Справа № 500/21/24
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/21/24

26 січня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника - адвоката Волинця Сергія Анастасовича звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі ГУ ПФУ в Тернопільській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі ГУ ПФУ в Кіровоградській області, відповідач 2), у якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 07.09.2023 №45 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі Закон №796-XII);

зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області призначити з 16.09.2023 ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

Позов обґрунтований тим, що позивачка 15.09.2023 звернулася із заявою до ГУ ПФУ в Тернопільській області про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-XII, подавши необхідні документи. Оскаржуваним рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 07.09.2023 їй відмовлено у призначенні пенсії через те, що не підтверджено мінімально необхідний період роботи чи проживання на території зони посиленого радіологічного станом на 01.01.1993 не менше 4 років.

Позивачка не погоджується з відмовою відповідача 2 та вказує, що має право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку. Зазначає, що доказами постійного проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю (у місті Чорткові, яке було віднесене до зони посиленого радіоекологічного контролю) не менше 4 років станом на 01.01.1993 є: документ про надання їй статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (пункт 4 частини першої статті 11 Закону №796-ХІІ) шляхом видачі 24.06.1993 Тернопільською обласною державною адміністрацією посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), серії НОМЕР_1 , довідка відділу з питань державної реєстрації Чортківської міської ради від 30.08.2022 про факт реєстрації і проживання ОСОБА_1 в м. Чорткові з 20.05.1986 по 30.08.1988 (згідно будинкової книги) та з 19.07.1988 по теперішній час (згідно паспорта громадянина України НОМЕР_2 ), докази реєстрації 04.06.1988 шлюбу на території даного населеного пункту, що входить до території зони посиленого радіоекологічного контролю, народження дітей 22.11.1989 та 27.08.1991, позивачка з 1996 року також обслуговувався Чортківською філією №6362 Ощадбанку, що підтверджується відкритим рахунком, працювала на підприємствах м. Чорткова з 15.03.1989 по 25.03.1997, про що свідчать записи трудової книжки серії НОМЕР_3 .

Наведені докази, на думку позивачки, підтверджують, що вона проживала/працювала на території зони посиленого радіоекологічного контролю як на 01.01.1993 не менше 4-х років, так і після цієї дати по даний час, що є підставою для зниження пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

Натомість в оскаржуваному рішенні від 07.09.2023 № 45, відповідач обчислив, що станом на 01.01.1993 період проживання позивачки в зоні посиленого радіоекологічного контролю становить 3 роки 6 місяців 25 днів (з 16.03.1989 по 10.10.1992), що є недостатнім для зниження пенсійного віку. При цьому не враховано безпідставно довідку №15-11/681 від 30.08.2022, покликаючись на відсутність інформації про місце проживання особи та підставу видачі. Водночас відповідачем 2 підтверджено страховий стаж позивачки 26 років 07 місяців 02 днів, за умови 25 необхідних років.

З огляду на такі обставини та відмову у призначенні пенсії, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 05.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено справу розглядати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами у строк, встановлений статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У строк, встановлений судом, ГУ ПФУ в Кіровоградській області подало відзив на позовну заяву, позовні вимоги не визнає. Зазначає, що 01.09.2023 позивачка звернулася з заявою про призначення пенсії до ГУ ПФУ в Тернопільській області (за місцем проживання), 07.09.2023 за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Кіровоградській області розглянуло заяву та додані до неї документи та прийняло рішення №45 про відмову у призначенні пенсії.

При прийняті рішення встановлено, що страховий стаж заявниці станом на 01.04.2003 становить 12 років 03 місяці 08 днів. Згідно з договором між Чеською Республікою та Україною про соціальне забезпечення про підтвердження страхового стажу від 05.12.2022, позивачка з 29.03.1999 по 31.12.2021 працювала в Чеській Республіці. У вказаному договорі прописано про періоди, які зараховані для визначення права на виплату та обчислення виплати (пенсії), та становлять 16 років 151 день. Страховий стаж позивачки для визначення права на пенсію за віком з врахуванням стажу на території Чеської Республіки становить 26 років 07 місяців 02 дні.

