Справа № 420/16333/23
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/16333/23
Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2023 року у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю ВСТ-ОЙЛ до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 5025/15-32-07-06 від 30.03.2023 р.;

- стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ВСТ-ОЙЛ судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що проведення фактичної перевірки Товариства здійснено без дотримання вимог пункту 80.2. статті 80 ПК України в частині наявності підстав для проведення перевірки, передбачених пп. 80.2.2. п. 80.2. статті 80 ПК України, на які наявні посилання у Наказі Головного управління ДПС у Київській області № 330-п-к-п від 01.03.2023 року, що свідчить про незаконність перевірки, та, відповідно, відсутність правових наслідків такої, а саме компетенції у податкового органу на прийняття Акта індивідуальної дії. Крім того, позивач зазначив, що до ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» застосовані санкції, встановлені ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», проте застосування санкцій за ст.20 передбачено у разі реалізації не облікованого товару, в той час як при перевірці, відповідно до акту, не встановлений факт реалізації не облікованого товару, проте, сам факт наявності не облікованого товару не є належним та допустимим доказом реалізації не облікованого товару. Також, позивач вказав, що фактичну перевірку було проведено на АЗС за адресою: Київська обл., Білоцерківський р., смт. Рокитне, вул. І. Зінича, буд. 6, в той час як бухгалтерський облік ведеться у центральній бухгалтерії ТОВ «ВСТ-ОЙЛ», де зберігається вся первинна документація, у тому числі й оригінали накладних на зазначені тютюнові вироби та алкогольні напої, про що касиром ОСОБА_1 було повідомлено як в усному вигляді та і при складенні письмових пояснень. Окрім того, ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» на момент проведення перевірки мало всі первинні документи на товари, що реалізовувались, а облік товарних запасів вівся відповідно до вимог чинного законодавства України. Проте, посадовими особами ДПС у Київській області фактично не було надано часу для надання відповідних документів та взагалі не було залишено жодного запиту щодо їх отримання, що свідчить про проведення фактичної перевірки з порушенням вимог чинного законодавства України. При цьому, бухгалтерській облік, в тому числі й облік товарних запасів, ведеться ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» з дотриманням встановлених законодавчих вимог. Сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2023 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 5025/15-32-07-06 від 30.03.2023 р. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ВСТ-ОЙЛ судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Доводами апеляційної скарги зазначено, що Головним управлінням ДПС у Київській області на підставі наказу від 01.03.2023 № 330-п проведено фактичну перевірку ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» (), за адресою господарського об`єкта: Київська обл., Білоцерківський р-н, смт. Рокитне, вул. І. Зінича, буд. 6. За результатом фактичної перевірки складено Акт про результати фактичної перевірки від 09.03.2023 року № 3283/10/36/07/44882553 та встановлено порушення: п. 2, 12 ст. З Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон № 265). ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» не надано у паперовій або електронній формі документів, які б підтверджували облік та походження товарів, які знаходились в реалізації, про що чітко зафіксовано в акті перевірки та є порушенням п. 12 ст. З Закону №265. Апелянт вказує, що прийняте Головним управлінням ДПС в Одеській області податкове повідомлення-рішення від 30.03.2023 року № 5025/15-32-07- 06 на суму штрафних санкцій 18 101,20 грн. - є повністю обґрунтованим, законним та таким, що не підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначає, що суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку, що наказ №330-п від 01.03.2023 р. не містить жодного посилання на наявну чи отриману ГУ ДПС у Київській області у встановленому законодавством порядку інформацію від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» законодавства, контроль за якими покладено на контролюючі органи, як те і передбачено змістом п.п.80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, на який і посилається ГУ ДПС у Київській області. До ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» застосовані санкції, встановлені ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», проте застосування санкцій за ст.20 передбачено у разі реалізації не облікованого товару, в той час як при перевірці, відповідно до акту, не встановлений факт реалізації не облікованого товару, проте, сам факт наявності не облікованого товару не є належним та допустимим доказом реалізації не облікованого товару. ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» на момент проведення перевірки мало всі первинні документи на товари, шо реалізовувались, а облік товарних запасів вівся відповідно до вимог чинного законодавства України. Проте, посадовими особами ДПС у Київській області фактично не було надано часу для надання відповідних документів та взагалі не було залишено жодного запиту щодо їх отримання, що свідчить про проведення фактичної перевірки з порушенням вимог чинного законодавства України. Бухгалтерській облік, в тому числі й облік товарних запасів, ведеться ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» з дотриманням встановлених законодавчих вимог. З огляду на зазначене, представник позивача просить апеляційну скаргу ГУ ДПС в Одеській області залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю ВСТ-ОЙЛ () зареєстроване в якості юридичної особи, про що зроблено запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 17.06.2022 Номер запису: 000000197. Основним видом діяльності позивача є: 47.30 Роздрібна торгівля пальним (основний) 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів 46.12 Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами 46.18 Діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах 52.10 Складське господарство 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування 56.21 Постачання готових страв для подій 56.29 Постачання інших готових страв 56.30 Обслуговування напоями 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування 71.20 Технічні випробування та дослідження 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів 77.39 Надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н.в.і.у. 73.11 Рекламні агентства 73.20 Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки.

