Справа № 460/48349/22
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2024-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/48349/22 пров. № А/857/22417/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Гудима Л.Я., Качмара В. Я.,

з участю секретаря судового засідання Єршової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 року у справі №460/48349/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Махаринцем Д.Є. у м. Рівне Рівненської області у відкритому судовому засіданні 16 жовтня 2023 року, дата складення повного тексту судового рішення 16 жовтня 2023 року), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі також ГУ ДПС, відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у відмові визнання податкового боргу на загальну суму 242569,50грн безнадійним податковим боргом, що підлягає списанню;

- зобов`язати відповідача визнати податковий борг на загальну суму 242569,50грн безнадійним боргом, що підлягає списанню та списати його.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив позивач, оскільки вважає таке незаконним, прийнятим з неповним з`ясуванням обставин справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 року скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що суд першої інстанції застосував нормативно-правовий акт, який втратив чинність. Звертає увагу на те, що оскільки виконавчий документ 17 грудня 2021 року повернуто стягувачу, то вжиття заходів щодо стягнення податкового боргу є неможливим.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до частини другої статті 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21.10.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив прийняти рішення про визнання податкового боргу визначеного актом перевірки від 01.12.2014 № 00209/1712-1700 та податковими повідомленнями-рішеннями від 23.12.2014 №№ 002281700, 002291700 на загальну суму 242569,50 грн. безнадійним податковим боргом та списати його.

Листом від 04.11.2022 № 10644/617-00-13-03-04 відповідач повідомив позивача про те, що підстави для списання безнадійного боргу відсутні.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що податковий борг позивача у розмірі 242569,50 грн. правомірно не було визнано контролюючим органом безнадійною заборгованістю.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку суду апеляційної інстанції, відповідають нормам процесуального права та фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України (далі також - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Визначення поняття податкового боргу надано у підпункті 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, згідно з яким податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений ПК України строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному ПК України.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Відповідно до підпункту «а» підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК України безнадійна заборгованість це заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Питання списання безнадійного податкового боргу врегульоване статтею 101 ПК України.

Списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг (пункт 101.1 статті 101 ПК України).

Згідно з підпунктом 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 101.2 ПК України під терміном «безнадійний» розуміється податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 вказаного Кодексу.

Пунктом 102.4 статті 102 ПК України встановлено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 вказаного Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

У пункті 101.5 статті 101 ПК України передбачено, що контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Міністерство фінансів України наказом 28.07.2022 № 220, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.08.2022 № 908/38244, затвердило Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків (далі також - Порядок № 220, у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту 5 пункту 2 розділу II Порядку № 220 безнадійним податковим боргом є податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 глави 9 розділу II Кодексу, - станом на дату прийняття рішення керівником (його заступником або уповноваженою особою) територіального органу ДПС.

Згідно з пунктами 1, 5, 6 розділу IIІ Порядку № 220 у випадках, передбачених підпунктами 1-5, 7, 8 пункту 2 розділу II цього Порядку, за результатами розгляду документів, необхідних для підтвердження безнадійності податкового боргу, керівник (його заступник або уповноважена особа) територіального органу ДПС за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком до цього Порядку.

Рішення про списання безнадійного податкового боргу складається у двох примірниках: перший - для платника податків, другий - для територіального органу ДПС. Неотриманий платником податків примірник рішення зберігається у територіальному органі ДПС.

Структурний підрозділ територіального органу ДПС, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем кварталу.

Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІКС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

Таким чином, зі змісту вищенаведених норм Порядку № 220 слідує, що списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно.

Колегія суддів визнає слушними доводи суду першої інстанції про те, що у разі, коли контролюючий орган ініціював до стягнення податкового боргу до закінчення цього строку давності, цей податковий борг не підпадає під визначення «безнадійного», що зазначене у підпункті 101.2.3 пункту 101.2 статті101 ПК (податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом), тому у разі його стягнення за рішенням суду, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, строк його стягнення може встановлюватись тільки до повного погашення заборгованості або до визнання його безнадійним тільки у випадках, передбачених підпунктами 101.2.1, 101.2.2, 101.2.4, 101.2.5 пункту 101.2 статті 101 ПК України.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13 грудня 2023 року у справі № 804/3830/17 та, відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, підлягає врахуванню апеляційним судом при вирішенні спірних правовідносин.

З матеріалів справи установлено, що контролюючий орган ініціював процедуру стягнення з позивача податкового боргу шляхом звернення до суду з позовом саме у межах 1095 днів.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 01.10.2015 у справі № 817/3025/15 стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму податкового боргу зі сплати пені за порушення розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, невиконання зобов`язань та штрафних санкцій за порушення вимог законодавства у розмірі 242569,50грн.

Таким чином, податковий борг позивача у розмірі 242569,50грн стягується за рішенням суду, яке набрало законної сили та в силу приписів статті 129-1 Конституції України є обов`язковим до виконання.

Колегія суддів звертає також увагу на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 20 червня 2023 року у справі № 813/135/16, відповідно до якого законодавством не визначено термінів, за межами яких виконання судового рішення про стягнення податкового боргу має бути припинене, і тривалість процедури стягнення боргу не впливає на право стягнення.

У вказаній постанові касаційний суд не погодився з доводом касаційної скарги, що наявність або відсутність невиконаних судових рішень про стягнення податкового боргу не перешкоджає у визнання його безнадійним.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що грошове зобов`язання позивача зі сплати 242569,50грн, визначене постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 01.10.2015 у справі №817/3025/15, не є податковим боргом, стосовно якого минув строк давності встановлений статтею 102 ПК України (безнадійним боргом).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз зазначеної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

У розрізі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що контролюючим органом правомірно не було визнано безнадійною заборгованістю податковий борг позивача у розмірі242569,50грн.

Аналіз вимог чинного законодавства та встановлених обставин у справі, враховуючи подані сторонами документи, дає підстави суду апеляційної інстанції для висновку про необґрунтованість вимог позовної заяви.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами позивача в частині покликання судом першої інстанції на нормативно-правовий акт, що втратив чинність на момент вирішення спору у суді першої інстанції, а саме Наказ Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 577 Про затвердження Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків (далі також Порядок № 577), на підставі Наказу Міністерства фінансів № 220 від 28.07.2022.

Згідно статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

У свою чергу в пункті 2 Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року у справі № 1-рп/99 зазначено, що частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

За таких обставин суд приходить до висновку, що на час звернення позивача із заявою про визнання податкового боргу безнадійним (21.10.2022) Порядок № 577 був нечинним (з 23.08.2022).

Разом з тим, таке покликання суду першої інстанції на нечинний нормативно-правовий акт не призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з частиною четвертою статті 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, проте помилково керувався нормативно-правовим актом, що втратив чинність на момент виникнення спірних правовідносин, то рішення суду першої інстанції підлягає зміні в резолютивної частини.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 317, 321, 325, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 року у справі № 460/48349/22 змінити в частині його мотивів.

В іншій частині оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 26.01.2024