Представник відповідача вказує, що у позовній заяві позивач посилається на довідку відділу з питань державної реєстрації Чортківської міської ради від 30.08.2022 № 15-11/681, яка нібито підтверджує факт реєстрації та проживання у АДРЕСА_1 з 20.05.1986 по 30.08.1988 (згідно будинкової книги) та з 19.07.1988 по теперішній час (згідно паспорта громадянина України НОМЕР_2 ); свідоцтва про народження дітей 22.11.1989 та 27.08.1991, посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, яке видане 24.06.1993. Проте такі обставини не узгоджуються з фактом роботи позивачки з 29.03.1999 по 31.12.2021 в Чеській Республіці, відповідно до вказаного вище договору від 05.12.2022, який фактично спростовує обставини постійного проживання у зоні посиленого радіологічного контролю за вказаний період.

З огляду на це у рішення про відмову у призначенні пенсії від 07.09.2023 зазначено, що для більш точного визначення тривалості стажу необхідно зазначити інформацію про факт постійного проживання станом на 01.04.2003 (на території якої країни).

Наданими позивачем документами підтверджено період проживання (роботи) у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 - 3 роки 6 місяців 25 днів (з 16.03.1989 по 10.10.1992), що є недостатнім для зменшення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №796-XII.

При визначені права на зниження пенсійного віку до уваги не враховано довідку від 30.08.2022 № 15-11/681 про місце реєстрації заявниці, оскільки довідка не містить інформації про місце фактичного проживання особи та підставу видачі.

В ході розгляду документів до страхового стажу не враховано періоди роботи згідно трудової книжки від 15.03.1989 серії НОМЕР_3 , оскільки записи до трудової книжки внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме: по батькові особи, зазначене в трудовій книжці (рос.мовою ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_3 ).

Відповідач 2 вважає, що для зарахування до страхового стажу вищезазначених періодів роботи необхідно надати уточнюючі довідки про періоди роботи, видані підприємствами, на яких працювала позивач, на підставі первинних документів із зазначенням реорганізації, або підтвердити такі обставини судовим рішенням про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Просить в позові відмовити (а.с.37-40).

18.01.2024 від ГУ ПФУ в Тернопільській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач 1 не погоджується з позовними вимогами та вказує, що для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Кіровоградській області, рішенням якого позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно статті 55 Закону №796-XII. Відмова у призначенні пенсій за віком зі зниженням пенсійного віку пов`язана з тим, що підтверджено період проживання (роботи) у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 - 3 роки 6 місяців 25 днів (з 16.03.1989 по 10.10.1992). Наявний період проживання позивачки у зоні посиленого радіологічного контролю є недостатнім для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII. Відповідач 1 просив у позові відмовити (а.с.44-47).

18.01.2024 у суді зареєстрована відповідь на відзив. Представник позивача стверджує, що долученими до позовної заяви доказами загалом підтверджується факт проживання чи/або роботи ОСОБА_1 в зоні посиленого радіоекологічного контрою станом на 01.01.1993 не менше 4-х років, так і після 31.07.1986 більше 9 років до 31.12.2014, що дає право на призначення їй пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років згідно положення статті 55 Закону №796-ХІІ.

Також зауважує, що в частині не зарахування до страхового стажу періодів роботи згідно трудової книжки від 15.03.1989 серії НОМЕР_3 , оскільки є розбіжності в написанні заявниці «по батькові» у трудовій книжці « ОСОБА_2 » (рос.мова) та паспортом « ОСОБА_3 » (рос.мова), позивачкою не оспорювалось, оскільки зарахований відповідачем загальний страховий стаж становить 26 років 07 місяців 02 дні, що більше необхідного 25 років (а.с.74-76).

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01.09.2023 звернулася із заявою до ГУ ПФУ в Тернопільській області про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII (а.с.12). До заяви долучила копії документів необхідних для призначення пенсії, перелік яких наведений у розписці-повідомленні (а.с.13).

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Кіровоградській області, рішенням якого від 07.09.2023 №45 позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII (а.с.10). Листом ГУ ПФУ в Тернопільській області №1900-0215-8/52702 від 11.12.2023 позивачку повідомлено про рішення про відмову у призначенні пенсії з наданням копії відповідно рішення (а.с.9).

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що вік заявниці на дату звернення 55 років, страховий стаж станом на 01.04.2003 становив 12 років 03 місяці 08 днів.

У рішенні зазначено, що з урахуванням стажу набутого на території Чеської Республіки відповідно до положень договору між Чеською Республікою та Україною про соціальне забезпечення про підтвердження страхового стажу від 05.12.2022, зарахований страховий стаж заявниці становить 26 років 7 місяців 2 дні.

