Справа № 320/12499/23
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 року м. Київ № 320/12499/23

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України, Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України та Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати п. п. 1, 2 наказу Командувача оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Міністерства оборони України від 12.10.2022 № 117од «Про результати службового розслідування»;

визнати протиправним та скасувати п. 4 наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 17.11.2022 № 1647 (по особовому складу) про увільнення ОСОБА_1 від займаної посади та призначення на нижчу посаду;

визнати протиправним та скасувати п. 7 наказу командира Військової частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України № 348 про прийняття справ та посади майором ОСОБА_1 ;

поновити начальника штабу - першого заступника командира стрілецького батальйону 58 окремої мотопіхотної бригади Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ України ОСОБА_1 на посаді командира другого стрілецького батальйону 58 окремої мотопіхотної бригади Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ України;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення командира другого стрілецького батальйону 58 окремої мотопіхотної бригади Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ України з дати пониження по дату фактичного поновлення на посаді.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що оскаржувані накази відповідачів є протиправними та підлягають скасуванню, позаяк, наказ Командувача оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Міністерства оборони України від 12.10.2022 № 117од «Про результати службового розслідування» та похідні від нього, є протиправними, прийнятими із порущенням норм чинного законодавства, зміст наказу № 117од щодо допущених позивачем порушень норм Статуту внутрішньої Служби Збройних Сил України, Бойового Статуту механізованих і танкових військ Сухопутних військ Збройних Сил України є здебільшого загальним. Також, стороною позивача наголошено на тому, що акт службового розслідування від 06.10.2022 було затверджено наказом командувача оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 12.10.2022, а наказ про пониження в посаді видано 17.11.2022, тобто з порушенням норм ст. 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Крім цього, позивач, як тимчасово виконуючий обов`язки командира 2 стрілецького батальйону 58 окремої мотопіхотної бригади, не міг відповідати за відновлення ротного опорного пункту « ІНФОРМАЦІЯ_3 », тому твердження відповідача про невиконання ним обов`язків, та, як наслідок - притягнення до дисциплінарної відповідальності, є таким, що суперечить нормам Бойового статуту. Крім того, оскаржуваний наказ не містить будь яких фактичних подій безпосередньо пов`язаних з виконанням позивачем службових обов`язків, які б вказували на конкретні обставини (місце, час) і наслідки: в констатуючий частині спірного наказу жодним чином не відображено конкретні неправомірні дії (бездіяльність), які ставляться позивачу в вину; пояснення, надані позивачем та свідками, свідчать про безпідставність притягнення до дисциплінарної відповідальності. У свою чергу, при прийнятті оскаржених наказів, не враховано характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби, рівень знань про порядок служби та досягнуті успіхи позивача під час проходження військової служби.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.04.2023 даний позов було залишено без руху у зв`язку з його невідповідністю КАС України, однак недоліки позовної заяви було усунуто.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 поновлено позивачу строк звернення до адміністративного суду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).

31.07.2023 до суду від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача зазначив про те, що Військового частино НОМЕР_1 було отримано наказ Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 17.11.2022 № 1647 про призначення майора ОСОБА_1 начальником штабу - першим заступником командира стрілецького батальйону 58 окремої мотопіхотної бригади оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України, при цьому, право начальника віддавати підлеглому накази та обов`язок перевіряти їх виконання закріплені ст. 30 Статуту. Після отримання наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 17.11.2022 № 1647 (по особовому складу), з метою його виконання, майором позивачем було розпочато приймання і здачу посад, у відповідності до Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затверджене наказом Міністра оборони України № 300 від 16.07.1997 та тільки після подання позивачем рапорту командиру Військової частини НОМЕР_1 про прийняття посади начальника штабу першого стрілецького батальйону, було видано наказ (по стройовій частині) № 348 від 19.12.2022, з огляду на що, на переконання сторони відповідача, оскаржуваний наказ є таким, що прийнятий на виконання наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 17.11.2022 № 1647 (по особовому складу) у порядку підлеглості та спрямований на його реалізацію, що відповідає закріпленому статтею 28 Статуту принципу керівництва Збройними Силами України, як єдиноначальність, виданий в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством, у зв`язку з чим, позовні вимоги є безпідставними.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.10.2022 командувачем оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » було видано наказ № 117од «Про результати службового розслідування», відповідно до змісту якого, начальника штабу - першого заступника командира батальйону штабу стрілецького батальйону, що тимчасово виконував обов`язки командира 2 стрілецького батальйону 58 окремої мотопіхотної бригади ОК « ІНФОРМАЦІЯ_2 », майора ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення - «пониження в посаді».

