Справа № 420/13577/23
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2024-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/13577/23
Перша інстанція: суддя Хом`якова В.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 1 листопада 2023р. по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2023р. ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області, Державної служби України з безпеки на транспорті, у якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) №ПШ 019474 від 22.05.2023р. про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000грн.;

- скасувати постанову №ПШ 019474 Державної служби України з безпеки на транспорті Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області та визнати такою, що не підлягає виконанню;

- визнати висновки, зроблені в акті №353383 щодо порушення ФОП ОСОБА_1 вимог ст.ст.48, 60 ЗУ "Про автомобільний транспорт" помилковими.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у травні 2023р. посадовою особою відповідача відносно нього було прийнято оскаржувану постанову про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000грн.

Позивач зазначає, що він не є суб`єктом правопорушення і не може нести відповідальність відповідно до ст.48,60 ЗУ «Про автомобільний транспорт», якими керувався начальник відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області при винесенні постанови №ПШ 019474.

Позивач вказує, що він керував власним автомобілем та у власних цілях, з висновками акту перевірки не погоджувався, про що в акті зробив окрему відмітку. Також, позивачем були надані 6.04.2023р. пояснення (заперечення) щодо акту №353383 в електронному вигляді та на паперовому носії, в яких зазначено, що позивач транспортував своє особисте майно у власних цілях (походження майна було підтверджено наданими в ході перевірки документами) та на власному транспорті MAN BR 0393 AM, тобто він не надавав послуги та не був «автомобільним перевізником» у визначенні ЗУ «Про автомобільний транспорт» та «Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів».

Також, позивач зазначив, що 18.04.2023р. він отримав запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення. 24.04.2023р. позивач прибув до Відділу державного контролю (нагляду) у Одеській області, працівник Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби з безпеки на транспорті почав розгляд справи з відеофіксацією. В ході розгляду позивач особисто озвучив свої заперечення, та наполягав на помилковості висновків акту. Працівником Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області в усній формі було озвучено рішення про відтермінування справи через необхідність додаткових консультацій для прийняття остаточного рішення. Позивача не було ознайомлено з протоколом засідання. 18.05.2023р. позивач отримав друге запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення від 5.05.2023р., за яким прибув у вказаний час 22.05.2023р.. Той же працівник відділу державного нагляду (контролю) Державної служби з безпеки на транспорті в усній формі, повідомив, що розгляд справи в черговий раз відкладається.

В подальшому, 1.06.2023р. позивач поштою отримав постанову про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу №ПШ 019474 від 22.05.2023р. Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 22.05.2023р. з додатковим листом, в якому вказано про неявку позивача в зазначений час та розгляд справи без його участі. Отже, позивач вважає, що відповідачем повністю проігноровані надані в письмовій та усній формі пояснення (заперечення). Крім того, позивач вказував на помилки в постанові щодо невірного ідентифікаційного коду замість .

Посилаючись на вказане просив позов задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 1 листопада 2023р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті №ПШ 019474 від 22.05.2023р. про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000грн..

В решті вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 2684грн. судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті подано апеляційну скаргу, в якій просили рішення суду скасувати та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу прийнята з порушенням норм законодавства та без встановлення усі обставин, оскільки в даному випадку штраф передбачено за відсутність протоколу повірки та адаптації тахографа при наданні послуг з перевезення вантажів. Проте, відповідачем та матеріалами справи не доведено того, що позивач у перевіряємий період надавав послуги з перевезення вантажів, а навпаки підтверджено те, що позивач перевозив вантаж для власних потреб власними засобами, без залучення безпосередніх перевізників.

Вирішуючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи та сторонами під час апеляційного розгляду, що 28.03.2023р. посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області здійснено рейдову перевірку на автодорозі М-15 (км 121.125) , при проведенні автомобіля MAN держномер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 та під керуванням ОСОБА_1 , складено акт за №353383, в якому зафіксовані порушення вимог ст.48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», перевезення вантажів за відсутності на момент перевірки документів, визначених ст.48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме : протоколу перевірки та адаптації тахографа до ТЗ.

