Справа № 160/11698/21
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
при секретарі Васильченко Є.А.
позивача ОСОБА_1
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2024 року зазначена заява розподілена судді Рябчук О.С.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.01.2024 р. заяву призначено до розгляду у судовому засіданні на 24.01.2024 р.
Позивач в судовому засіданні вимоги заяви підтримав, просив заяву задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування навів доводи, аналогічні зазначеним в заяві.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належними чином повідомлені про розгляд заяви, пояснень не надали, представники в судове засідання не з`явились.
Відповідно до частини 2 статті 378 КАС України, заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.
Дослідивши матеріали заяви, заслухавши пояснення представника позивача, суд приходить до наступного висновку.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 р. у справі № 160/11698/21 позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м.Дніпро, 49094; ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у проведенні перерахунку його пенсії на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області" за №33/24/С-31 від 06.05.2021.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок його пенсії на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області" за №33/24/С-31 від 06.05.2021, з 01.12.2019 та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії, починаючи з 01.12.2019.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

Рішення набрало законної сили 28.10.2021 р.

Згідно з ч.1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Відповідно до приписів ч.3 ст.378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Під зміною способу і порядку виконання судового рішення розуміється застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю його виконання раніше визначеним способом і порядком. При цьому, зміна способу виконання не повинна змінювати (зачіпати) суть самого судового рішення.

Вирішуючи питання про зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен враховувати, що під зміною способу і порядку розуміється дія або сукупність дій, якими певним чином досягається кінцевий результат, та що підставою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення є обставини, що роблять виконання рішення неможливим.

Відтак, зміною способу та порядку виконання судового рішення є прийняття судом нових заходів з метою реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. При цьому, суд може змінити порядок і спосіб виконання судового рішення, не змінюючи його змісту.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема шляхом:

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно із частиною 2 статті 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову як про зобов`язання відповідача вчинити певні дії (п. 4), так і про стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю (п. 6).

Отже, зобов`язання відповідача вчинити певні дії і стягнення з відповідача грошових коштів є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом при ухваленні рішення.

В даному випадку вимога щодо стягнення коштів на відшкодування шкоди позивачем не заявлялась, отже у відповідності до приписів ст. 245 КАС України суд мав повноваження прийняти рішення про зобов`язання вчинити дії.

Також суд зауважує, що при вирішенні заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення дослідженню та аналізу підлягає саме можливість виконання рішення раніше визначеним способом і порядком.

У цій справі виконання рішення суду, на думку заявника, неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Отже, обставини, які стали підставою для зміни способу та порядку виконання судового рішення за своєю правовою природою є іншою позовною вимогою про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження Дніпропетровським окружним адміністративним судом під час прийняття рішення.

Аналізуючи норми статті 378 КАС України у системному зв`язку із нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації, апеляційний суд наголошує, що в контексті спірних правовідносин обставини, якими обґрунтовувалася необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення, не можуть бути підставами для такої зміни, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті.

Таким чином, зміна на підставі статті 378 КАС України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 245 КАС України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року (справа № 21-394а14) та Верховного Суду від 30 липня 2019 року (справа № 281/1618/14-а).

Під порядком виконання рішення слід розуміти визначену законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також прав і обов`язків суб`єктів виконавчого провадження під час їх вчинення.

Приписами Закону України «Про виконавче провадження» визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Згідно статті 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення» виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України.

Пенсійний фонд України є самостійною фінансово-банківською системою, не входить до складу державного бюджету України, формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами і організаціями (в тому числі й тими, що використовують працю громадян за угодами цивільно-правового характеру) на заходи соціального страхування за тарифами, диференційованими залежно від небезпечності, шкідливості, тяжкості робіт та стану інших умов праці, страхових внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, обов`язкових страхових внесків громадян, а також коштів державного бюджету України.

Фінансування витрат на виплату пенсій провадиться по всій території України щомісячно незалежно від надходжень коштів та соціально-економічного стану конкретних регіонів за рахунок перерозподілу коштів Пенсійного фонду України в межах країни. Забороняється розрив у строках фінансування витрат на виплату пенсій у різних адміністративно-територіальних одиницях.

Слід зазначити, що кошти Пенсійного фонду України не є власністю або майном ані Пенсійного фонду України як юридичної особи, ані його територіальних підрозділів, включаючи Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Таким чином, звернення до суду задля зміни способу і порядку виконання рішення суду в імперативному порядку, передбаченому статтею 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», не може бути застосовано до коштів Пенсійного фонду України як самостійної фінансово-банківської системи, а отже зміна способу та порядку виконання рішення суду із зобов`язання виплатити пенсію на стягнення заборгованості не узгоджується із правовою природою виникнення вказаних коштів.

З огляду на положення статті 124 Конституції України та статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України рішення в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов`язання вчинити дії чи стягнення з нього коштів).

Для відновлення права позивача щодо проведення перерахунку та виплати йому пенсії судом прийнято рішення про зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити пенсію позивача, що відповідало заявленим позовним вимогам та принципу диспозитивності, закріпленому у статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України.

Тобто, змінивши спосіб виконання такого рішення із зобов`язання виплатити пенсію на стягнення суми заборгованості по даній пенсії, буде змінено рішення по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 11.11.2014 року по справі №21-394а14 та постанові Верховного Суду від 10.07.2018 року по справі №490/9519/16-а, який підлягає обов`язковому врахуванню адміністративним судом згідно положень ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, заява ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 248, 256, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 р. у справі № 160/11698/21 відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 КАС України та може бути оскаржена у строки встановлені статтею 295 КАС України.

Ухвала складена в повному обсязі 25.01.2024 р.

Суддя О.С. Рябчук