17.11.2022 наказом Головнокомандувача Збройних Сил України № 1647, позивача було увільнено від займаної поеади командира стрілецького батальйону 58 окремої мотопіхотної бригади та призначено начальником штабу - першим заступником командира стрілецького батальйону НОМЕР_2 окремої мотопіхотної бригади ОК « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України.

19.12.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України № 348, майора ОСОБА_1 , командира другого стрілецького батальйону, призначеного наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) № 1647 від 17.11.2022 на посаду начальника штабу - першого заступника командира батальйону штабу першого стрілецького батальйону вважати таким, що з 19.12.2022 справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Позивач вважає, що наказ № 117од та похідні від нього накази є протиправними, прийнятими із порущенням норм чинного законодавства, зміст щодо допущених позивачем порушень норм Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Бойового Статуту механізованих і танкових військ Сухопутних військ Збройних Сил України є здебільшого загальним (щодо порушення ст. ст. 11, 16, 58, 59, 101, 102 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України), а де конкретизовано (щодо порушення п. п. 28 п. 2.4. Розділу 2 Бойового Статуту механізованих і танкових військ Сухопутних військ Збройних Сил України), таким, що не відповідає дійсним обставинам.

Наведене зумовило позивача на звернення до суду з даним позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно норм ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Положеннями ч. ч. 1 та 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України», передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає, зокрема: прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби.

Приписами ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Приписами ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано; особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до норм ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з ч. ч. 5 та 7 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військові посади, передбачені штатами воєнного часу, при переведенні Збройних Сил України, інших військових формувань на організацію і штати воєнного часу підлягають заміщенню резервістами або іншими військовозобов`язаними в порядку, визначеному Генеральним штабом Збройних Сил України, а в Службі безпеки України та Службі зовнішньої розвідки України - в порядку, визначеному їх керівниками.

Порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Відтак, починаючи з 24.02.2022 та по час розгляду даної справи, в Україні триває воєнний стан, період дії якого у розумінні Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про оборону України», є особливим періодом.

Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення № 1153/2008), яким визначається порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та врегулювання питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Відповідно до абз. 1 та 2 п. 12 Положення № 1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання підполковника (капітана 2 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно із абз. 1 п. 81 Положення призначення на посади здійснюється: військовослужбовців, які проходять військову службу (крім військовослужбовців строкової військової служби) - Міністром оборони України та посадовими особами відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців, яка затверджується Міністром оборони України.

Діяльність Генерального штабу регулюється Положенням про Генеральний штаб Збройних Сил України, затвердженим Указом Президента України № 23/2019 від 30.01.2019.

Згідно абз. 4-5 Закону України «Про Збройні Сили України», Головнокомандувач Збройних Сил України є найвищою військовою посадовою особою у Збройних Силах України. Головнокомандувач Збройних Сил України здійснює через Генеральний штаб Збройних Сил України безпосереднє військове керівництво Збройними Силами України.

Командувачі видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України підпорядковуються Головнокомандувачу Збройних Сил України та відповідають за розвиток підпорядкованих їм військ (сил), їх технічне оснащення та всебічне забезпечення, підготовку та готовність до виконання покладених завдань, відповідно до абзацу 7 Закону України "Про Збройні Сили України".

