Справа № 600/6022/23-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/6022/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., за участю: секретаря судового засідання Бошкової П.М., представника позивача Марусяка В.С. та представника відповідача Ахтемійчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування рішень,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування рішень.

Позивач, враховуючи заяву про уточнення позовних вимог, просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 21 січня 2023 року №00000/1242/Ж10/24-13-24-04, №00000/1246/Ж10/24-13-24-04, №00000/1248/Ж10/24-13-24-04; від 12 липня 2023 року №00000/5436/Ж10/24-13-24-04, №00000/5438/Ж10/24-13-24-04, №00000/5439/Ж10/24-13-24-04; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 21 лютого 2023 року №Ф-00000/1247/Ж10/24-13-24-04.

Ухвалою суду від 07.09.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання.

У ході підготовки справи до судового розгляду по суті судом: з`ясовано зміст заявлених вимог та позицію відповідача; отримано від сторін заяви по суті справи та докази, якими вони обґрунтовують свої вимоги та заперечення; вчинено інші дії, передбачені частиною другою статті 180 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 01.11.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Згідно змісту поданих позивачем заяв по суті справи та пояснень у судовому засіданні, в обґрунтування заявлених вимог вказано про порушення відповідачем процедури повідомлення позивача щодо проведення перевірки, встановленої Податковим кодексом України, за результатом якої прийнято оскаржувані рішення. Вказане, на думку позивача, нівелює правові наслідки такої перевірки. Крім цього, вказувалося про незаконність та необґрунтованість оскаржуваних рішень з огляду на висновок судово-економічної експертизи №31 від 02.10.2023 року, згідно якого висновки проведеної відповідачем перевірки документально не підтверджуються.

Відповідно до поданих відповідачем заяв по суті справи та пояснень у судовому засіданні, податковий орган щодо заявлених вимог заперечував та просив суд у задоволенні позову відмовити, вказуючи про законність проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача та про обґрунтованість оскаржуваних рішень. При цьому зазначалося, що під час надсилання позивачу наказу, акту перевірки та податкових повідомлень-рішень контролюючим органом дотримано всі вимоги, які передбачені податковим законодавством щодо порядку їх надсилання. Водночас під час документальної перевірки ОСОБА_1 не надала жодної інформації, первинних бухгалтерських документів щодо здійснення нею господарської діяльності.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у Чернівецькій області.

ОСОБА_1 подано до ГУ ДПС у Чернівецькій області заяву про припинення підприємницької діяльності, номер державної реєстрації припинення - 003020427 від 08.02.2021 року

У зв`язку з цим та на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78, статті 79, пункту 82.2 статті 82 розділу II Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ, пункту 2 частини 1 статті 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VІ, Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб-підприємців» від 14 липня 2020 року №786-ІХ, Закону України від 12.05.2022 року №2260-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану», підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області прийнято наказ №1655-п від 07.12.2022 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 ».

Цим наказом вирішено провести документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків фізичної особи ОСОБА_1 з 09.01.2023 року тривалістю 5 робочих днів. Перевірку провести за період діяльності з 01.01.2017 року по 08.02.2021 року щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, дотримання норм законодавства щодо ввезення, виробництва чи реалізації підакцизних товарів, за період діяльності з 01.01.2011 року по 08.02.2021 року з питань обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Також 07.12.2022 року Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області виписано повідомлення №289/Ж4/24-13-24-04 щодо проведення указаної перевірки.

Крім цього, 07.12.2022 року Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області виписано лист №9504/6/24-13-24-04 «Про надання документів», згідно якого податковий орган повідомляв ОСОБА_1 про необхідність подання до Головного управління ДПС у Чернівецькій області у термін до 15 год. 00 хв. 09.01.2023 року низки документів, які стосуються предмету перевірки, призначеної наказом від 07.12.2022 року №1655-п.

Згідно супровідного листа Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 07.12.2022 року №9503/6/24-13-24-04, копії конверту та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового перекладу, копію наказу від 07.12.2022 року №1655-п, повідомлення від 07.12.2022 року №289/Ж4/24-13-24-04 та листа від 07.12.2022 року №9504/6/24-13-24-04 «Про надання документів» було направлено ОСОБА_1 08.12.2022 року на її адресу: АДРЕСА_1 .

