Справа № 260/5584/23
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2024-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/5584/23 пров. № А/857/20804/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційні скарги НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) та ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 року ухвалене суддею Скраль Т.В. у м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 260/5584/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача у якому просить суд:

- визнати протиправною відмову відповідача провести перерахунок та виплату матеріальної допомога на оздоровлення за 2016-2017 роки та додаткової грошової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 в період з січня 2016 року по лютий 2018 року, включно, з урахуванням в складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки та додаткової грошової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889, в період з січня 2016 року по лютий 2018 року, включно, з урахуванням в складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення;

- визнати протиправною відмову відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, на суми перерахованого грошового забезпечення, а саме матеріальної допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки та додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889, в період з січня 2016 року по лютий 2018 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати матеріальної допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки та додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889, в період з січня 2016 року по лютий 2018 року, за період з 01 січня 2016 року по день фактичної їх виплати, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ № 159 від 21.02.2001 року, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44.

13 жовтня 2023 року Закарпатський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким адміністративний позов задовольнив частково.

Визнав протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) щодо відмови ОСОБА_1 провести перерахунок та виплату матеріальної допомога на оздоровлення за 2016-2017 роки та додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889, в період з січня 2016 року по лютий 2018 року, включно, з урахуванням в складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.

Зобов`язав НОМЕР_1 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_2 ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки та додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889, в період з січня 2016 року по лютий 2018 року, включно, з урахуванням в складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.

Визнав протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) щодо відмови ОСОБА_1 нарахувати та виплатити компенсацію втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення на суми перерахованого грошового забезпечення, а саме матеріальної допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки та додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889, в період з січня 2016 року по лютий 2018 року.

Зобов`язав НОМЕР_1 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , за період з 01 січня 2016 року по день фактичної їх виплати компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати матеріальної допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки та додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889, в період з січня 2016 року по лютий 2018 року, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ № 159 від 21.02.2001 року.

У задоволенні інших позовних вимог відмовив.

Не погодившись з цим рішенням, його оскаржили позивач та відповідач, подавши апеляційні скарги.

Позивач у апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову та зазначає, що має право на компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44.

Відповідач у апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що суд не звернув увагу на ту обставину, що індексація не входить до складу грошового забезпечення для обчислення одноразової грошової допомоги на оздоровлення та щомісячної додаткової грошової винагороди.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї заяви виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що з 30 липня 2019 року позивач виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

03 листопада 2021 року Восьмий апеляційний адміністративний суд прийняв постанову у справі № 260/743/21, якою зобов`язав військову частину НОМЕР_3 вчинити дії щодо нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення (з врахуванням раніше виплачених сум), із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з травня 2008 року по березень 2012 - січень 2008 року, а також зобов`язав військову частину НОМЕР_2 вчинити дії щодо нарахування ОСОБА_1 (з врахуванням раніше виплачених сум) індексації грошового забезпечення в належному розмірі за період з березня 2012 року по лютий 2018 року із застосуванням базового місяця для обчислення індексу - січень 2008 року та за період з березень 2018 року по 01 серпня 2019 року із застосуванням базового місяця для обчислення індексу - березень 2018 року.

Індексація грошового забезпечення нарахована та виплачена позивачу 15 грудня 2021 року у сумі 119 773,49 грн.

18 червня 2023 року позивач звернувся до відповідача із запитом про надання публічної інформації, в якому просив здійснити перерахунок матеріальної допомоги на оздоровлення та додаткової грошової винагороди, із врахуванням у їх складі індексації грошового забезпечення, з одночасною компенсацією втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, на суми перерахованого грошового забезпечення.

21 червня 2023 року відповідач надав позивачу відповідь про те, що індексація грошового забезпечення не є складовою грошового забезпечення та не є розрахунковою величиною для визначення складових грошового забезпечення.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII), до складу грошового забезпечення входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 10-1 Закону № 2011-XII, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається грошова допомога на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ» № 889 від 22.09.2010 року (далі - Постанова № 889) встановлено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади плаваючого та льотного складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби та льотного складу внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 року № 16 постанову № 889 доповнено новою нормою, згідно з якою, виплата винагороди поширюється на усіх військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової військової служби) без урахування займаних ними посад.

Сторони не заперечують тієї обставини, що щомісячна додаткова грошова винагорода виплачувалось позивачу щомісяця з лютого 2013 року по день виключення зі списків військової частини. Це свідчить про її систематичний характер.