Генеральний штаб Збройних Сил України підпорядковується Головнокомандувачу Збройних Сил України та є окремою юридичною особою, що приймає самостійно управлінські та кадрові рішення.

Тож, з наведеного слідує, що в період дії воєнного стану або дії рішення військового командування, є особливим періодом, який передбачає перехід Збройних Сил України та інших військових формувань на штати воєнного стану, які передбачають заміщення воєнних посад та прийняття рішень, спрямованих на оборону України.

Судом досліджено, що на час виникнення спірних правовідносин, позивач проходив військову службу на посаді начальника штабу - першого заступника командира батальйону штабу стрілецького батальйону, що тимчасово виконував обов`язки командира 2 стрілецького батальйону НОМЕР_2 окремої мотопіхотної бригади ОК « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України.

Наказом командувача оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 12.10.2022 № 117од «Про результати службового розслідування», за порушення норм ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо обов`язку військовослужбовця свято і непорушно дотримувати Конституції України та законів України; ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо обов`язку військовослужбовця виконувати службові обов`язки, знати тактику дій роти під час навчань і в бою; ст. 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо обов`язку військовослужбовця відповідати за виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан підпорядкованого особового складу; ст. 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України шодо обов`язку військовослужбовця проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни; ст. 101 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в частині відповідальності за бойову готовність, успішного виконання бойового завдання підпорядкованим особовим складом; ст. 102 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в частині підтримання особового складу в бойовій готовності, п. п. 28 п. 2.4 Розділу 2 Бойового Статуту механізованих і танкових військ Сухопутних військ ЗСУ, ч.астина ІІ (батальйон, рота), затвердженого наказом командувача Сухопутних військ ЗСУ від 30.12.2016 № 605 в частині здійснення відходу батальйону (роти) тільки за наказом (з дозволу) старшого командира, начальника штабу - першого заступника командира батальйону штабу стрілецького батальйону, що тимчасово виконує обов`язки командира 2 стрілецького батальйону 58 окремої мотопіхотної бригади майора ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення - «пониження в посаді».

Відповідно до навеедного вище оскаржуваного наказу, саме за результатами призначеного службового розслідування (наказ від 25.09.2022 № 100од), у період з 25.09.2022 по 04.10.2022, складено акт службового розслідування від 06.10.2022 № 1574дск/п та встановлено факт невиконання бойових розпоряджень командира НОМЕР_3 окремої механізованої бригади від 24.09.2022 № 678 та від 24.09.2022 № 693 щодо відновлення попереднього краю оборони, стабілізації обстановки на ротному опорному пункті «Кіно» та залишення бойових позицій без відповідного наказу старшого командира.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначено ст. ст. 83-87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а саме, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць. Після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Тож, порядок накладання дисциплінарних стягнень передбачає призначення службового розслідування, з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу в порядку та строки, визначені Дисциплінарним статутом.

У даному випадку, позивач посилається на те, що акт службового розслідування від 06.10.2022 затверджено наказом командувача оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 12.10.2022, а наказ про пониження в посаді видано 17.11.2022, тобто, з порушенням норм ст. 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, водночас, суд вважає вказані обставини, не є підставою для скасування оскаржуваного наказу за результатами проведеного службового розслідування, позаяк, по перше, позивачем не наведено та не доведено протиправності самих висновків службового розслідування, при цьому, суд не може вдаватись до переоцінки висновків вищого військового командування (командувача ОСУ «Хортиця" О.Сирського) у частині виявлення порушень військової дисципліни, позаяк, такі дані містять обмежений доступ та виходять з результатів бойової роботи. Крім того, порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом. Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Не кожен дефект акта призводить до його неправомірності.

Отже, суд, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, вважає, що порушення процедури проведення службового розслідування, а також інших процедурних питань не можуть потягнути за собою скасування оскаржуваних наказів, за умови наявності факту вчиненого дисциплінарного проступку, тим паче в умовах особливого періоду.