Однак такі документи разом з поштовим листом повернулися до Головного управління ДПС у Чернівецькій області з відміткою на довідці Укрпошти від 10.01.2023 року про невручення адресату, причина - за закінченням терміну зберігання.

Вказані обставини визнавалися сторонами справи.

Згідно Акту про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 за №250/Ж5/24-13-24-04/ від 20.01.2023 року, ГУ ДПС у Чернівецькій області проведено таку перевірку з 09.01.2023 року по 13.01.2023 року.

За результатом проведеної перевірки податковий орган дійшов висновків про те, що на порушення п.44.1, п.44.6 ст.44, п.177.10 ст.177 та п.п.164.1.1, п.п.164.1.3 п.164.1 ст.164, п.177.1, п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 занижена сума одержаного доходу на загальну суму 619807,90 грн., в тому числі за 2019 рік на суму 558508,42 грн., за 2020 рік на суму 61299,48 грн.

На порушення п.п. 177.4.5 п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України перевіркою встановлено завищення витрат на загальну суму 3055104,71 грн., в тому числі за 2017 рік у сумі 727355,20 грн., за 2018 рік у сумі 708545,11 грн., за 2019 рік у сумі 1099078,27 грн., за 2020 рік у сумі 520126,13 грн.

За результатами позапланової документальної невиїзної перевірки на порушення п. 177.1, п.177.2, п.п. 177.4.5, п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України ОСОБА_1 донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення господарської діяльності на загальну суму 634769,60 грн., в тому числі за 2017 рік у сумі 130923,94 грн., за 2018 рік у сумі 127538,12 грн., за 2019 рік у сумі 298365,60 грн., за 2020 рік у сумі 77941,94 грн. та на порушення п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України - донараховано військового збору від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 52897,45 грн., в тому числі за 2017 рік на суму 10910,32 грн., за 2018 рік на суму 10628,17 грн., за 2019 рік на суму 24863,80 грн., та за 2020 рік на суму 6495,16 грн.

Крім цього, згідно висновків перевірки, на порушення абз.1 п.2 ч.1 ст.7 Закону України від 08.07.2010р. №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» позивачем не відображено у звітності суми доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб у загальній сумі 2178443,77 грн., в тому числі за 2017 рік в сумі 460350,00 грн., за 2018 рік в сумі 625464,00 грн., за 2019 рік в сумі 701064,00 грн., за 2020 рік в сумі 391565,77 грн., відповідно платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 не нараховано єдиний внесок, який підлягає нарахуванню з оподатковуваного доходу на суму доходу (прибутку) на загальну суму 455322,69 грн., в тому числі за 2017 рік в сумі 101277,00 грн., за 2018 рік в сумі 137602,08 грн., за 2019 рік в сумі 154234,08грн., за 2020 рік в сумі 62209,53 грн.

Також, на думку відповідача, позивачем в порушення п. 181.1 ст.181, п. 183.1, п. 183.4, ст.183, п. 185.1 ст.185, п. 187.1 ст.187, п. 188.1 ст.188 абз. г) п.198.5 ст.198, п.189.1 ст.189 Податкового кодексу України занижено податкові зобов`язання на загальну суму 255068 грн, в тому числі за листопад 2019 року в сумі 45923 грн., за грудень 2019 року в сумі 91551 грн., за січень 2020 року в сумі 45576 грн., за лютий 2020 року в сумі 55481 грн., за березень 2020 року в сумі 2310 грн., за квітень 2020 року в сумі 7667 грн., за червень 2020 року в сумі 453 грн., за вересень 2020 року в сумі 6107 грн.

У ході перевірки встановлена і відсутність реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму обсягу постачання (без ПДВ) - 1268265 грн., сума ПДВ - 253653 грн.