01.03.2023 ГУ ДПС в Київській області видано Наказ № 330-п Про проведення фактичних перевірок з метою перевірки дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, ведення касових операцій, наявності свідоцтв, ліцензій, у тому числі про виробництво, обіг та зберігання підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), контролю щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торговельної надбавки (націнки), та на підставі п. п. 75.1.3 п.75.1 ст. 75, п. п. 80.2.2 п.80.2 ст.80, ст. 81, п.82.3 ст. 82, п.69.27 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні Положення» Податкового кодексу України (далі - ПКУ) від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями).

За наслідками вказаної перевірки Головним управлінням ДПС у Київській області 09 березня 2023 складено Акт (Довідку) № 3283/10/36/07/44882553, в якому, серед іншого, акцентовано наступне: - «в порушення п. 2 ст. 3 Закону № 265, проведено контрольну розрахункову операцію із застосуванням РРО при продажу цигарок «Marlboro Red» за ціною 84,90 грн., та пиво «Хольстен Пілзнер» з/б, 0,48 л за ціною 37,50 грн., на загальну суму 122,40 грн., без надання розрахункового документу встановленої форми та змісту; в порушення п. 12 ст. 3 Закону № 265, встановлено здійснення торгівлі тютюновими виробами та алкогольними напоями, що не обліковані у встановленому законодавством порядку за місцем реалізації на загальну суму 17978,80 грн., а саме до перевірки не надано накладні, розрахункові документи з відповідного програмного забезпечення та документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей за місцем їх реалізації згідно відомостей, підписаних касиром підприємства, які є невід`ємною частиною акту». Також, у висновках Акта № 9728/02-32-09-04/44882553 зафіксовано порушення п. 2, 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями).

На підставі висновків Акта перевірки від 09 березня 2023 № 3283/10/36/07/44882553 Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.03.2023 року №5025/15-32-07-06, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю ВСТ-ОЙЛ застосовано штраф у розмірі 18 101,20 грн.

Не погоджуючись із прийнятим ГУ ДПС в Одеській області податковим повідомленням-рішеннями від 30.03.2023 року №5025/15-32-07-06, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю ВСТ-ОЙЛ звернулося до суду з даною позовною заявою.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що прийняте за наслідками перевірки, призначеної наказом від 01.03.2023 № 330-п оскаржуване рішення є протиправним та відповідно підлягає скасуванню, натомість позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ВСТ-ОЙЛ є ґрунтовними, та такими, що підлягають задоволенню. При цьому зазначив, що суд не надає оцінку правомірності спірного рішення, оскільки порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з п.п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Згідно з п.81.2 ст.81 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків. Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта. У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, та/або у разі відмови отримати примірник цього акта чи надати письмові пояснення до нього, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує такий факт, та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня. У разі якщо при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість її проведення, посадовими (службовими) особами контролюючого органу невідкладно складається та підписується акт про неможливість проведення перевірки, який не пізніше наступного робочого дня реєструється в контролюючому органі. До такого акта додаються матеріали, що підтверджують факти, наведені в такому акті. Зазначений акт та матеріали надсилаються контролюючим органом платнику податку в порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до п.81.3 ст.81 Податкового кодексу України під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що 01.03.2023 ГУ ДПС у Київській області видано Наказ № 330-п Про проведення фактичних перевірок з метою перевірки дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, ведення касових операцій, наявності свідоцтв, ліцензій, у тому числі про виробництво, обіг та зберігання підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), контролю щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торговельної надбавки (націнки), та на підставі п. п. 75.1.3 п.75.1 ст. 75, п. п. 80.2.2 п.80.2 ст.80, ст. 81, п.82.3 ст. 82, п.69.27 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні Положення» Податкового кодексу України (далі - ПКУ) від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями) (а.с. 77).

