер спірних правовідносин та предмет спору, колегія суддів не встановила того, що відмова позивача від позову у справі, яка розглядається, суперечить закону, порушує чиї-небудь права, свободи або інтереси. Судом не встановлено й інших обставин, які б унеможливлювали прийняття судом відмови позивача від позову у справі, яка розглядається.

29. З урахуванням того, що перешкод для прийняття заявленої позивачем відмови від позову не встановлено, колегія суддів дійшла висновку про те, що провадження у цій справі належить закрити, а ухвалені у цій справі судові рішення, якими закінчено розгляд справи, визнати нечинними.

30. Колегія суддів не вважає обґрунтованою вимогу позивача про покладення на відповідача усіх судових витрат, які були понесені Товариством під час розгляду цієї справи.

31. Так, розподіл витрат у зв`язку з відмовою позивача від позову передбачено статтею 140 Кодексу адміністративного судочинства України.

32. Вирішуючи порушене Товариством перед Верховним Судом питання розподілу судових витрат, колегія суддів акцентує увагу на тому, що диспозиція статті 140 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає можливість відшкодування судових витрат позивачу виключно у тому випадку, якщо відмова від позову обумовлена його задоволенням відповідачем після подання позовної заяви (правові позиції у постановах Верховного Суду від 07.09.2021 у справі №380/3138/20 та від 07.09.2023 у справі №580/67/22).

33. У своєму позові Товариство просило визнати протиправною та скасувати постанову НКРЕКП №1235 від 30.09.2022 в частині пункту 905 додатка до вказаної постанови. Інших вимог у позові не заявлялось, а під час розгляду справи у судах попередніх інстанцій позовні вимоги не уточнювались й не змінювались.

34. Проте у постанові НКРЕКП від 16.01.2024 №140, на яку посилається Товариство в обґрунтуванні вимог про розподіл понесених ним у цій справі судових витрат, не міститься жодних приписів стосовно визнання протиправною та скасування постанови НКРЕКП від 30.09.2022 №1235 в частині пункту 905 додатка до вказаної постанови як це просило ТОВ «Біоенергопродукт» у своїй позовній заяві.

35. За таких обставин відсутні підстави вважати, що у цій справі відповідач задовольнив позов Товариства відповідно до заявлених вимог, а отже й не виникло передбачених у диспозиції статті 140 Кодексу адміністративного судочинства України умов для розподілу судових витрат на користь позивача.

36. З цих підстав колегія суддів констатує, що у задоволенні вимоги заяви Товариства про покладення на відповідача усіх понесених позивачем судових витрат належить відмовити.

37. Водночас, згідно з частиною другою статті 142 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вирішення справи шляхом примирення, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

38. Ці норми процесуального закону кореспондуються з частиною четвертою статті 7 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір», відповідно до якої у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

39. Оскільки за змістом приписів частини першої статті 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір зараховується до Державного бюджету України, а позивач, в силу положень частини четвертої статті 7 цього ж Закону та частини другої статті 142 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови від позову має право на повернення йому з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні касаційної скарги, то колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» судового збору за подання до адміністративного суду касаційної скарги на судове рішення суду апеляційної інстанції.

40. Сплата Товариством з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» судового збору за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду в розмірі 4962 гривні підтверджується документально наявною у матеріалах справи (а.с. 6 том ІІ) платіжною інструкцією № 91 від 01.06.2023. Зарахування цих коштів до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджується інформацією, наявною у автоматизованій системі документообігу Суду, даними Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду».

41. Тож у зв`язку з відмовою позивача від позову йому належить повернути з державного бюджету 2481 гривню, що становить 50 відсотків від суми судового збору, сплаченого ним при поданні касаційної скарги.

42. Аналогічним чином у подібній ситуації вирішувалось питання про повернення судового збору й в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 27 квітня 2023 року у справі № 9901/648/18, а також в ухвалах Верховного Суду, постановлених у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, від 04 лютого та 16 квітня 2020 року у справах № 200/20882/16-а(2-а/200/856/16) та № 822/1565/17 відповідно.

43. Керуючись статтями 47, 142, 189, 238, 340, 341, 344, 348, 349, 354, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» задовольнити частково.

Прийняти відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» від позову.

Визнати нечинними рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.05.2023.

Провадження у справі закрити.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» (місцезнаходження: 47721, Тернопільська область, Тернопільський район, село Підгородне, вулиця Пасічна, будинок 8, квартира 1; ідентифікаційний ) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2481 гривня, який було сплачено при поданні касаційної скарги у цій справі згідно з платіжною інструкцією від 01.06.2023 № 91.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями й не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Судді: Ж.М. Мельник - Томенко

І.Я. Олендер

Р.Ф. Ханова

М.І. Смокович

А.І. Рибачук

А.Г. Загороднюк