Внаслідок цього на підставі Акту перевірки №250/Ж5/24-13-24-04/ від 20.01.2023 року ГУ ДПС у Чернівецькій області були прийняті рішення від 21.02.2023 №00000/1242/Ж10/24-13-24-04 форма «Р» про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковим зобов`язанням 255068 грн та штрафних санкцій у розмірі 63767 грн; №00000/1248/Ж10/24-13-24-04 форма «ПС» про збільшення грошового зобов`язання за штрафною санкцією у розмірі 1020 грн; №00000/1251/Ж10/24-13-24-04 форма «Р» про збільшення грошового зобов`язання з військового збору за податковим зобов`язанням 52897,45 грн та штрафних санкцій у розмірі 13 224,36 грн; №00000/1245/Ж10/24-13-24-04 форма «ПН» щодо застосування штрафних санкцій по податку на додану вартість у розмірі 127180,25 грн; №00000/1243/Ж10/24-13-24-04 форма «ПС» про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість за штрафною санкцією у розмірі 3060 грн; №00000/1246/Ж10/24-13-24-04 форма «ПС» про збільшення грошового зобов`язання за штрафною санкцією у розмірі 1020 грн; №00000/1249/Ж10/24-13-24--04 форма «Р» про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за податковим зобов`язанням 634769,60 грн та штрафних санкцій у розмірі 158692,40 грн.

Зазначене податкові повідомлення-рішення були оскаржені ОСОБА_1 до ДПС України скаргою від 06.04.2023 №01/04.

Рішеннями ДПС України від 08.06.2023 року та від 06.06.2023 року скаргу планика податків задоволено частково. Залишено без змін ППР від 21.02.2023 року №00000/1248/Ж10/24-13-24-04, №00000/1246/Ж10/24-13-24-04, №00000/1242/Ж10/24-13-24- 04, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 21.02.2023 №Ф-00000/1247/ЖЮ/24-13-24-04. Скасовано ППР від 21.02.2023 №00000/1243/Ж10/24- 13-24-04. Скасовано ППР від 21.02.2023 №00000/1249/Ж10/24- 13-24-04 в частині штрафних санкцій по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 19485,48 грн, №00000/1251/Ж10/24-13-24-04 в частині штрафних санкцій з військового збору у розмірі 1623,79 грн, №00000/1245/Ж10/24-13-24-04 в частині штрафних санкцій з податку на додану вартість у розмірі 119619,25 грн, в інших частинах зазначені ППР - залишено без змін.

У зв`язку з цим на підставі рішень ДПС України про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 , ГУ ДПС у Чернівецькій області прийнятті податкові повідомлення-рішення від 21.07.2023 року №00000/5438/Ж10/24-13-24-04, №00000/5436/Ж10/24-13-24-04, №00000/5439/Ж10/24-13-24-04.

За таких обставин, не погоджуючись із рішеннями ГУ ДПС у Чернівецькій області, прийнятими за результатом проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та з урахуванням рішень ДПС України за наслідками розгляду скарги, позивач звернулася до суду з цим позовом, у якому, враховуючи заяву про уточнення позовних вимог, просить суд визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення - рішення форма «Р» ГУ ДПС у Чернівецькій області від 21.01.2023 р. №00000/1242/Ж10/24-13-24-04, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 318835,00 гривень, з яких 255068,00 гривень за податковими зобов`язаннями, 63767,00 гривень за штрафними санкціями;

- податкове повідомлення - рішення форма «ПС» ГУ ДПС у Чернівецькій області від 21.01.2023 р. №00000/1246/Ж10/24-13-24-04, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у сумі 1020,00 гривень за платежем адмін. штрафи та інші санкції;

- податкове повідомлення - рішення форма «ПС» ГУ ДПС у Чернівецькій області від 21.01.2023 р. №00000/1248/Ж10/24-13-24-04, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у сумі 1020,00 гривень за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податків;

- податкове повідомлення - рішення форма «ПН» ГУ ДПС у Чернівецькій області від 12.07.2023 р. №00000/5436/Ж10/24-13-24-04, яким до ОСОБА_1 застосовано штраф у сумі 7561,00 гривень за платежем податок на додану вартість;