Таким чином, суд вважає, що наказ Командувача оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Міністерства оборони України від 12.10.2022 № 117од «Про результати службового розслідування» в оскаржуваній частині є законним та скасуванню не підлгягає.

У частині інших позовних вимог, суд зазначає про те, що виходячи з матеріалів справи, Військового частино НОМЕР_1 було отримано наказ Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 17.11.2022 № 1647 про увільнення позивача від займаної посади та призначення майора ОСОБА_1 начальником штабу - першим заступником командира стрілецького батальйону 58 окремої мотопіхотної бригади оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України.

На виконання вищевказаного наказу, майор ОСОБА_1 19.12.2022 прийняв справи та посаду начальника штабу - першого заступника командира батальйону штабу першого стрілецького батальйону та приступив до виконання службових обов`язків, про що він особисто доповів командиру Військової частини НОМЕР_1 шляхом подання рапорту № 24977 від 19.12.2022.

На підставі наказу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) № 1647 від 17.11.2022 та рапорту Мірзаєва В.Л. № НОМЕР_4 від 19.12.2022, Військовою частиною НОМЕР_1 було видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.12.2022 № 348.

Після отримання наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 17.11.2022 № 1647 (по особовому складу), з метою його виконання, майором ОСОБА_1 було розпочато приймання і здачу посад, у відповідності до Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затверджене наказом Міністра оборони України № 300 від 16.07.1997, і тільки після подання позивачем рапорту командиру Військової частини НОМЕР_1 про прийняття посади начальника штабу першого стрілецького батальйону, було видано наказ (но стройовій частині) №348 від 19.12.2022.

Таким чином, суд дійшов ввисновку про те, що позовні вимоги в іншій частині є похідними від наказу № 117од від 12.10.2022 та є такими, що прийняті на виконання наказу Головнокомандувача Збройних Сил України у порядку підлеглості та спрямовані на його реалізацію, що відповідає закріпленому ст. 28 Статуту, принципу керівництва Збройними Силами України, як єдиноначальність, видані в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством, у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

У частині доводів сторони позивача про те, що при прийнятті оскаржуваних наказів не було враховано характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби, рівень знань про порядок служби та досягнуті успіхи позивача під час проходження військової служби, суд зазначає, що такі не приймаються до уваги, адже до позивача не було застосовано найсуворіший вид дисциплінарного стягнення, а було прийнято рішення про пониження в посаді.

Щодо заявленого у відзиві на позовну заяву клопотання сторони відповідача про залишення позову без розгляду через пропуск позивачем строку на звернення до суду з даним позовом, суд зазначає, що таке не підлягає задоволенню, через те, що судом вже була надана оцінка питанню поважності причин пропуску строку на звернення позивачем до суду з даним позовом, та ухвалою суду від 08.05.2023 було поновлено позивачу строк звернення до адміністративного суду.

Згідно з приписами ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суд вважає, що заявляючи позовні вимоги, позивачем не було доведено наявності в рішеннях відповідачів ознак протиправної поведіники чи бездіяльності, суд вважає суб`єктивною оцінкою позивача викладені ним аргументи щодо необ`єктивності та упередженості під час прийняття оскаржуваних наказів, а прийняття таких рішень є дискреційними повноваженнями, як командувача оперативно-стратегічного угруповання військ, Головнокомандувача ЗСУ так і військової частини, яка діяла на підставі наказу в порядку підпорядкованості та єдиноначальності.

Статтею 28 Статуту, визначено, що єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Суд наголошує, що до повноважень суду не належить надання оцінки доцільності переміщення/увільнення від займаної посади військовослужбовців, тим більше під час дії воєнного стану в Україні, що безумовно належить до дискреційних повноважень відповідачів, які відповідають за оборону України.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

За наслідком розгляду даного спору, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження під час розгляду спору в суді та задоволенню не підлягають.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 77, 90, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України, Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.