В той же час, колегія суддів зазначає, що підставою для проведення фактичної перевірки, визначеної підпунктом 80.2.2. пункту 80.2. статті 80 Податкового кодексу України, є наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Проте, у Наказі від 01.03.2023 № 330-п Про проведення фактичних перевірок відсутні будь-які посилання на наявність відповідних підстав, у контексті вище окреслених законодавчих вимог, щодо призначення перевірки, як і не відображено, наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів, та в рамках яких саме заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності підприємства вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей або документів були встановлені факти сумнівності, сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції або інші докази вчинення таких операцій) була встановлена податковим органом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання апелянта лише на юридичну підставу - підпункт 80.2.2. пункту 80.2. статті 80 Податкового кодексу України та лише окреслення загальної мети здійснення контролюючих заходів не є свідченням наявності законодавчо визначених підстав для прийняття Наказу від 01.03.2023 № 330-п Про проведення фактичних перевірок.

Таким чином, апелянт не надав належним чином доказів, які б підтвердили наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення позивачем законодавства. Адже безпосередньо у Наказі про призначення перевірки, податковим органом не конкретизовано суть порушення.

Стаття 80 ПКУ передбачає вичерпні підстави для проведення фактичної перевірки. Тому, застосовуючи конкретну правову підставу для призначення такої перевірки, у наказі на перевірку контролюючий орган зобов`язаний не тільки зазначити відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПКУ, але й обґрунтувати (пояснити), які саме фактичні підстави (обставини) зумовлюють необхідність проведення фактичної перевірки.

Така правова позиція щодо застосування положень пункту 80.2 статті 80 ПКУ також викладена в постанови Верховного Суду від 05.07.2021 року у справі 825/951/17.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у спірному наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють, у наказі не відображено в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності Товариства вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) були встановлені факти сумнівності, сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) встановлена податковим органом.

Приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача від 01.03.2023 № 330-п, контролюючий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків, але, при цьому, апелянт жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки цього підприємства, наявність (отримання) якої саме інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування стало приводом для її проведення, а також не вказав мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки.

Для призначення та проведення фактичної перевірки платника податків не достатньо зазначення номера підпункту статті Податкового кодексу України, особливо якщо такий пункт містить декілька обґрунтувань для проведення перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.06.2019 у справі №1440/2045/18.

Зважаючи на викладене, та беручи до уваги відсутність в Наказі про призначення перевірки від 01.03.2023 № 330-п будь-якого посилання на наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення позивачем законодавства, зважаючи, що наведені в Наказі підстави проведення перевірки в ході розгляду справи не підтвердилися, та не були доведені відповідачем як суб`єктом владних повноважень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що призначення та проведення відповідної фактичної перевірки щодо позивача, було здійснено неправомірно.

У постанові Верховного Суду від 28.09.2022 у справі №1340/3590/18, наголошено, що, оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості покликатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки інших підстав щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

У постанові від 22 вересня 2020 року у справі №520/8836/18, ухваленої складом судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, Верховним судом викладено висновки відповідно до яких контролюючі органи та їх посадові особи при виконанні владних повноважень, у тому числі, при прийнятті наказів та проведенні перевірок, зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України, та не допускати згідно зі статтею 21 ПК України порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій. Перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Не виконання вимог закону щодо підстави для проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акта перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів враховує, що відповідно до усталених висновків Верховного Суду оцінка правомірності призначення і проведення перевірки надається під час розгляду справи про скасування податкового повідомлення-рішення. При цьому, у випадку встановлення допущення контролюючим органом істотних порушень під час призначення і проведення перевірки, які тягнуть за собою протиправність прийнятого рішення контролюючого органу, такі висновки можуть бути самостійною підставою для задоволення позову і скасування такого рішення.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2023 року у справі № 420/11790/22.

Отже, зважаючи на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що прийняте за наслідками перевірки, призначеної Наказом від 01.03.2023 № 330-п, оскаржуване рішення є протиправним, та відповідно підлягає скасуванню, натомість позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ВСТ-ОЙЛ є ґрунтовними, та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2023 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик