Справа № 300/5583/23
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2024-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" січня 2024 р. справа № 300/5583/23
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Чуприна О.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії за віком за №7065-6758/Г-02/8-0900/23 від 03.08.2023 і зобов`язання призначити та виплачувати пенсію за віком на загальних підставах, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачено страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 30.06.2023, -
ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також відповідач , ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, орган пенсійного забезпечення) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії за віком за №7065-6758/Г-02/8-0900/23 від 03.08.2023 і зобов`язання призначити та виплачувати пенсію за віком на загальних підставах, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачено страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 30.06.2023.
Підставою звернення ОСОБА_1 із вказаним позовом є протиправне, на переконання позивача, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області за №7065-6758/Г-02/8-0900/23 від 03.08.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком з 30.06.2023.
Згідно доводів позивача, викладених у позовній заяві, йому призначена пенсія за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону №1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. При цьому, за призначенням пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 звернувся вперше. Отже, на переконання позивача, він має право на призначення пенсії відповідно до Закону №1058-IV, виходячи з показника середньої заробітної плати по Україні за три останні роки, тобто за 2020-2022 роки, що передували року звернення (2023 рік).
З наведених підстав ОСОБА_1 просить суд позов задовольнити повністю, шляхом визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, оформленого листом від 03.08.2023 за №7065-6758/Г-02/8-0900/23, та зобов`язання призначити і виплачувати йому пенсію за віком на загальних підставах, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачено страхові внески.
Івано-Франківським окружним адміністративним судом ухвалою від 23.08.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін за наявними матеріалами (а.с.23).
Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши зміст позовної заяви, відзив на позов і відповідь на відзив учасників справи, дослідивши і оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення проти них, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та з 30.06.2020 отримує пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що підтверджується заявою про призначення пенсії від 01.07.2020 розрахунком на призначення пенсії від 06.07.2020 (а.с.37, 67).
Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку стажу позивача для визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу за Списком №2 (загальний пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах) включено 8 років 2 місяці 6 днів (а.с.69). Останній масовий перерахунок пенсії позивача за віком на пільгових умовах проведено з 01.03.2023 у зв`язку зі збільшенням середнього заробітку за три попередні роки (а.с.81-82).
ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою від 09.03.2023, в якій просив перевести його з пенсії за віком на пільгових умовах, на пенсію за віком на загальних підставах по досягненню ним пенсійного віку відповідно до статті 26 Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки, а саме 12 236,71 грн. (а.с.18).
Вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, оформлене листом від 03.08.2023 за №7065-6758/Г-02/8-0900/23, про відмову у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права, ставлячи вимогу про визнання протиправним такого рішення, та зобов`язання відповідача призначити і виплачувати пенсію за віком на загальних підставах відповідно до Закону №1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачено страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 30.06.2023.
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003.
Згідно вимог частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Так, в силу вимог статті 2 Закону №1788-XII за цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
За змістом приписів статті 12 Закону №1788-ХІІ (в редакції станом на час призначення позивачу пенсії) право на пенсію за віком, поряд з іншим, мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.
Пунктом "б" частини 1 статті 13 Закону №1788-ХІІ (в редакції Закону до 01.04.2015) обумовлено, що на пільгових умовах чоловіки мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
Отже особливістю пенсії за віком на пільгових умовах, є зменшення пенсійного віку, необхідного для її призначення, а умовою для призначення - наявність, як правило, відповідного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці.
Повертаючись до фактичних обставин справи, встановлених вище по тексту судового рішення, з 30.06.2020 орган пенсійного забезпечення призначив ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 з урахуванням до спеціального стажу роботи 8 років і 2 місяці. Така обставина підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком на призначення пенсії від 06.07.2020 (а.с.67).
В подальшому, 30.06.2023, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою від 30.06.2023, в якій просив перевести його з пенсії за віком на пільгових умовах, на пенсію за віком на загальних підставах по досягненню ним пенсійного віку відповідно до статті 26 Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки, а саме 12 236,71 гривень (а.с.18). Однак, відповідач листом від 03.08.2023 за №7065-6758/Г-02/8-0900/23 повідомив позивача про наявний страховий стаж, обчислений згідно з статтею 24 Закону №1058-ІV, та про неможливість переведення на пенсію за віком на загальних підставах, оскільки позивачу вже призначена пенсія за віком на пільгових умовах по Списку №2 відповідно до Закону №1058-ІV та статті 13 Закону №1788-ХІІ, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для застосування показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки (а.с.19-20). Тобто, на переконання органу пенсійного забезпечення, переведення позивача з пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 (призначена позивачу відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення") та пенсія за віком, на яку позивач просить перевести за правилами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", є одним і тим самим видом пенсії за віком, а перейти на цей самий вид пенсії із застосуванням інших параметрів розрахунку розміру пенсії підстав немає.