Водій ОСОБА_1 підписав акт із запереченнями про те, що: «не згодний з висновком інспектора, пояснення подам в письмовому виді».

6.04.2023р. позивач подав до Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області пояснення (заперечення) до акту перевірки за №353383, в яких зазначив, що повідомив інспектору про транспортування власного особистого майна на власному транспорті, тобто не був автоперевізником в розумінні ЗУ «Про автомобільний транспорт».

Позивач отримав запрошення на розгляд справи 24.04.2023р. про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення від 7.04.2023р.. В подальшому, 24.04.2023р. позивач прибув до Відділу державного контролю (нагляду) у Одеській області, але розгляд справи про порушення був відкладений.

18.05.2023р. позивач отримав друге запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт від 5.05.2023р., за яким прибув 22.05.2023р. до Відділу у вказаний час. Як стверджує позивач, працівник відділу державного нагляду (контролю) Державної служби з безпеки на транспорті в усній формі, повідомив йому, що розгляд справи в черговий раз відкладається.

1.06.2023р. позивач поштою отримав постанову про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу за №ПШ 019474 від Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 22.05.2023р. із супровідним листом, в якому вказано про неявку представника позивача в зазначений час та розгляд справи без його участі.

В подальшому, у відзиві на позовну заяву відповідач повідомив про допущену помилку в супровідному листі щодо відсутності позивача під час розгляду справи про порушення ЗУ «Про автомобільний транспорт».

Так, встановлено, що у постанові вказаний ідентифікаційний код ОСОБА_1 НОМЕР_2 замість правильного - .

На підставі встановлених порушень в акті перевірки, начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби з безпеки на транспорті прийнято постанову від 22.05.2023р. за №ПШ 019474 про застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення ч.1 абз.3 ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт» у сумі 17 000грн..

Позивач вважає вказану постанову протиправною та незаконною, у зв`язку із чим звернувся в суду із даним позовом.

Перевіряючи правомірність та законність оскаржуваних рішень відповідача, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх протиправність та скасування, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані ЗУ «Про автомобільний транспорт» за №2344-ІІІ, Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, яке затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №340 від 7.06.2010р., Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, яка затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24.06.2010р., Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою КМУ від 8.11.2006рю за №1567 (надалі Порядок №1567).

Відповідно до абз.4 п.1 постанови КМУ від 10.09.2014р. за №442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.

Приписами п.1, пп.2, 15, 27 п. 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою КМУ від 11.02.2015р. за №103 (надалі - Положення), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному транспорті, здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

У відповідності до п. 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Положеннями п.3,4 Порядку №1567 встановлено, що рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Згідно із п.14,15 Порядку №1567, рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт. Під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених ст.39 і 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Положеннями п.20-22 Порядку №1567 передбачено, що виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3. Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акту) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності). У разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.

У відповідності до ч.12 ст.6 ЗУ «Про автомобільний транспорт» (надалі - Закон №2344-III) державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Приписами ст.18 Закону №2344-III визначено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані:

- організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;

- здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;

- забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;

- здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків i включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Згідно з положеннями статті 34 Закону №2344-III автомобільний перевізник повинен, зокрема: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати безпеки дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацію на перевезення пасажирів.

Положеннями ст.48 Закону №2344-ІІІ передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Отже, приписами законодавства передбачено, що перелік документів, які мають бути надані до перевірки не є виключним та може визначатися й іншими нормативними актами.

За правилами ст.18 Закону №2344-ІІІ, з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Під час здійснення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом посадовими особами відповідача встановлено порушення, відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону №2344-III, здійснення перевезення вантажів за відсутності документів, визначених ст.48 Закону №2344-11, а саме: протоколу перевірки та адаптації тахографа.

