Справа № 300/6991/23
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2024-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" січня 2024 р. справа № 300/6991/23
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Микитюка Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі також відповідач, В/Ч НОМЕР_1 ), Військової частини НОМЕР_2 (далі також відповідач, В/Ч НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.08.2023 позивачем на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 поданий рапорт про виплату йому грошового забезпечення за період свого лікування в медичних закладах, після бойового поранення, з 01.06.2022 по 29.06.2023. Станом на 11.10.2023 рішення по даному рапорту командиром В/Ч НОМЕР_1 так і не прийнято і позивачу кошти не були виплачені. Враховуючи викладене, позивач просить визнати протиправну бездіяльність відповідача щодо не надання йому відповіді на заяву від 07.08.2023, зобов`язати відповідача В/Ч НОМЕР_2 провести йому нарахування та виплату винагороди, передбачену постановою КМУ за №168 від 28.02.2022 з червня 2022 року по 29 червня 2023 включно з розрахунку 100 000 грн за кожний місяць.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.15-16).
03.11.2023 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив Військової частини НОМЕР_1 на позовну заяву від 03.11.2023 з додатками, в якому представник відповідача заперечує проти задоволення позову. Відзив обґрунтований тим, що позивачу надана відповідь на його звернення, а також здійснені усі виплати, передбачені чинним законодавством, а тому просив у задоволенні позову відмовити (а.с. 22-25).
09.11.2023 через систему "Електронний суд" від відповідача В/Ч НОМЕР_2 надійшов відзив на позовну заяву. У даному відзиві представник відповідача зазначив, що позивач військову службу у військовій частині НОМЕР_3 не проходив, жодних управлінських рішень, у тому числі по виплаті грошового забезпечення, командуванням військової частини НОМЕР_2 по ньому не приймалось (а.с.30-31).
Позивач скористався своїм правом на подання відповіді на відзив, у якій зазначив, що з долученої до позовної заяви виписки за №4362/2023 обласної клінічної лікарні, про своє лікування вбачається, що він саме в період з 14.02.2023 по 29.06.2023 перебував на безперервному лікуванні за основним діагнозом внаслідок мінно-вибухової травми, вогнепально-уламкового сліпого поранення м`яких тканин поперекової ділянки справа, відкритого вогнепального перелому живої кістки, ран крижової ділянки справа, інтерламінектомія L5-S1 справа з порушенням функцій хребта (а.с.36-37).
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 , 07.08.2023 звернувся з рапортом до Командира військової частини НОМЕР_1 , у якому просив переглянути медичні документи за період лікування в медичних закладах з 01.06.2022 по 29.06.2023 та здійснити виплати за відповідні періоди (а.с.5).
Станом на час звернення до суду по даному рапорту командиром в/ч НОМЕР_1 не прийнято, у зв`язку з чим просить визнати протиправну бездіяльність відповідача щодо не надання йому відповіді на заяву від 07.08.2023, зобов`язати відповідача В/Ч НОМЕР_2 провести йому нарахування та виплату винагороди, передбачену постановою КМУ за №168 від 28.02.2022 з червня 2022 року по 29 червня 2023 включно з розрахунку 100 000 грн за кожний місяць, а тому звернувся до суду за захистом порушеного права.
Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно зі ст. 24 Конституції України гарантується рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.
Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби. Статтею 2 Закону №2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Частиною 2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно частини 4 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану" у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
В подальшому до постанови КМУ №168 від 28.02.22 вносились зміни, проте у період спірних правовідносин по відношенню до військовослужбовців ЗСУ такі зміни не мали впливу на порядок та розміри виплати додаткової винагороди.
Отже, відповідно до пункту 1 Постанови №168 підставою для виплати військовослужбовцям додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень є те, що військовослужбовці:
1) беруть безпосередню участь у бойових діях;
2) забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
При цьому, суд зазначає, що наявність однієї із наведених вище підстав повинна бути підтверджена документально.
А відповідно зазначені довідки підтверджують безпосередню участь позивача у бойових діях, а відтак позивач має право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн.
За відсутності документального підтвердження наведених вище обставин право на отримання додаткової винагороди у підвищеному розмірі до 100 000 грн не виникає.
За таких обставин, документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях є достатньою підставою для нарахування такому військовослужбовцю додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн.
Що стосується бездіяльності відповідача щодо ненадання відповіді позивачу на заяву від 07.08.2023, то суд зазначає таке.
Враховуючи, що позивачу відповідачем надана відповідь, що підтверджується листом від 20.10.2023, а тому суд приходить до переконання, що позовна заява в цій частині є такою, що не підлягає до задоволення.
Щодо зобов`язання провести позивачу нарахування та виплату винагороди, передбачену постановою КМУ за №168 від 28.02.2022 з червня 2022 року по 29 червня 2023 включно з розрахунку 100 000 грн за кожний місяць, суд зазначає таке.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-ХІІ)
Згідно з ч.4 ст.2 Закону №2232-Х1І порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно ст. 40 Закону №2232-Х1І гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.
Військова частина, як юридична особа у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства оборони України, наказами і директивами Міністра оборони та наказами і директивами начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил, Статутами Збройних Сил України та іншими правовими актами.