В свою чергу позивач стверджує, що вид пенсії, який наразі йому призначено, а саме пенсія за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", та вид пенсії, яку просить йому призначити, - пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", - це різні види пенсій, так як їх порядок та умови призначення регламентовані різними законами. А тому позивач вважає неправомірною відмову відповідача у призначенні пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2020-2022 роки.
Надаючи правову оцінку таким доводам позивача і відповідача, суд вказує на наступне.
Статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено право на пенсію за віком на пільгових умовах та підстави набуття такого права, положеннями якої, зокрема, передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
З 01.01.2004 набув чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Статтею 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частин 1-2 статті 43 Закону №1058-IV перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.
Згідно з положеннями статті 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсій за її вибором.
Частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV регламентовано, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Системний аналіз наведених положень дає змогу дійти висновку, що частиною 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший, а відтак показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 23.10.2020 у справі №528/196/17 та у постанові від 17.06.2021 у справі №336/7438/16-а.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).
Отже, якщо особі була призначена пенсія відповідно до Закону №1788-XII, що передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-ІV особа звернулася вперше, то має місце призначення пенсії, а не переведення, а тому для обчислення пенсії має враховуватись середній показник заробітної плати за три останні роки, які передують року призначенню пенсії за Законом №1058-IV.
Як встановлено судом із матеріалів справи, позивачу з 30.06.2020 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", свідченням чого є:
- протокол від 06.07.2020 про призначення позивачу з 30.06.2020 пенсії за віком із посиланням на положення статті 13 Закону №1788-XII (а.с.67),
- протокол розрахунку стажу при призначенні пенсії із застосуванням розрахунку відповідно до статті 144 Закону №1788-XII (а.с.69).
Суд не заперечує, що станом на червень 2020 року вже діяли положення пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, втім відповідач не зміг надати суду будь-яких доказів (протоколів, розпоряджень тощо), із яких можна було б встановити обставину призначення позивачу пенсії саме на підставі виключно Закону №1058-ІV.
Усі наявні в матеріалах справи копії протоколів (розпоряджень) із пенсійної справи позивача, поданих відповідачем, в розділі умови призначення містять відомості такого змісту "ЗУ №1058-ІV, Прик.полож., п.2 , ч.1; ЗУ №1788, ст.13, б; Робота за списком №2".
Вказане свідчить, що щонайменше позивачу призначено пенсію за приписами Прикінцевих положень Закону №1058-IV із урахуванням особливостей положень пункту "б" статті 13 Закону №1788-XII, так як у позивача був не повний пільговий стаж 12 років і 6 місяців, а 8 років 2 місяці і 6 днів, у зв`язку із чим відповідачем застосовано пункту "б" статті 13 Закону №1788-XII, зокрема: чоловікам (працівникам), які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Вказані вище протоколи (розпорядження) із пенсійної справи позивача свідчать про загальний вік ОСОБА_1 57 років на дату призначення пенсії та наявність у останнього страхового стажу 36 років 2 місяці і 17 дні, що свідчить про врахування відповідачем при призначенні пенсії саме положень статті 13 Закону №1788-XII в редакції рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 за №1-р/2020 (справа № 1-5/2018(746/15)), яким вирішено "необхідність застосування стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
- чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
- жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам".
Таких умов призначення пенсії за віком на пільгових умовах Закон №1058-ІV не містить.
Таким чином, беручи до уваги зазначені вище висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на призначення з 29.06.2023 (з дня досягнення 60 років) пенсії за віком, передбачену статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
З приводу вимоги призначення і виплати пенсії за віком на загальних підставах, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, суд приходить до наступних висновків.
ОСОБА_1 просить визнати протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу, викладену у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 03.08.2023 за №7065-6758/Г-02/8-0900/23 (а.с.19-20).
Як свідчить безпосередній зміст прохальної частини заяви позивача до відповідача від 30.06.2023, ОСОБА_1 просив виключно: "перевести мене з пенсії за віком на пільгових умовах, на пенсію за віком на загальних підставах по досягненню ним пенсійного віку відповідно до статті 26 Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки, а саме 12 236,71 грн. " (а.с.18).
Отже, позивач не порушував перед відповідачем питання призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачено страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії.