Головним управлінням повідомлено у рішенні про відмову в призначенні пенсії від 07.09.2023, що для більш точного визначення тривалості стажу, необхідно зазначити інформацію про факт постійного проживання станом на 01.04.2003 (на території якої країни).

За наданими позивачкою документами підтверджено період проживання (роботи) у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 - 3 роки 6 місяців 25 днів (з 16.03.1989 по 10.10.1992), що є недостатнім для зменшення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Також у рішенні вказано, що при визначені права на зниження пенсійного віку не враховано довідку від 30.08.2022 № 15-11/681 про місце реєстрації позивачки, оскільки довідка не містить інформації про місце проживання та не містить підстави видачі.

Оскільки позивачкою не підтверджено факту проживання або роботи у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4 років (документами підтверджено 3 роки 6 місяців 25 днів), право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи відсутнє.

Крім того, у ході розгляду документів до страхового стажу заявниці не враховано періоди роботи згідно трудової книжки від 15.03.1989 серії НОМЕР_3 , оскільки записи до трудової книжки внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме: по батькові особи, зазначене в трудовій книжці (рос.мовою ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_3 ).

Для зарахування до страхового стажу вищезазначених періодів роботи необхідно надати уточнюючі довідки про періоди роботи, видані підприємствами, на яких працювала позивач, на підставі первинних документів із зазначенням реорганізації (а.с.10).

Позивачка вважає, що відмова відповідача 2 у призначенні їй пенсії зі зменшенням пенсійного віку є протиправною, порушує її право на соціальний захист, а тому звернулася до суду із цим позовом. При цьому позивачка не оскаржує рішення в частині не зарахування до страхового стажу періодів роботи згідно трудової книжки від 15.03.1989 серії НОМЕР_3 , оскільки є розбіжності в написанні по батькові, бо зарахованого страхового стажу позивачки (26 років 07 місяців 02 дні) достатньо при призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку.

До спірних правовідносин суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Закон №796-XII визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, визначено статтею 55 Закону №796-ХІІ. Згідно з частиною третьою цієї статті призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Приписами пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - зменшення віку передбачено на 2 роки* та додатково 1 за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

*Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналіз наведених положень Закону свідчить, що обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років до 01 січня 1993 року.

При цьому, особам, які додатково до зазначеної умови постійно проживали у зоні посиленого радіологічного контролю в період з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року, ще встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку - 2 роки.

Особам, які постійно не працювали/постійно не проживали в зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року, але постійного проживали/постійно працювали у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років до 01 січня 1993 року, зменшення пенсійного віку застосовується без початкової величини зменшення пенсійного віку, з розрахунку - 1 рік за 3 роки проживання/роботи.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року. Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону (частини друга та третя статті 55 Закону №796-XII).

Виходячи зі змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий для отримання особою статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26.04.1986. Отже, щодо проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом 4 років станом на 01.01.1993, то його необхідно обраховувати з 26.04.1986 по 01.01.1993. Вказане пов`язане із поняттям виникнення зони посиленого радіологічного контролю, яке згідно чинного законодавства нерозривно пов`язано із моментом аварії на Чорнобильській АЕС.

За умовами частини першої статті 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII.

Положення Закону №796-ХІІ за дотриманням умов, визначених у ньому, дозволяють зменшувати пенсійний вік особи, але не більше 5 років, та, відповідно, необхідний стаж.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1).

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з абзацом дев`ятим підпункту 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1, документами, які засвідчують особливий статус особи є, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи, про що їй видано 24.06.1993 Тернопільською обласною державною адміністрацією посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), серії НОМЕР_1 (а.с.14).

Як визначено статтею 9 Закону №796-ХІІ, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Приписами пункту 4 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, серед них особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

В пункті 6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 № 501, який діяв на момент видачі позивачці посвідчення, визначено, що громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Відповідно до пункту 2 цього ж Порядку посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зазначене кореспондується зі змістом частини третьої статті 65 Закону №796-ХІІ.

Таким чином, Законом №796-ХІІ та Порядком №501 (чинним на момент видачі посвідчення) передбачено, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом для такої категорії.

