Справа № 420/4079/23
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/4079/23
Головуючий І інстанції: Єфіменко К.С.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів - Коваля М.П., Скрипченка В.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі заяву позивача про розподіл судових витрат у справі за апеляційною скаргою Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області на судове рішення у справі за адміністративний позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
28.02.2023р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ТУ ССО у Одеській області, в якому просив суд:
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.05.2023р. позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ТУ ССО у Одеській області, яка виразилася у не нарахуванні та невиплаті позивачу додаткової винагороди у розмірі - 30000 грн. за кожен місяць служби за період часу з 24.02.2022р. по 18.07.2022р., а з 19.07.2022р. по 31.01.2023р. - у розмірі до 30000 грн. пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць. Зобов`язано ТУ ССО у Одеській області нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у розмірі 30000 грн. за кожен місяць служби за період часу з 24.02.2022р. по 18.07.2022р., а з 19.07.2022р. по 31.01.2023р. по день ухвалення судового рішення - у розмірі до 30000 грн. пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції, ТУ ССО у Одеській області 22.06.2023р. подало апеляційну скаргу.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2024р. апеляційну скаргу відповідача - залишено без задоволення, а рішення суду 1-ї інстанції від 23.05.2023р. - без змін.

Оскільки під час апеляційного перегляду даної справи судом не було вирішено питання про судові витрати на правничу допомогу, 16.01.2024р. позивач звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у цій справі та, відповідно, проведення розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із апеляційним розглядом даної справи, а саме витрат на правничу допомогу адвоката у сумі - 13000 грн.

За правилами ч.3 ст.252 КАС України, додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, т.б. в даному випадку, в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши зміст ухваленого у цій справі судового рішення та доводи заяви про розподіл судових витрат, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Підстави та умови, за яких суд може ухвалити додаткове судове рішення, безпосередньо визначені у ст.252 КАС України, згідно з ч.1 якої, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення (ч.2 ст.252 КАС України).

Так, як передбачено ст.16 КАС України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

За приписами ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно ж до положень ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в т.ч. гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт; 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в т.ч. впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено положеннями ч.ч.1,7 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч.9 ст.139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в т.ч. чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження чи заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, кількість витраченого адвокатом часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Окрім того, варто зазначити, що у відповідності до п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява №58442/00), суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Тобто, при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерієм розумності їхнього розміру, виходячи із конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Слід звернути увагу на те, що правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні врегульовано Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 вищевказаного Закону, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За змістом ст.ст.27,30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати та умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що адвокатський гонорар може існувати у двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення, а саме: при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

У п.3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009р. №23-рп/2009 визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів та звернень, довідок, заяв, скарг, а також здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі №755/9215/15-ц).

Так, як встановлено з матеріалів справи, з метою захисту своїх законних прав та інтересів між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Фальковським А.О. було укладено Договір про надання правової допомоги від 26.02.2023р. за №328(а), предметом якого є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані з захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів (п.1.1 цього Договору).

У відповідності до п.2.1.1 цього Договору, адвокат зобов`язається надати правову допомогу, в тому числі, за окремими дорученнями клієнта, які оформлюються Додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно з п.4.2 Договору, порядок розрахунків, розмір гонорару може визначатися Додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною Договору.

Так, додатковою угодою від 26.12.2023р. №1 до договору про надання правової допомоги від 26.02.2023р. №328(а) визначено, що оплата послуг з представництва інтересів у суді апеляційної інстанції сплачується клієнтом у розмірі 13000 грн. Адвокат надає клієнту акт приймання-передачі наданої правової допомоги, в якому визначається зміст наданої правової допомоги, розмір гонорару, який підлягає сплаті відповідно до умов Договору, додаткові витрати, які були понесені адвокатом понад узгоджену суму гонорару.

Аналогічна вартість послуг зазначена в акті виконаних робіт (наданих послуг) від 16.01.2024р., за яким також вбачається, що адвокатом було надано наступні послуги (всього витрачено часу: 780 хв.):

- правовий аналіз апеляційної скарги, формування правової позиції з урахуванням практики Верховного Суду - 180 хв.