У постанові від 21 грудня 2021 року по справі № 820/3423/18 Верховний Суд зробив висновок, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг.

Тому індексація грошового забезпечення включається для обрахунку як допомоги на оздоровлення, так і щомісячної додаткової грошової винагороди, оскільки входить до складу грошового забезпечення. Отже, відповідач протиправно не врахував індексацію грошового забезпечення при обчисленні та виплаті позивачу за час служби допомоги на оздоровлення виплаченої у 2016-2017 роках та щомісячної додаткової грошової винагороди з січня 2016 року по лютий 2018 року.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідач, при виплаті позивачу допомоги на оздоровлення у 2016-2017 роках та щомісячної додаткової грошової винагороди з січня 2016 року по лютий 2018 року, зобов`язаний був здійснити її обрахунок із врахуванням індексації грошового забезпечення.

Отже, суд першої інстанції зробив вірний висновок про задоволення позовних вимог щодо перерахунку матеріальної допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки та додаткової грошової винагороди за період з січня 2016 року по лютий 2018 року, включно, з урахуванням в складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.

Що стосується позовних вимог про:

- визнання протиправною відмови відповідача нарахувати та виплатити позивачу, за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, на суми перерахованого грошового забезпечення, а саме матеріальної допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки та додаткової грошової винагороди, в період з січня 2016 року по лютий 2018 року;

- зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу, за період з 01 січня 2016 року по день фактичної їх виплати, компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати матеріальної допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки та додаткової грошової винагороди, за період з січня 2016 року по лютий 2018 року.

Відповідно до частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Статтею 1 Закону України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) передбачено те, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі статтею 2 Закону № 2050-ІІІ, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

За змістом статті 3 Закону № 2050-ІІІ, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до статті 4 даного Закону, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Пунктами 2, 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 (далі - Порядок № 159) передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.

Системний аналіз даних положень дає змогу дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 134/89/16-а, від 10.02.2020 у справі № 134/87/16-а, від 05.03.2020 у справі №140/1547/19.

Апеляційний суд встановив те, що, на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року у справі № 260/743/21, відповідач виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 29.03.2012 року по 01.08.2019 року в сумі 119773,49 грн.

Тобто, відповідач порушив строки виплати індексації грошового забезпечення позивача, за період з 29.03.2012 року по 01.08.2019 року, заборгувавши позивачу за цей період 119773,49 грн.

Цю заборгованість відповідач виплатив 15.12.2021 року.

Однак, як встановив апеляційний суд із позовної заяви, позивач не просить виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати вказаної індексації за період з 29.03.2012 року по 01.08.2019 року.

Позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача та зобов`язати його виплатити компенсацію втрати частини доходів, за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати, у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, на суми перерахованого грошового забезпечення, а саме матеріальної допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки та додаткової грошової винагороди за період з січня 2016 року по лютий 2018 року та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати матеріальної допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки та додаткової грошової винагороди за період з січня 2016 року по лютий 2018 року.

Проаналізувавши позовні вимоги щодо виплати компенсації втрати частини доходів, апеляційний суд вважає, що ці вимоги є передчасними, оскільки відповідач ще не виплатив перераховану допомогу на оздоровлення та щомісячну додаткову грошову винагороду, а тому немає підстав вважати, що відповідач порушить право позивача на виплату компенсації втрати частини доходів при виплаті перерахованої допомоги на оздоровлення та щомісячної додаткової грошової винагороди.

Тому необхідно відмовити в задоволенні позовних вимог про:

- визнання протиправною відмови відповідача нарахувати та виплатити позивачу, за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, на суми перерахованого грошового забезпечення, а саме матеріальної допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки та додаткової грошової винагороди, в період з січня 2016 року по лютий 2018 року;

- зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу, за період з 01 січня 2016 року по день фактичної їх виплати, компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати матеріальної допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки та додаткової грошової винагороди, за період з січня 2016 року по лютий 2018 року.

Отже, суд зробив помилковий висновок про задоволення вказаних позовних вимог.

Що стосується компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44, при виплаті перерахованих сум матеріальної допомоги на оздоровлення та додаткової грошової винагороди, то апеляційний суд зазначає, що ця правова норма передбачає грошову компенсацію утриманого із виплаченого грошового забезпечення податку з доходів фізичних осіб для громадян, які мають статус військовослужбовця.