На підставі зазначеного слід прийти до висновку, що питання проживання позивачкою не менше 4 років у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 вирішувалось при наданні їй статусу потерпілої особи. Факт проживання чи роботи позивачки на території радіоактивного забруднення станом на 01.01.1993 перевірявся відповідними комісіями при видачі посвідчення. Наявність у позивачки статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи підтверджується відповідним посвідченням (а.с.14).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» місто Чортків було віднесене до зони посиленого радіологічного контролю.

Матеріали адміністративної справи містять докази реєстрації місця проживання позивачки у місті Чорткові, а також інші докази стосовно її фізичного перебування поза межами міста Чорткова, у тому числі за кордоном.

При цьому з положень статті 55 Закону №796-ХІІ висновується, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням, або у зв`язку із роботою в такій місцевості; зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

Отже, для отримання права на пільгу призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку та стажу (при умові проживання з 26.04.1986 до 01.01.1993 не менше 4 років) суд має встановити факт проживання особи з 26.04.1986 по 31.07.1986 у зоні посиленого радіологічного контролю (що дає право на застосування початкової величини зниження пенсійного віку 2 роки) та встановити період проживання з 26.04.1986 і далі (що дає право на застосування розрахунку 1 рік за 3 роки проживання/роботи).

Встановлення таких обставин є обов`язковим, оскільки запроваджена законодавцем пільга застосовується за визначеною структурою та послідовністю за умови проживання з 26.04.1986 до 01.01.1993 у зоні посиленого радіоекологічного контролю (тобто у період найбільш наближений до моменту аварії, що був особливо шкідливим та небезпечним для здоров`я) особа має право на зменшення пенсійного віку відразу на 2 роки, а далі кожні наступні 3 роки проживання дають право зменшувати пенсійний вік ще на 1 рік, але такий можна зменшити не більше, ніж на 5 років (максимальна межа зменшення пенсійного віку).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 26.04.1986 по 31.07.1986 постійно не проживала у зоні посиленого радіологічного контролю, а саме у місті Чорткові Тернопільської області. Так, довідкою відділу з питань державної реєстрації Чортківської міської ради від 30.08.2022 №15-11/681 стверджується факт реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 лише з 20.05.1986 по 30.08.1988 (згідно будинкової книги).

Крім цього, в цей період (з 01.09.1983 по 17.07.1986) позивачка навчалася у Хоростківському СПТУ-27 (місто Хоростків, Чортківський район), про що отримала диплом серії НОМЕР_4 (а.с.25), відтак фізично не могла постійно перебувати у місті Чорткові, що узгоджується й з відомостями про реєстрацію її місця проживання.

Відтак, початкова величина зниження пенсійного віку не може бути застосована у спірному випадку через відсутність факту постійного проживання особи з 26.04.1986 по 31.07.1986 у зоні посиленого радіологічного контролю.

При цьому суд враховувує правові висновки Верховного Суду у цій категорії справ за подібних правовідносин. Так, Верховний Суд у постанові від 19.09.2019 у справі № 01556/1172/17 сформулював правовий висновок щодо питання реалізації права на зниження пенсійного віку відповідно до Закону № 796-XII, який зводиться до того, що пенсійний вік особи може бути знижено лише за однією підставою, передбаченою статті 55 Закону № 796-XII, - за фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням або у зв`язку із роботою в такій місцевості.

Щодо можливості врахування додаткового показника зниження величини пенсійного віку (1 рік за 3 роки проживання/роботи), то з огляду на наявність у позивачки статусу потерпілої, що підтверджує факт проживання з 26.04.1986 до 01.01.1993 не менше 4 років, суд досліджував питання місця проживання/роботи позивачки з 26.04.1986 до 01.01.2001 (наступні 15 років, які дають право знизити пенсійний вік до 5 років).

Відомостями наведеної вище довідки відділу з питань державної реєстрації Чортківської міської ради від 30.08.2022 №15-11/681 підтверджується факт реєстрації місця проживання ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 з 20.05.1986 по 30.08.1988 (згідно будинкової книги) та з 19.07.1988 по теперішній час (згідно з паспортними даними).

Разом з тим, у цей період з 01.09.1986 по 04.07.1988 ОСОБА_1 навчалася у Тернопільському кооперативному технікумі, про свідчить виданий їй диплом серії НОМЕР_5 (а.с.24), що виключає факт постійного проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю у місті Чорткові.