Саме в межах такої вимоги, викладеної в заяві від 30.06.2023 відповідач надав відповідь від 03.08.2023 за №7065-6758/Г-02/8-0900/23 (а.с.19-20).
На переконання позивача, письмова відповідь ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 03.08.2023 за №7065-6758/Г-02/8-0900/23, надана на заяву від 30.06.2023, щодо переведення його з пенсії за віком на пільгових умовах, на пенсію за віком на загальних підставах по досягненню ним пенсійного віку відповідно до статті 26 Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки, а саме 12 236,71 гривень, є рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Слід зазначити, що за змістом пункту 4.3 Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії, орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (абзац 2 пункту 4.7 Порядку №22-1).
В даному випадку відповідь ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, оформлена листом від 03.08.2023 за №7065-6758/Г-02/8-0900/23, не є рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачено страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, а є відповіддю (повідомленням), яке надано територіальним органом Пенсійного фонду у порядку Закону України "Про звернення громадян" та абзацу 2 пункту 4.7 Порядку №22-1.
Суд наголошує, що визначена Порядком № 22-1 процедура є способом дій органом пенсійного забезпечення у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого "пенсійного" питання. У світлі вимог частини другої статті 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22.11.2023 у справі № 300/3457/20.
Позивач і відповідач не подали суду будь-яких доказів про прийняття ГУ ПФУ в Івано-Франківській області відповідного рішення щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV за зверненням ОСОБА_1 від 30.06.2023.
Суд констатує, що у досліджуваному випадку між сторонами спір щодо "призначення і виплати пенсії за віком на загальних підставах, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачено страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 30.06.2023" ще не виник.
Згідно пункту 2 частини 1 статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому, серед іншого, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Своєю чергою, зміст частини другої статті 9 КАС України дає підстави стверджувати, що суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять, та за жодних умов становище позивача за наслідками судового розгляду не може бути погіршено порівняно з тим, яким воно було до звернення до суду за захистом своїх прав.
В контексті наведеної норми, суд зазначає, що в адміністративному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин).
Відтак, в силу вимог частини 1 статті 2, частини 1 статті 5, пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України у суду відсутні процесуальні підстави для вирішення вказаної вище позовної вимоги ОСОБА_1 .
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З урахуванням вказаного відповідач довів ті обставини, на яких ґрунтується відзив, а також спростував доводи позивача, викладені у позовній заяві.
Формуючи висновки по справі, суд виходить із наступних мотивів, які не враховані позивачем ініціюючи перед судом вирішення спору.
Правовий спір це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права.
Правові спори виникають внаслідок порушення суб`єктивних прав у результаті протиправних дій, а також у разі невизнання або оспорювання суб`єктивних прав.
Попередження та вирішення правових спорів здійснюється шляхом використання передбачених законом можливостей (інструментів) захисту суб`єктивних прав, таких, як:
- загальні прийоми вирішення конфліктів (організація перемовин, залучення посередників тощо);
- звернення до відповідного державного, самоврядного чи громадського органу або уповноваженої особи за захистом чи відновленням свого суб`єктивного права.
Як правило, відмова відповідного органу чи уповноваженої особи у відновленні суб`єктивного права породжує реальні правові спори, вирішення яких за позовами зацікавлених осіб здійснюється судами.
Згідно приписів Закону №1058-IV та Порядку №22-1 розгляд питання і прийняття юридично значимого рішення про призначення пенсії здійснює саме орган пенсійного забезпечення, а не суд. А відтак, зважаючи на наявність у відповідача виключних дискреційних повноважень про призначення пенсії, позивач спочатку повинен ініціювати відновлення свого праве перед Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, а у випадку незгоди із таким рішенням ОСОБА_1 вправі його оскаржити до суду.
Враховуючи відсутність підстав вважати, що право позивача на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачено страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, буде порушене відповідачем, задоволення позову буде свідчити про вирішення спору, який у досліджуваному випадку ще відсутній, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам, а тому позовні вимоги не можуть бути задоволені.
Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні .
Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, з урахуванням предмета спору, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, а тому в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії за віком за №7065-6758/Г-02/8-0900/23 від 03.08.2023 і зобов`язання призначити та виплачувати пенсію за віком на загальних підставах, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачено страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 30.06.2023 - слід відмовити.
Зважаючи на висновок суду про необґрунтованість адміністративного позову в силу вимог статті 139 КАС України не підлягає стягненню із відповідача суб`єкта владних повноважень судовий збір.
Сторонами не подано до суду будь яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.
На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,реєстраційний (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), АДРЕСА_1 ;

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), вулиця Січових Стрільців, будинок 15, місто Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.