Відповідно до приписів абз.3 ч.1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Приписами ст.1 Закону №2344-ІІІ визначено, що автомобільний перевізник це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

При цьому, особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку встановлюються Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 7.06.2010р. за №340 (надалі - Положення №340). Пунктом 1.3. Положення №340 визначено, що воно поширюється на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Згідно п.7.1. Положення №340 органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України. Відповідно до вимог п. 6.1. Положення №340, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Зі змісту даної статті вбачається обов`язок обладнання вантажного автомобіля з повною масою понад 3,5 тонн діючим та повіреним тахографом.

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що порядок такого облаштування передбачено законодавством лише для осіб, які надають послуги з перевезення (а не здійснюють його для власних потреб).

Положеннями п.1.3. Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010р. за №385 (надалі - Інструкція №385) передбачено, що вона поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі). За визначеннями, наведеними у пункті 1.4 Інструкції № 385, контрольний пристрій (тахограф) - це обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

Відповідно до п.2.6, 2.7 Інструкції №385, пункти сервісу тахографів (ПСТ) виконують перевірку та адаптацію тахографів до транспортних засобів відповідно до вимог ЄУТР періодично кожні два роки, а також у разі: установлення або заміни тахографа; ремонту тахографа; зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу; якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломб, накладених на його складові, під час установлення або адаптації або у разі зміни конструкції автотранспортного засобу, що може вплинути на роботу тахографа.

За результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу ПСТ оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу за формою, наведеною в додатку І. ПСТ надає один примірник зазначеного протоколу перевізнику, а другий залишає собі і зберігає разом з тахокартою або у разі цифрового тахографа - з роздруківкою та електронними файлами, що підтверджують достовірність наведених у протоколі даних. Протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу зберігають протягом трьох років з дати проведення робіт.

Згідно п.3.3. Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, зокрема, має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що законодавством не передбачено іншого порядку повірки та адаптації тахографів, окрім вищевказаного.

Положення Закону №2344-III визначають можливість застосування штрафів до осіб, які порушують визначені законодавством вимоги. За визначеннями, наведеними у ст.1 ЗУ «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Приписами абз.3 ч.1 Закону №2344-III визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону.

Що стосується посилань апелянта на наявність на момент перевірки ТТН №46360, то судова колегія вважає такі посилання необґрунтованими, оскільки вказане не підтверджено документально. Копії зазначеної ТТН не надано, в акті перевірки від 28.03.2023р. також не зазначено наявності ТТН, або дорожнього листа, або іншого документа про перевезення вантажу.

При цьому, порядок облаштування транспортного засобу тахографом передбачено законодавством лише для осіб, які надають послуги з перевезення вантажів та пасажирів.

Апеляційний суд зазначає, що факт того, що ФОП ОСОБА_1 має право займатись перевезеннями вантажів не означає, що саме 28.03.2023р. позивач здійснював підприємницьку діяльність при перевезенні вантажу. А законодавець, хоч і передбачив наявність обов`язку обладнання транспортного засобу тахографом, проте, не визначив процедури дотримання цього обов`язку для категорії осіб, які не надають послуги з перевезення вантажів, а перевозять вантаж для власних потреб власними засобами, без залучення безпосередніх перевізників.

Положеннями абз.3 ч.1 ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт» передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, судова колегія вважає, що штраф передбачено за відсутність протоколу повірки та адаптації тахографа при наданні послуг з перевезення вантажів. Проте, як вже зазначалося вище, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач в день перевірки надавав послуги з перевезення вантажів.

Враховуючи вищевказане, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем протиправно прийнято постанову №ПШ 019474 від 22.05.2023р. про застосування до позивача штрафу, передбаченого ст.48 та абазом 3 частини першої статті 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт» у розмірі 17 000грн..

У постанові від 22.05.2020 (справа № 825/2328/16) Верховний Суд досліджував питання щодо наслідків порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень. Так, зокрема, Верховний Суд виснував, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення. Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі). Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом. Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності та пояснення сторін по справі, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в даному випадку наявні законні підстави для задоволення позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 1 листопада 2023р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: І.О. Турецька

О.А. Шевчук