По закінченню навчання, у період з 16.03.1989 по 10.10.1992 позивачка працювала бухгалтером Чортківського комбінату громадського харчування, про що стверджує долучена до матеріалів справи довідка від 30.08.2022 №252 (а.с.21). Цей період роботи і проживання підтверджують факт перебування ОСОБА_1 у зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Також про перебування у цей період у місті Чорткові свідчать такі обставини: реєстрація шлюбу на території даного населеного пункту 04.06.1988 (про що видано свідоцтво серії НОМЕР_6 ), народження ІНФОРМАЦІЯ_2 та 27.08.1991 дітей у позивачки: сина ОСОБА_4 (свідоцтво серія НОМЕР_7 від 06.12.1989), дочки ОСОБА_5 (свідоцтво серія НОМЕР_8 від 07.09.1991), видача дітям позивачки Тернопільською обласною державною адміністрацією відповідних посвідчень потерпілих від Чорнобильської катастрофи серія НОМЕР_9 від 15.08.1994 та серія НОМЕР_10 від 15.08.1994 (а.с.16-20).

Проте з 29.03.1999 позивачка працювала у Чеській Республіці, а тому не могла фізично перебувати в місті Чорткові, що виключає можливість після 29.03.1999 зараховувати період для обчислення права на пільгу щодо зниження пенсійного віку.

Така позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 29.01.2020 у справі №572/245/17, відповідно до яких підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні посиленого радіологічного контролю.

Відтак, підсумовуючи викладене, суд приходить до переконання, що позивачка, маючи статус потерпілої особи від Чорнобильської катастрофи (як особа, яка проживала/працювала на території посиленого радіоекологічного контролю не менше 4 років станом на 01.01.1993) може претендувати на зниження пенсійного віку за додатковою величною (1 рік за 3 роки проживання), лише на 3 роки. Такий розрахунок суд робить через фактичне перебування ОСОБА_1 в зоні посиленого радіоекологічного контролю з липня 1988 року (після закінченню навчання в Тернопільському кооперативному технікумі) по березень 1999 року (до перебування в Чеській Республіці), тобто повних 10 років, що в обчисленні 3 роки за 1 рік, дає право на зниження пенсійного віку лише на 3 роки.

Суд бере до уваги пояснення відповідача 2 стосовно не врахування довідки від 30.08.2022 № 15-11/681 про місце реєстрації позивачки, оскільки довідка не містить інформації про місце фактичного проживання особи, а інші долучені до заяви про призначення пенсії докази суперечать відомостям довідки про фактичне місце проживання з березня 1999 року з огляду на трудову діяльність позивачки в Чеській Республіці.

З огляду на такі обставини фактичного проживання та роботи позивачки у зоні посиленого контролю з липня 1988 року, у тому числі станом на 01.01.1993 не менше 4 років (що підтверджується виданим посвідченням категорії 4), вона має право на зменшення пенсійного віку за додатковим критерієм - 1 рік за 3 роки проживання, що складає менше максимального показника зниження величини пенсійного віку і становить 3 роки.

Враховуючи право позивачки на зменшення пенсійного віку лише на 3 роки, то на час звернення до територіального органу Пенсійного фонду України вона не досягла пенсійного віку 57 років, а тому не має права на призначення пенсії за віком. Відповідачем 2 правомірно відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Стосовно посилань представника позивача у позовній заяві на правові позиції, викладені Верховним Судом України у постановах від 21.11.2006 у справі № 21-1048во06, від 04.09.2015 у справі № 690/23/15-а та від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 та Верховним Судом у постановах від 27.02.2018 у справі № 344/9789/17, від 28.03.2018 у справі № 333/2072/17 та від 08.05.2018 у справі № 708/1022/17, то касаційні суди притримувалися правової позиції щодо документу, який підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ (посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи") та не формулювали висновок щодо інших підстав виникнення права на зниження пенсійного віку, зокрема, періоду проживання / роботи у зоні посиленого радіологічного контролю. Фабули інших справ № 588/538/16-а, № 398/3509/16-а, № 283/2537/16-а та № 357/10239/16-а, на які вказує представник позивача, також не є подібними фактичним обставинам у цій справі.

Отже, беручи до уваги встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Оскільки в позові відмовлено, то відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 243-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_11 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі, 3, місто Тернопіль, 46001, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вулиця Соборна 7А, місто Кропивницький, 25009, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 26 січня 2024 року.

Суддя Чепенюк О.В.