Справа № 500/55/24
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/55/24

25 січня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01.01.2023 перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 №713), без обмеження її максимальним розміром, та здійснити її виплату з урахуванням вже виплачених сум пенсії.

В обґрунтування позову вказує, що одержує пенсію за вислугу років, як працівник льотно-випробного складу цивільної авіації, пенсія призначена на підставі статей 53, 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII). Згідно інформації з підсистеми ІКІС ПФУ, з 01.05.2023 основний розмір пенсії позивача склав 27801,35 грн, розмір пенсії з обмеженням з 01.05.2023 становив 20930,00 грн.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №5417-5411/М-02/8-1900/23 від 04.07.2023 позивача повідомлено, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 в справі №500/2453/19, з 12.03.2020 по 31.12.2022 пенсія виплачувалась без обмеження максимальним розміром. Після цього застосовано обмеження пенсії максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, пенсійна виплата з 01.01.2023 становить 20930,00 грн. Також відповідач вказав, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 його не було зобов`язано проводити виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром при подальших перерахунках пенсії, з огляду на що, після перерахунку пенсійної виплати у грудні 2022 року, її розмір з 01.01.2023 обмежено максимальним.

Позивач вважає обмеження розміру пенсії максимальним розміром протиправним, а право на нарахування пенсії без обмеження її виплати максимальним розміром - беззаперечним та таким, що вже було предметом судового розгляду у межах судової справи №500/2453/19.

При цьому покликається на правову позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 03.10.2018 у справі №127/4267/17 та від 04.02.2019 у справі №240/5401/18, та вказує на наявність підстав для здійснення перерахунку належної йому пенсії з 01.01.2023 без обмеження максимальним розміром, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено судовий розгляд справи проводити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений частиною другою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

18.01.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідач позов не визнає (а.с.21-23). Зазначає, що ОСОБА_1 з 25.02.1993 призначено пенсію за вислугу років відповідно до статей 53, 54 Закону №1788-XII як працівнику льотно-випробного складу. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 у справі №500/2453/19 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01.03.2017 перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 53 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 №713 (далі - Порядок), без обмеження її максимальним розміром, та здійснити її виплату з урахуванням вже виплачених сум пенсії. На виконання цього рішення з 12.03.2020 по 31.12.2022 пенсія позивачу виплачувалась без обмеження максимальним розміром. Однак, рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 не зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області при подальших перерахунках пенсії проводити виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром, тому в грудні 2022 року пенсійну виплату позивача приведено у відповідність та обмежено її максимальним розміром з урахуванням вимог Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI (далі - Закон №3668-VI), за нормами якого призначені пенсії, починаючи з 01.10.2011 обмежуються максимальною величиною - десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, що узгоджується із частиною третьою статті 85 Закону №1788-XII. Просить відмовити у позові.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та з 25.02.1993 отримує пенсію за вислугу років як працівник льотно-випробного складу цивільної авіації відповідно до Закону №1788-XII.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 у справі №500/2453/19 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01.03.2017 перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 53 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 №713, без обмеження її максимальним розміром, та здійснити її виплату з урахуванням вже виплачених сум пенсії.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 у справі №500/2453/19 роз`яснено, що при виконанні рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 у справі №500/2453/19 слід здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 згідно пункту 7 Порядку з урахуванням здійснених виплат та без обмеження граничним розміром, до настання передбачених пенсійним законодавством підстав для припинення виплати пенсії позивачу або до зміни відповідного законодавства, що регулює виплату відповідної пенсії, після набрання рішенням суду законної сили.

На виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 у справі №500/2453/19, з 12.03.2020 по 31.12.2022 пенсія позивачу виплачувалась без обмеження максимальним розміром.

Як встановлено судом, з 01.01.2023 після масового перерахунку пенсій розмір пенсії позивача обмежено максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Так, з 01.01.2023 позивачу пенсія виплачувалася у сумі 20930,00 грн (а.с.28-29).

На свою заяву з приводу розміру пенсії ОСОБА_1 отримав листа Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 5417-5411/М02/8-1900/23 від 04.07.2023, у якому вказано, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 в справі №500/2453/19, з 12.03.2020 по 31.12.2022 пенсія виплачувалась без обмеження максимальним розміром.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 не зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області при подальших перерахунках пенсії проводити виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром, тому в грудні 2022 року пенсійну виплату приведено у відповідність та обмежено її максимальним розміром. З 01.01.2023 пенсія виплачується з обмеженням граничного розміру, визначеного законодавством.

Також у листі зазначено, що за період з 12.03.2020 по 31.12.2022 виникла переплата пенсії, яка обліковується та на даний час не утримується (а.с.5).

Вважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо застосування з 01.01.2023 обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) та Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII.

Відповідно до статті 51 Закону №1788-XII пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Частиною третьою статті 53 Закону № 1788-XII встановлено, що працівникам льотно-випробного складу та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах, пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на пенсію за вислугу років (частина перша статті 64 та статті 65, 66, 69), одержуваного перед її припиненням, і призначаються в розмірах, передбачених частинами першою - третьою, шостою статті 19 та статтею 21 цього Закону для пенсій за віком, і не можуть перевищувати 85 процентів заробітку для працівників льотно-випробного складу та 75 процентів заробітку для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах. При цьому розмір пенсії для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах, не може перевищувати дві з половиною величини середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує місяцю, з якого призначається пенсія.

Перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, Перелік посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років та Порядок призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418.

У відповідності до пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2015 №529) пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу призначаються у розмірі 55 процентів заробітку (пункт 6 цього Порядку) і за кожний рік вислуги (у чоловіків - понад 30 років і у жінок - понад 25 років) пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії за віком. За кожний рік роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктом «а» статті 13 та статтею 14 Закону, пенсія збільшується на 1 процент заробітку.

Згідно з пунктом «в» пункту 7 Порядку у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії. Коли розмір пенсії, обчислений із заробітку, визначеного відповідно до цього пункту, менший ніж розмір пенсії до перерахунку, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Отже, законодавством передбачено право позивача на перерахунок його пенсії в разі збільшення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня.

Як вбачається з матеріалів справи, розмір пенсії після такого перерахунку обмежено з 01.01.2023 максимальним розміром на підставі Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI на рівні десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність.

Обмеження максимального розміру пенсії були введені в дію Законом № 3668-VI, який набрав чинності 01.10.2011.

За правилами статті 2 Закону № 3668-VI, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до частини третьої статті 85 Закону №1788-XII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Згідно абзацу 1 пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

На цю норму позивач звертає увагу, обгрунтовуючи позовні вимоги, та вважає, що нього дія Закону № 3668-VI не поширюється, бо пенсія йому призначена ще у 1993 році.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №3668-VI пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Таким чином, вказану норму не можна тлумачити як підставу для скасування обмеження максимального розміру пенсій, призначених до набрання чинності Законом №3668-VI. В даному випадку ця норма не скасовує обмеження розміру пенсії позивача, а лише визначає, що до моменту, коли розмір пенсії не відповідатиме встановленому максимальному розміру, виплата такої пенсії здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24.06.2020, ухваленій у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у справі № 580/234/19, предметом спору в якій було зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату пенсії, згідно з пунктом 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 № 713) з 01.03.2017 і провести належні позивачу виплати з урахуванням вже виплачених сум без обмеження граничним розміром.

У цій постанові Верховний Суд дійшов переконання про необхідність відступити від правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у справі №360/1428/17, та звернув увагу, що норми пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI є лише частиною вказаного нормативно-правового акта, не дублюються іншими актами, встановлюють межі застосування норм інституту «обмеження максимального розміру пенсії» за колом осіб в момент набуття чинності Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття вступу в силу даного Закону.

Разом з тим, з часу набрання чинності вказаним Законом він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI).

Норми статті 2 Закону № 3668-VI кореспондуються з положеннями частини третьої статті 85 Закону 1788-ХІІ.

Тобто пільга щодо виплати пенсії без обмеження максимальним розміром надавалася лише до того часу, поки розмір пенсії, що виплачується, буде відповідати максимальному розміру пенсії.

Відтак на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 24.06.2020 у справі 580/234/19, від 10.09.2021 у справі № 580/5238/20, від 22.12.2022 у справі №440/4371/18, від 25.01.2023 у справі № 380/12268/20, від 30.03.2023 №420/8165/21 та підлягає врахуванню судом у відповідності до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Повертаючись до обставин у цій справі, суд зазначає, що починаючи з 01.01.2023 внаслідок перерахунку пенсії позивачу її розмір перевищив максимальний. Оскільки таке перевищення стало результатом перерахунку в період дії загальної норми частини першої статті 2 Закону №3668-VI, то до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Зазначені положення Закону № 3668-VI та частини третьої статті 85 Закону 1788-ХІІ неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування відповідачем.

Стосовно посилання на рішення суду у справі №500/2453/19 від 25.11.2019, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01.03.2017 перерахунок пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром, то суд зазначає, що з огляду на викладені вище законодавчі норми, висновки Верховного Суду у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові у справі № 580/234/19 від 24.06.2020 (якими вирішена правова проблема щодо визначення порядку здійснення перерахунку пенсій особам, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом №3668-VI, що запровадив обмеження пенсій максимальним розміром до низки спеціальних законів з питань пенсійного забезпечення громадян) відповідач при черговому перерахунку пенсії позивача, правомірно застосував до пенсії позивача обмеження її максимального розміру (у спірному випадку з 01.01.2023), що встановлені частиною третьою статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частиною першою статті 2 Закону України «Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», відповідач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства.

Щодо посилань позивача на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 03.10.2018 у справі №127/4267/17 та від 04.02.2019 у справі №240/5401/18, то Верховний Суд неодноразово зазначав, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступив Верховний Суд, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду (постанова від 30.01.2019 у справі №755/10947/17).

З огляду на вказане дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо застосування при розрахунку пенсії позивача обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, є законними і обґрунтованими.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач довів правомірність своїх дій.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі, 3, місто Тернопіль, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14035769).

Повний текст рішення складено та підписано 25 січня 2024 року.

Суддя Чепенюк О.В.