Військова частина НОМЕР_1 це-бюджетна організація, яка знаходиться на фінансовому забезпеченні у військовій! частині НОМЕР_2 та підпорядкована Міністерству оборони України, у своїй діяльності керується Законами України, Указами Президента України, постановами Кабінету Міністрів України, наказами Міністра оброни України і являється структурним підрозділом Міністерства оборони України. Основні фонди матеріальні цінності військової частини НОМЕР_4 є державною власністю, перебувають у сфері управління Міністерства оборони України і закріплені за військовою частиною НОМЕР_4 на праві військової частини. Командир військової частини НОМЕР_4 , як військовослужбовець Збройних Сил України несе повну відповідальність за його стан та діяльність, ефективне використання закріпленого за ним державного майна, витрачення грошових коштів, контроль за виконанням договірних зобов`язань.
Так, 06 березня 2022 року, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", позивач, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №51 від 01.03.2022, зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб єкта владних повноважень обов`язок щодо докачування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Однак, покладений на суб`єкта владних повноважень даною нормою тягар доказування правомірності свого рішення не звільняє сторони від обов`язку доказування своїх тверджень чи заперечень з огляду на закріплений в Кодексі Адміністративного Судочинства України принцип змагальності сторін.
Тобто, ці норми одночасно покладають обов язок сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.
Як встановлено матеріалами справи, 01 червня 2022 року, позивач, виконуючи завдання в зоні ведення бойових дій в складі військової частини НОМЕР_1 , згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №149, вибув до 65-го військового медичного госпіталю місто Бахмут на лікування у зв`язку з травмуванням (акубаротравма).
Також суд звертає увагу на те, що на рапорт від 07.08.2023 позивачу усно повідомлено про необхідність прикріплення до рапорту необхідних документів для можливості виплат.
Відповідно до розділу 1 Постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах І та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
У розділі 7 окремого доручення МОУ №912/з/29 від 23.06.2022 "З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченою постановою КМУ 28.02.2022 року № 168 зазначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди збільшеної до 100000 гривень також включати військовослужбовців які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включати час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертизи) комісії. Усі рішення ВЛК, що є в наявності у військовій частині НОМЕР_4 вказують:
ВЛК від 13.02.2023 №265/1 захворювання пов`язано з проходженням служби (ступінь поранення не вказано) (а.с.28 зворотна сторона);
ВЛК від 29.12.2022 №4745/1 захворювання пов`язано з проходженням служби (ступінь поранення не вказано) (а.с.28);
ВЛК від 03.10.2022 №111/7 захворювання пов`язано з проходженням служби (ступінь поранення не вказано) (а.с.27- зворотна сторона);
ВЛК від 03.11.2022 №3614/1 - захворювання пов`язано з проходженням служби (ступінь поранення не вказано) (а.с.27);
ВЛК від 18.08.2022 № 2019/1 - захворювання пов`язано з проходженням служби (ступінь поранення не вказано) (а.с.26 зворотна сторона);
ВЛК від 22.06.2022 № 16 - захворювання пов`язано з проходженням служби (ступінь поранення не вказано) (а.с.25 зворотна сторона).
З огляду на вище викладене, так як травмування позивача ВЛК не пов`язала з захистом Батьківщини, законних підстав у військової частини НОМЕР_1 для виплат позивачу затребуваних ним виплат немає.
Також суд звертає увагу на те, що позивач ніяк не підпадає під дію абзацу 4 п.1 Постанови КМУ № 168 від 28 лютого 2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та грошового забезпечення згідно наказу Міністерства Оборони України "Про затвердження порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", якою зазначено що до виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються тільки ті особи, які перебували на стаціонарному лікуванні або перебували у відпустці для лікування після тяжкого поранення.
Факт визначення тяжкості поранення надається письмовим висновком військово-лікарської комісії, що у висновка позивача відсутній.
Також суд звертає увагу не те, що по виписках, які додає позивач до позову, їх пов`язаність з отриманою травмою 01.06.2022, згідно довідки про обставини травми №543 від 29.09.2022, яка додана по позову, не вбачається.
З огляду на вищезазначене, суд зазначає, що всі виплати позивачу додаткової винагороди згідно постанови КМУ № 168 від 28 лютого 2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" здійснено у повному обсязі, з дотримання норм чинного законодавства, а позовна вимога в цій частині є такою, що не підлягає до задоволення.
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що позивач, в разі зібрання усіх необхідних документів для виплат, вправі повторно, у межах чинного законодавства, звернутися для проведення таких виплат.
Згідно з частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд також враховує частину 2 статті 2 КАС України, відповідно до приписів якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.
Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи відповідача, позивач під час розгляду справи не надав.
З урахуванням вищезазначеного, суд на підставі наданих учасниками справи письмових доказів та витребуваних судом в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.
Зважаючи на висновок суду про необґрунтованість адміністративного позову в силу вимог статті 139 КАС України судовий збір не підлягає стягненню із відповідача суб`єкта владних повноважень.
Учасниками справи не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
у задоволенні позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 ), Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_7 , АДРЕСА_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Микитюк Р.В.