Справа № 471/14/24
Суддя: Гукова І. Б.
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 471/14/24
Провадження №2-а/471/2/24
Номер рядка звіту 27
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" січня 2024 р.

Братський районний суд Миколаївської області

в складі:

головуючого судді Гукової І.Б.,

за участю секретаря Холоденко І.Ю.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Стремілова М.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду смт. Братське справу № 471/14/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови серії БАБ№136541 від 22.12.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адмінстративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі подана в порядку ст. 286 КАС України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови серії БАБ № 136541 від 22.12.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122, ст.. 125 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що постановою поліцейського СРПП ВП № 1 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській областістаршого сержанта поліції Безп`ятого Максима Олександра Івановича серії БАБ №136541 від 22.12.2023 рокунп ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень за вчинення правопорушень передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122 та ст. 125 КУпАП за те, що 22.12.2023 року о 16 годині 00 хвилин перебуваючи в селищі Братське по вул. Промислова керував транспортним засобом Nissan Sany державний номер НОМЕР_1 будучи не пристебнутим паском пасивної безпеки, здійснюючи маневр «поворот ліворуч» не увімкнув лівий покажчик поворотника, після зупинки на вимогу поліції не увімкнув аварійну сигналізацію, не мав при собі посвідчення водія. Вказана постанова прийнята з порушенням норм КУпАП та не підтверджена належними доказами. Так, з відеозапису, який долучено до постанови, не можливо встановити, що водій не був пристебнутий паском безпеки. Окрім цього, в постанові зазначено, що позивач, керуючи транспортним засобом, здійснюючи маневр «поворот ліворуч» не увімкнув лівий покажчик поворотника. Такі дії працівниками поліції кваліфіковані як порушення абз а) п. 9.2 ПДР України відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме порушення правил руху автомагістралями, користування або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку. Про те під час перегляду відеозапису встановлено, що під час руху даного транспортного засобу маневрів ліворуч не здійснювалось, у зв`язку з чим водій не повинен був вмикати лівий покажчик поворотника оскільки транспортний засіб здійснював маневр «поворот праворуч». Також не підтверджено вчинення адміністративного правопорушення за ст. 125 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Під час судового засідання позивач та його представник підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Головне управління національної поліції в Миколаївській області у судове засідання надіслав відзив, у якому просив суд відмовити у позові.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно постанови про адміністративне правопорушення БАБ №136541 від 22.12.2023 року на ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень за вчинення правопорушень передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122 та ст. 125 КУпАП за те, що 22.12.2023 року о 16 годині 00 хвилин перебуваючи в селищі Братське по вул. Промислова керував транспортним засобом Nissan Sany державний номер НОМЕР_1 будучи не пристебнутим паском пасивної безпеки, здійснюючи маневр «поворот ліворуч» не увімкнув лівий покажчик поворотника, після зупинки на вимогу поліції не увімкнув аварійну сигналізацію, не мав при собі посвідчення водія.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом під час судового засідання було досліджено відеозапис, який є додатком до постанови, з дослідження якого не вбачається порушення ОСОБА_1 ПДР на які посилається інспектор у своїй постанові.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В ст.280 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З переглянутого відео вбачається, що інспектором поліції, під час розгляду справи, не дотримано вимог КУпАП, а саме не повідомлено, яка справа розглядається, яке порушення вчинила особа, не роз`яснено права, передбачені ст.. 268 КУпАП, що є підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Згідно з положеннями ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Спираючись на ці положення, а також на практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях від 9 червня 2011 р. по справі "Лучанінова проти України", від 30 травня 2013 р. по справі "Малофєєва проти Росії", від 20 вересня 2016 р. по справі "Карелін проти Росії", суд приходить до переконання, що як і у кримінальному провадженні, так і у справі про адміністративне правопорушення, суд, зберігаючи принцип неупередженості і безсторонності судового розгляду, не вправі самостійно, на шкоду особі змінювати формулювання правопорушення, викладене в протоколі про адміністративне правопорушення. Вказане формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналізуючи норми вище приведеного законодавства, суд зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності і встановлення її вини, необхідна наявність відповідних доказів.

При цьому суд не може вийти за межі такого обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Такі самі висновки надані Європейським судом з прав людини у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Строк для звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як пояснив у судовому засідання позивач, копію постанови йому не було надіслано поштою, її копію отримав захисник лише 28.12.2023 року, а до суду з позовом позивач звернувся 05.01.2024 року.

Таким чином, строк звернення до суду позивачем не пропущено.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позову про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

У зв`язку з цим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 605,60 грн. Також позивач має право звернутись до суду з клопотаннями про повернення йому суму надміру сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови серії БАБ№136541 від 22.12.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адмінстративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі подана в порядку ст. 286 КАС України - задовольнити.

Постанову про адміністративне правопорушення серії БАБ №136541 від 22.12.2023 року - скасувати.

Провадження по справі - закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Головне управління Національної поліції у Миколаївській області, місце розташування: вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв Миколаївської області, .

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 25.01.2024 року.

Суддя - Гукова І. Б.,