- складання відзиву на апеляційну скаргу - 240 хв.

- складання клопотання про поновлення провадження по справі - 60 хв.

- складання клопотання про поновлення провадження по справі - 60 хв.

- складання заяви про докази понесення позивачем витрат - 60 хв.

- складання заперечення на клопотання про зупинення у справі до набрання чинності рішення Верховного Суду у зразковій справі №260/3564/22 - 120 хв.

- складання клопотання про поновлення провадження по справі - 60 хв.

На переконання колегії суддів надані позивачем документи дійсно дозволяють встановити зміст наданих йому послуг та їх загальну вартість.

У той же час, при вирішенні питання розподілу витрат, пов`язаних із правовою допомогою адвоката, судова колегія звертає увагу на те, що справа даної категорії, відповідно до предмету спору, є справою «незначної» складності, розгляд якої здійснювався як у суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції в порядку письмового провадження (без виклику сторін) за наявними у ній матеріалами. При цьому, колегією суддів проаналізовано та враховано відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень, за даними якого має місце оприлюднення численних судових рішень судів різних інстанцій з аналогічного предмету спору і подібними мотивами тим, що приведені і в даній позовній заяві, що, на переконання колегії суддів, значно спрощувало роботу адвоката при підготовці відзиву на апеляційну скаргу.

При цьому, підготовка цієї справи в суді апеляційної інстанції також не вимагала занадто великого обсягу аналітичної й технічної роботи, та витраченого адвокатом часу - 7 год. на складення відзиву, який фактично викладений на 4-х сторінках, що свідчить про явне завищення розміру правової допомоги за складання такого відзиву на апеляційну скаргу та, як наслідок, необхідність зменшення розміру судових витрат, що заявлені позивачем до стягнення. Аналогічно, суд апеляційної інстанції оцінює і надані адвокатом (аналогічні за своїм змістом) клопотання про поновлення провадження у справі, складення яких беззаперечно не потребувало 3 год. роботи представника позивача.

Більш того, колегія суддів враховує і той факт, що 06.04.2023р. Верховним Судом розглянуто «зразкову» справу №260/3564/22, предметом позову якої були, відповідно, позовні вимоги про визнання протиправними дій (бездіяльності) ТУ ССО щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінетів Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022р. №168, зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити таку винагороду, починаючи з 24.02.2022р. (стягнення з відповідача суми додаткової винагороди за певний період).

Судова колегія не оспорює права адвоката самостійно визначати гонорар, однак, у даному випадку, не може вважати, що при встановленні такого розміру гонорару врахована складність даної справи та інші істотні обставини. Наявні у матеріалах справи документи на обґрунтування понесених витрат на правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі (13000 грн.) з іншої сторони у справі, оскільки відповідний розмір має відповідати критерію «розумної необхідності» таких витрат.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, конкретні обставини справи, приписи ч.5 ст.134 і п.2 ч.9 ст.139 КАС України, несуттєву складність справи, яка, у свою чергу, не мала публічного інтересу, характер та обсяг виконаної адвокатом роботи в суді апеляційної інстанції, а також виходячи з критерію розумності, пропорційності та співмірності розподілу судових витрат на правничу допомогу, суд апеляційної інстанції вважає, що понесені позивачем витрати (13000 грн.) є неспівмірними, належним чином необґрунтованими та явно завищеними.

В обсязі встановлених обставин, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для їх зменшення та стягнення з ТУ ССО у Одеській області на користь ОСОБА_1 судових витрат у загальному розмірі - 2000 грн., що відповідає вимогам «розумності» та «співмірності».

Суд апеляційної інстанції вкотре наголошує на тому, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються та не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 30.01.2023р. №910/7032/17).

Керуючись ст.ст.131,134,139,252,311,328,329,331 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про проведення розподілу судових витрат у справі - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на правничу допомогу у сумі - 2000 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок).

У стягненні решти суми витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткової постанови виготовлено: 24.01.2024р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: М.П. Коваль

В.О. Скрипченко