Пунктом 4 вказаного Порядку визначено, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Зважаючи на те, що суми матеріальної допомоги на оздоровлення та додаткової грошової винагороди не перераховані та невиплачені, то немає підстав вважати, що відповідач порушить право позивача на компенсацію податку з доходів фізичних осіб при виплаті вказаних видів грошового забезпечення позивача.

Отже, у задоволенні позовної вимоги про компенсацію позивачу сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44, при виплаті перерахованих сум матеріальної допомоги на оздоровлення та додаткової грошової винагороди необхідно відмовити, як передчасної.

З цього приводу суд першої інстанції зробив вірний висновок.

Підводячи підсумок наведеного, апеляційний суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково, шляхом:

- визнання протиправними дій НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) щодо відмови ОСОБА_1 провести перерахунок та виплату матеріальної допомога на оздоровлення за 2016-2017 роки та додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889, в період з січня 2016 року по лютий 2018 року, включно, з урахуванням в складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення;

- зобов`язання НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки та додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889, в період з січня 2016 року по лютий 2018 року, включно, з урахуванням в складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права при вирішенні позовних вимог щодо виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, на суми перерахованого грошового забезпечення, а саме матеріальної допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки і додаткової грошової винагороди за період з січня 2016 року по лютий 2018 року та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати матеріальної допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки та додаткової грошової винагороди за період з січня 2016 року по лютий 2018 року.

Апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині такими, що спростовують висновки суду першої інстанції, а тому її необхідно задовольнити частково, водночас, рішення суду першої інстанції в цій частині необхідно скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог про:

- визнання протиправною відмови відповідача нарахувати та виплатити позивачу, за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати, компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, на суми перерахованого грошового забезпечення, а саме матеріальної допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки та додаткової грошової винагороди за період з січня 2016 року по лютий 2018 року;

- зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу, за період з 01 січня 2016 року по день фактичної їх виплати, компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати матеріальної допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки та додаткової грошової винагороди за період з січня 2016 року по лютий 2018 року.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення, в частині задоволення позову про:

- визнання протиправними дій НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) щодо відмови ОСОБА_1 провести перерахунок та виплату матеріальної допомога на оздоровлення за 2016-2017 роки та додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889, в період з січня 2016 року по лютий 2018 року, включно, з урахуванням в складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення;

- зобов`язання НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки та додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889, в період з січня 2016 року по лютий 2018 року, включно, з урахуванням в складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення;

та в частині відмови в задоволенні позову про:

- компенсацію позивачу сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44, при виплаті перерахованих сум матеріальної допомоги на оздоровлення та додаткової грошової винагороди.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги відповідача щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови провести перерахунок та виплату матеріальної допомога на оздоровлення за 2016-2017 роки та додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889, в період з січня 2016 року по лютий 2018 року, включно, з урахуванням в складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення та зобов`язання вчинити відповідні дії безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції в цій частині, а тому апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції, в цій частині, без змін.

Також апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги позивача щодо зобов`язання відповідача здійснити компенсацію позивачу сум податку з доходів фізичних осіб, при виплаті перерахованих сум матеріальної допомоги на оздоровлення та додаткової грошової винагороди такими, що не спростовують висновків суду в цій частині, а тому апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2022 року в справі № 380/11749/22 скасувати в частині задоволення позовних вимог про:

- визнання протиправною відмови НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати, компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, на суми перерахованого грошового забезпечення, а саме матеріальної допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки та додаткової грошової винагороди за період з січня 2016 року по лютий 2018 року;

- зобов`язання НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , за період з 01 січня 2016 року по день фактичної їх виплати, компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати матеріальної допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки та додаткової грошової винагороди, за період з січня 2016 року по лютий 2018 року.

Прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог про:

- визнання протиправною відмови НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати, компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, на суми перерахованого грошового забезпечення, а саме матеріальної допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки та додаткової грошової винагороди за період з січня 2016 року по лютий 2018 року;

- зобов`язання НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , за період з 01 січня 2016 року по день фактичної їх виплати, компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати матеріальної допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки та додаткової грошової винагороди, за період з січня 2016 року по лютий 2018 року.

У іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2022 року в справі № 380/11749/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених статтею 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель

Постанова складена 25.01.2024 року