Справа № 620/11935/23
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2024-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2024 року Чернігів Справа № 620/11935/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук Л.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить:

1.визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2022 року у меншому розмірі, ніж це передбачено статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

2.стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь позивача 10 147 гривень на відшкодування матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями та бездіяльністю щодо недоплати позивачу, як ветерану війни-особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік.

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області протиправно виплатило грошову допомогу до 5 травня у розмірі меншому, ніж це передбачено Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.09.2023 поновлено позивачу строк звернення до суду, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому останній зазначив, що обсяги видатків на виплату разової грошової допомоги ветеранам війни на 2022 рік відповідають розмірам, визначеним постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2022 №540, а тому правові підстави для виплати разової грошової допомоги до 5 травня позивачу в іншому розмірі відсутні. Також відповідач посилався на правову позицію Верховного Суду у постанові від 01.12.2022 у справі №580/2869/22.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що позивач є особою з інвалідністю внаслідок війни 3 групи та має право на пільги, встановлені статтею 13 Закону України від 22.10.1993 №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», зокрема, і на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, що підтверджується копією посвідчення, наявною у матеріалах справи /а. с. 8/.

Позивач отримав разову грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі 3391,00 грн, яку виплатило Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, що підтверджується довідкою відповідача про доходи пенсіонера від 07.08.2023 №620 /а. с. 9/.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Позивач є інвалідом війни 3 групи, а отже має право на отримання разової щорічної грошової допомоги до 5 травня у 2022 році у розмірі семи мінімальних пенсій за віком згідно статті 13 Закону України від 22.10.1993 №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон №3551-XII) у редакції Закону України від 25.12.1998 №367-ХІV «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Законом України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» (набрав чинності 1 січня 2015 року) розділ VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону №3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України, з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Закону №3551-XII і Закону України «Про жертви нацистських переслідувань», Кабінетом Міністрів України щороку приймалися відповідні щодо окремого бюджетного року постанови, якими визначався, зокрема розмір та порядок виплати разової грошової допомоги учасникам бойових дій.

Водночас рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 у справі №1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, яким встановлено, що норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону №3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. У цьому ж Рішенні зазначено, що окреме положення пункту 26, яке визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 27 лютого 2020 року у справі №1-247/2018(3393/18) стаття 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має застосовуватись у редакції Закону України від 25 грудня 1998 року №367-XIV «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

При цьому, суд звертає увагу на правові висновки Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, викладені у постанові від 13.06.2023 за наслідками розгляду справи №560/8064/22, відповідно до яких визначення Урядом у своїй постанові інших (менших), ніж у Законі №3551-ХІІ, розмірів щорічної допомоги до 5 травня у 2022 році для осіб, які внаслідок виконання обов`язків оборони та захисту держави набули статусу ветеранів війни, свідчить про неналежне виконання Державою соціальних зобов`язань щодо ветеранів війни та осіб, на яких поширюється чинність Закону №3551-ХІІ та підриває довіру до Держави, оскільки порушуються сама суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту таких осіб.

З урахуванням наведеного, Судова палата Верховного Суду зазначила, що висновки, викладені у раніше ухваленій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів цієї самої палати від 01.12.2022 у справі №580/2869/22 щодо правомірності нарахування та виплатити щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі, визначеному Порядком №540, є такими, що не ґрунтуються на правильному правозастосуванні, а відтак відступила від його висновків щодо застосування положень статті 13 Закону №3551-XII, частини другої статті 20 Закону №389-VІІІ, частини сьомої статті 20 та абзацу третього підпункту 2 пункту 22 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України та Порядку №540 у подібних правовідносинах, та дійшла висновків щодо їх застосування у подібних правовідносинах в такий спосіб:

(1) держава не може в односторонньому порядку відмовитися від зобов`язання щодо соціального захисту осіб, які вже виконали свій обов`язок перед державою щодо захисту її суверенітету і територіальної цілісності без запровадження рівноцінних або більш сприятливих умов соціального захисту осіб, які захищали Батьківщину, її суверенітет і територіальну цілісність (ветеранів війни, учасників бойових дій, осіб з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни), та членів їхніх сімей;

(2) Бюджетним кодексом України не можна доручати Кабінету Міністрів України встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом регулювання спеціального Закону №3551-ХІІ;

(3) тимчасове обмеження окремих соціальних пільг особам, які захищають або захищали Батьківщину, її суверенітет і територіальну цілісність, та членів їхніх сімей, у разі запровадження режиму воєнного стану, за умови додержання вимог пункту 5 частини першої статті 6 Закону №389-VIII, може відбуватись за умови внесення змін до спеціального Закону №3551-ХІІ, який регулює відносини забезпечення соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць, а не шляхом внесення змін до бюджетного законодавства з подальшим ухваленням Кабінетом Міністрів України рішення щодо визначення розмірів соціальних гарантій;

(4) Уряд в додатку до Порядку №540 установив, що у 2022 році виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом №3551-XII, зокрема, інвалідам війни здійснюється у розмірах: I групи - 4421 гривня, II групи - 3906 гривень, III групи - 3391 гривня, тобто визначив інші, ніж у вказаному Законі, розміри щорічної допомоги до 5 травня, що свідчить про невідповідність такого нормативного акта Кабінету Міністрів України положенням Закону №3551-XII, який має вищу юридичну силу, а відтак положення цього Порядку щодо визначення розмірів такої щорічної разової грошової допомоги не можуть бути застосовані у відносинах її виплати у 2022 році;

(5) виплата інвалідам війни щорічної разового грошової допомоги до 5 травня у 2022 році має здійснюватися відповідно до статті 13 Закону №3551-ХІІ у редакції Закону №367-ХІV, у таких розмірах:

I групи - десять мінімальних пенсій за віком;

II групи - вісім мінімальних пенсій за віком;

III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України установлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №755/10947/17 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.

З довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про доходи пенсіонера від 07.08.2023 №620 /а. с. 9/ встановлено, що останній здійснив виплату щорічної разової грошової допомоги позивачу, як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи, у розмірі 3391,00 грн, проте як зазначалося судом позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік, як особа з інвалідністю внаслідок війни 3 групи, у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Суд вказує, що ця справа є типовою справою до зразкової адміністративної справи №440/2722/20, яку розглянув Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду та рішенням від 29.09.2020 року задовольнив позов частково, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021.

У судових рішеннях по зразковій справі №440/2722/20, як Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, так і Велика Палата Верховного Суду дійшли висновку, що з 27.02.2020 розмір разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році підлягає нарахуванню і виплаті органом, уповноваженим здійснювати виплату разової щорічної грошової допомоги до 5 травня (Управління соціального захисту населення за місцем проживання особи та/або Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат) у розмірі, визначеному частиною 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції Закону України від 25.12.1998 №367-ХІV «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у таких розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Як вбачається з матеріалів справи /а .с. 9/, позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Оскільки позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та отримує пенсію за вислугу років, відповідач зобов`язаний включити у відомості (списки) на виплату пенсій дані позивача для виплати останньому разової грошової допомоги до 5 травня, а у подальшому нарахувати та виплатити йому вказану допомогу як територіальний орган розпорядника коштів нижчого рівня. У зв`язку з чим, суд відхиляє посилання відповідача у відзиві на позов стосовно неналежного відповідача.

Проте, всупереч вказаному, пенсійним органом виплата разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у 2022 році позивачу здійснена не була, що підтверджується позицією відповідача, викладеною у відзиві та довідкою ГУ ПФУ в Чернігівській області від 07.08.2023 №620.

Отже, у цих правовідносинах має місце протиправна бездіяльність відповідача щодо виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня як особі з інвалідністю 3 групи внаслідок війни.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 10147,00 грн на відшкодування матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями та бездіяльністю щодо недоплати позивачу, як ветерану війни-особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік, суд зазначає таке.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною п`ятою статті 21 КАС України визначено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, вимоги про відшкодування шкоди можуть розглядатися за правилами адміністративного судочинства, якщо такі вимоги стосуються шкоди, завданої протиправними діями суб`єкта владних повноважень, і заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі №210/5258/16-ц (провадження №14-463цс18) та від 22.08.2018 у справі №766/10783/16-ц (провадження №14-278цс18).

Проте у матеріалах справи відсутні належні, достатні та допустимі докази щодо підтвердження завданої матеріальної шкоди відповідачем на заявлену ним суму, а саме 10147,00 грн, а відтак у задоволенні цієї позовної вимоги належить відмовити.

Так, при вирішенні цього спору, суд враховує правову позицію Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи №440/2722/20-а.

У рішенні від 29 вересня 2020 року Верховний Суд дійшов висновку, що порушене право на спірну соціальну допомогу до 5 травня підлягає захисту у спосіб зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити недоплачену суму.

При цьому, на переконання суду, визначення конкретного розміру щорічної разової грошової допомоги належить до виключної компетенції відповідача, а тому суд не знаходить достатніх та обґрунтованих підстав для визначення такого судовим рішенням та стягнення такої допомоги.

Суд з урахуванням правових висновків, висловлених Верховним Судом у зразковій справі №440/2722/20 (адміністративне провадження №Пз/9901/14/20), дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення адміністративного позову шляхом визнання протиправної бездіяльності відповідача та зобов`язання його вчинити дії, визначені у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи.

Таким чином, враховуючи викладене, суд доходить висновку про задоволення позову частково та вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2022 рік, передбаченої статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити нарахування та виплату позивачу, як особі з інвалідністю 3 групи внаслідок війни щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2022 рік, передбаченої статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ, у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

Стосовно посилання відповідача у відзиві на позов на пропуск позивачем строку звернення, то суд звертає увагу, що ухвалою від 04.09.2023 визнано поважними причинами пропуску строку звернення до суду та поновлено позивачу вказаний строк, а відтак додаткового правового окреслення зазначене питання не потребує.

Підстави для повернення судового збору відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати збору.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2022 рік, передбаченої статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю 3 групи внаслідок війни щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2022 рік, передбаченої статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ, у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вул. П`ятницька, 83А,м. Чернігів,Чернігівська обл., Чернігівський р-н,14005, .

Повний текст рішення суду виготовлений 25 січня 2024 року.

Суддя Л.О. Поліщук