- податкове повідомлення - рішення форма «Р» ГУ ДПС у Чернівецькій області від 12.07.2023 р. №00000/5438/Ж10/24-13-24-04, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 64498,02 гривень, з яких 52897,45 гривень за податковими зобов`язаннями, 11600,57 гривень за штрафними санкціями;

- податкове повідомлення - рішення форма «Р» ГУ ДПС у Чернівецькій області від 12.07.2023 р. №00000/5439/Ж10/24-13-24-04, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 773462,00 гривень, з яких 634769,60 гривень за податковими зобов`язаннями, 158692,40 гривень за штрафними санкціями;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДПС у Чернівецькій області від 21.02.2023 року №Ф-00000/1247/Ж10/24-13-24-04 до ОСОБА_1 в розмірі 455322,69 грн.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пунктів 7 9 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду; відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

За змістом частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не погоджується та оскаржує прийняті відповідачем за результатом проведення документальної позапланової невиїзної перевірки рішення щодо нарахування грошових зобов`язань. При цьому в обґрунтування їх незаконності вказує про порушення податковим органом процедури повідомлення позивача щодо проведення перевірки, за результатом якої прийняті такі рішення.

У зв`язку з цим варто заначити, що відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, згідно правової позиції Верховного Суду в постанові від 21 лютого 2020 у справі № 826/14123/18, Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду відступив від висновків про застосування норми права у подібних правовідносинах у частині того, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе; а також що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної документальної виїзної або фактичної перевірки, які викладено в постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року (справа № 804/1113/16), від 24 травня 2019 року (справа № 826/16221/15), від 3 жовтня 2019 року (справа № 820/850/16), від 16 жовтня 2019 року (справа № 820/11291/15), від 22 листопада 2019 року (справа № 815/4392/15) тощо.

Водночас судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду сформульований правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Отже, питання правомірності дій контролюючого органу щодо призначення і проведення перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставою позову про оскарження рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08 вересня 2021 року у справі №816/228/17.

Таким чином, оскільки незаконність оскаржуваних у цьому позові рішень податкового органу позивач обґрунтовує, перш за все, протиправністю дій відповідача щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, за результатом якої прийняті оскаржувані рішення, то суд, беручи до уваги наведену вище правову позицію Верховного Суду, спочатку надає оцінку таким доводам позивача.

Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України у редакції на час призначення перевірки позивача).

Цим Кодексом передбачені функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (пункт 1.1 статті 1 ПК України).

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України (у редакції на час призначення перевірки позивача) встановлено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За змістом пункту 75.1 статті 75 ПК України (у редакції на час призначення перевірки позивача) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Приписами підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України (у редакції на час призначення перевірки позивача) встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок визначений статтею 78 ПК України.

З наказу відповідача від 07.12.2022 року №1655-п вбачається, що документальна позапланова невиїзна перевірка позивача призначена на підставі підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України, згідно якого документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Особливості проведення документальної невиїзної перевірки визначені статтею 79 ПК України.

Зокрема, пунктом 79.2 статті 79 ПК України (у редакції на час призначення перевірки позивача) передбачено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

У разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Статтею 42 ПК України визначено порядок листування платників податків та контролюючих органів.

Так, згідно пункту 42.2 статті 42 ПК України (у редакції на час призначення перевірки позивача) документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до абзаців першого та другого пункту 42.5 статті 42 ПК України (у редакції на час призначення перевірки позивача) у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що однією з обов`язкових умов для початку проведення податковим органом документальної позапланової невиїзної перевірки є вручення платнику податків копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Надсилання цих документів платнику податків здійснюється за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що має відповідати вимогам статті 42 ПК України, згідно яких, зокрема, у разі невручення поштою платнику податків направлених документів, такі документи вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення. Лише виконання таких умов надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

З встановлених обставин справи вбачається, що копії наказу «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 » від 07.12.2022 року №1655-п, повідомлення про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 07.12.2022 року №289/Ж4/24-13-24-04, а також лист «Про надання документів» від 07.12.2022 року №9504/6/24-13-24-04 були направлені податковим органом ОСОБА_1 на її податкову адресу ( АДРЕСА_1 ) 08.12.2022 року.

Однак такі документи разом з поштовим листом повернулися відповідачу з відміткою на довідці Укрпошти від 10.01.2023 року про невручення адресату, причина - за закінченням терміну зберігання.

За таких обставин та враховуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що указані вище документи, направлені відповідачем позивачу у визначеному законом порядку, вважаються врученими платнику податків 10.01.2023 року, тобто у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Поряд з цим згідно Акту про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 №250/Ж5/24-13-24-04/ НОМЕР_1 від 20.01.2023 року, відповідачем проведено таку перевірку з 09.01.2023 року по 13.01.2023 року та виключно на підставі наявної у податкового органу інформації щодо діяльності позивача.

Наведене свідчить про те, що перевірка почала проводитися до моменту, коли документи (наказ про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки, лист про необхідність надання документів на перевірку) вважаються врученими належним чином платнику податків згідно вимог ПК України.

Судом встановлено, що на момент початку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки (09.01.2023 року) у відповідача були відсутні докази вручення чи невручення позивачу документів, факти направлення та вручення яких зумовлюють початок проведення податковим органом перевірки.

Отже, відповідач, розпочавши 09.01.2023 року проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача, не пересвідчився у дотриманні однієї з обов`язкових умов для початку проведення такої перевірки, якою є вручення платнику податків копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки (в даному випадку вважається, що такі вручені позивачу 10.01.2023 року).

Зазначене дає суду підстави для висновку про недотримання відповідачем порядку проведення документальної невиїзної перевірки позивача, що свідчить і про незаконність прийнятих за результатом такої перевірки рішень, які є предметом цього позову.

Невиконання вимог щодо належного повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, зокрема, прийняття податкових повідомлень-рішень за її результатами.

Наведені судом висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду у справах з подібних правовідносин (постанови суду касаційної інстанції від 27.02.2020 року у справі №П/811/3206/15, від 28.04.2020 року у справі №821/286/16, від 02.09.2020 року у справі №820/3426/16).

До цього варто зауважити, що недотримання відповідачем порядку проведення документальної невиїзної перевірки позивача та фактичне не ознайомлення позивача із наказом про призначення такої перевірки від 07.12.2022 року №1655-п, повідомленням про дату її початку та місце проведення від 07.12.2022 року №289/Ж4/24-13-24-04, а також з листом про надання документів, які охоплюють період та предмет перевірки, від 07.12.2022 року №9504/6/24-13-24-04, позбавили позивача можливості надати податковому органу наявні у нього витратні документи (документи первинного бухгалтерського обліку), які мали бути дослідженні податковим органом в рамках проведення документальної невиїзної перевірки діяльності позивача.

Тобто, позивач-платник податків по суті був позбавлений можливості реалізувати своє право як на ознайомлення з названими вище документами податкового органу до початку проведення ним документальної невиїзної перевірки, так і право на подання витребуваних податковим органом документів та пояснень відносно предмету перевірки.

При цьому судом, з огляду на подання витратних документів позивачем до скарги від 06.04.2023 №01/04, адресованої ДПС України, та надання їх ДПС України на виконання ухвали суду про витребування доказів, встановлено, що такі документи були в наявності у позивача станом на час призначення та проведення перевірки відповідачем.

Ця обставина не заперечувалось представником відповідача у судовому засіданні 23.01.2024 року.

Втім, у зв`язку із фактичним незнанням про рішення контролюючого органу щодо проведення документальної невиїзної перевірки, про дату її початку і місце проведення, а також про необхідність подати документи на вимогу податкового органу, позивач їх не надала відповідачу для повного та всебічного проведення перевірки, що, на переконання суду, призвело до передчасних висновків відповідача про порушення позивачем низки норм податкового законодавства та, як наслідок, до необ`єктивних та необґрунтованих рішень, які є предметом цього позову.

Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи відповідача, наведені у ході судового розгляду справи, про те, що початок перевірки 09.01.2023 року та фактичне неотримання позивачем наказу про призначення перевірки, повідомлення про дату її початку та місце проведення, листа про надання документів не призвели до порушення прав платника податку та не мали впливу на результати перевірки.

Крім цього, суд зазначає і про те, що подання витратних документів, які охоплюють період та предмет перевірки, до скарги ДПС України від 06.04.2023 №01/04, а також твердження представника позивача у судовому засіданні про не заперечення щодо проведення відповідачем перевірки діяльності позивача з урахуванням таких документів, про що також містилася вимога у скарзі від 06.04.2023 №01/04, свідчать про добросовісність позивача як платника податків та не ухилення його від проведення податковим органом перевірки, яка має бути проведена на законних підставах та з дотриманням відповідної процедури згідно норм ПК України.

З огляду на викладене у своїй сукупності, перевіряючи оскаржувані позивачем рішення суб`єкта владних повноважень на відповідність їх критеріям, наведеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що при їх прийнятті відповідач діяв: не на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого виду рішень; недобросовісно; нерозсудливо; без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовані оскаржувані рішення.

Тому, прийняті за результатом проведення перевірки податкові повідомлення - рішення від 21 січня 2023 року №00000/1242/Ж10/24-13-24-04, №00000/1246/Ж10/24-13-24-04, №00000/1248/Ж10/24-13-24-04; від 12 липня 2023 року №00000/5436/Ж10/24-13-24-04, №00000/5438/Ж10/24-13-24-04, №00000/5439/Ж10/24-13-24-04; вимога про сплату боргу (недоїмки) від 21 лютого 2023 року №Ф-00000/1247/Ж10/24-13-24-04 є протиправними та підлягають скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

Щодо доводів позову про незаконність оскаржуваних рішень з огляду на висновок судово-економічної експертизи №31 від 02.10.2023 року, згідно якого висновки проведеної відповідачем перевірки документально не підтверджуються, та доводів відповідача про обґрунтованість висновків перевірки, наведених у Акті №250/Ж5/24-13-24-04/ від 20.01.2023 року, то такі оцінці не підлягають враховуючи наведені вище підстави задоволення позову.

До того ж, проведення судово-економічної експертизи у цій справі було необов`язковим, така судом не призначалася, а документи, які бралися до уваги експертом при проведенні експертизи, оцінці судом не підлягають, адже такі не досліджувалися відповідачем і, відповідно, не лягли в основу проведеної документальної невиїзної перевірки та прийнятих за її результатом рішень.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач довів незаконність оскаржуваних рішень. Натомість доводи відповідача є безпідставними, вони не спростовують доводів позову щодо порушення податковим органом порядку проведення документальної невиїзної перевірки, що має наслідком визнання незаконності прийнятих за її результатом рішень.

Стосовно питання розподілу судових витрат варто зазначити таке.

У судовому засіданні до закінчення судових дебатів представник позивача заявив клопотання про подання доказів сплати судових витрат позивачем.

Так, згідно частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Частиною шостою статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про, зокрема, призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат.

Враховуючи викладене, наявні правові підстави для призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати із встановленням позивачу строку для подання доказів щодо розміру понесених ним судових витрат.

Керуючись статтями 139, 143, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати: податкові повідомлення - рішення від 21 січня 2023 року №00000/1242/Ж10/24-13-24-04, №00000/1246/Ж10/24-13-24-04, №00000/1248/Ж10/24-13-24-04; від 12 липня 2023 року №00000/5436/Ж10/24-13-24-04, №00000/5438/Ж10/24-13-24-04, №00000/5439/Ж10/24-13-24-04; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 21 лютого 2023 року №Ф-00000/1247/Ж10/24-13-24-04, прийняті Головним управлінням Державної податкової служби у Чернівецькій області відносно ОСОБА_1 .

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 06 лютого 2024 року о 09 год. 30 хв. Засідання відбудеться у приміщенні Чернівецького окружного адміністративного суду за адресою: м. Чернівці, вул. Садова, 1-І.

Встановити позивачу строк для подання доказів щодо розміру понесених ним судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення даного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Оскільки в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 25.01.2024 року.

Повне найменування учасників справи: позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) , відповідач Головне управління Державної податкової служби у Чернівецькій області (58013, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 200-А, ).

Суддя О.П. Лелюк