Справа № 588/1509/23
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2024-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 р.Справа № 588/1509/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Шаповал В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 21.11.2023, головуючий суддя І інстанції: Огієнко О.О, м. Тростянець, повний текст складено 21.11.23 по справі № 588/1509/23

за позовом ОСОБА_1

до Начальника Охтирського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Думчикова Андрія Анатолійовича

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до Тростянецького районного суду Сумської області з позовною заявою до Начальника Охтирського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_2 , в якій просить суд: скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №73/2023 від 12.05.2023 року, винесену начальником Охтирського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Думчиковим Андрієм Анатолійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП і накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн., а провадження у справі закрити; стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 21.11.2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 21.11.2023 року та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні послався на покази свідка ОСОБА_3 , який в свою чергу є зацікавленою особою і його покази мають ґрунтуватись на доказах. Однак, жодним документом з боку відповідача не доведено, що повістку позивач отримав о 15:30. Відмітки про час отримання повістка не містить. Вказує, що суд в оскаржуваному рішенні зазначив, що позивач мав можливість прибути в інший час за повісткою, але в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення та в постанові за наслідками розгляду адміністративної справи чітко зазначено, що позивач не з`явився за викликом до першого відділу Охтирського РТЦК та СП на 16 год. 00 хв. 11.04.2023 згідно врученої повістки у зв`язку з мобілізацією для визначення призначення на особливий період, що є порушенням ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Стверджує, що судом не надано аналізу обставинам невідповідності повістки вимогам до її заповнення. Наголошує, що відповідачем не були забезпечені процесуальні гарантії прав позивача, як особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді справи. Розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП у його відсутності не тільки грубо суперечить вимогам чинного законодавства, але й позбавило особу можливості реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП, в тому числі право на захист.

Відповідач по справі не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст.304 КАС України.

Відповідно до ст.268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

ОСОБА_1 отримав копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду, судову повістку, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.

Також, учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені за номерами телефонів, що підтверджується телефонограмами.

Судом оприлюднено на веб-порталі судової влади України відповідну ухвалу про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні підтримувала доводи апеляційної скарги позивача, просила суд апеляційної інстанції задовольнити вимоги у повному обсязі.

При розгляді справи у судовому засіданні оголошено перерву до 15:00.

Після оголошення перерви у судовому засіданні учасники справи, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися.

Апеляційний розгляд справи продовжено у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.09.2015 №23 зарахований до оперативного резерву першої черги військовозобов`язаних запасу.

11.04.2023 ОСОБА_1 вручена повістка про виклик до першого відділу Охтирського РТЦК та СП на 16 год. 00 хв. 11.04.2023.

12.04.2023 начальником першого відділу Охтирського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_4 направлено звернення до відділення поліції №1 (м. Тростянець) Охтирського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області щодо доставлення громадян, які порушують законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, встановлені правила військового обліку для складання протоколів про адміністративні правопорушення, зокрема ОСОБА_1 .

10.05.2023 відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210-1 КУпАП.

Згідно даного протоколу, 10.05.2023 о 16 год. 20 хв. установлено факт неявки ОСОБА_1 за викликом до першого відділу Охтирського РТЦК та СП на 16 год. 00 хв. 11.04.2023 згідно врученої повістки у зв`язку з мобілізацією для визначення призначення на особливий період, що є порушенням ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Також у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 перебуває в оперативному резерві № 1 першого відділу Охтирського РТЦК та СП. Крім того, з 12.04.2023 ОСОБА_1 перебував у розшуку відділення поліції №1 м.Тростянець.

Із вказаним протоколом позивач ознайомлений та виклав свої письмові пояснення про те, що повістку вручено з порушенням (не була виписана заздалегідь, виписана повістка на лавочці).

Також, ОСОБА_1 повідомлено про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться об 11 год. 30 хв. 12.05.2023.

12.05.2023 начальником Охтирського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Думчиковим Андрієм Анатолійовичем винесена постанова №73/2023 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 3400 грн. у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП.

За змістом вказаної постанови, ОСОБА_1 не з`явився за викликом на 16 год. 00 хв. 11.04.2023 згідно врученої повістки до першого відділу Охтирського РТЦК та СП без поважних причин у зв`язку з мобілізацією для визначення його призначення на особливий період, що є порушенням ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Також у постанові зазначено, що ОСОБА_1 перебуває в оперативному резерві № 1 першого відділу Охтирського РТЦК та СП. Крім того, з 12.04.2023 ОСОБА_1 перебував у розшуку відділення поліції №1 м. Тростянець.

Не погодившись із правомірністю постанови, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджені наявними матеріалами справи, оспорювана постанова про накладення адміністративного стягнення є правомірною, стягнення накладено в межах санкції ч.2 ст.210-1 КУпАП, тому відсутні підстави для її скасування.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

У відповідності до положень ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Указу Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Отже, на дату вчинення правопорушення діяв особливий період.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі по тексту КупАП).

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

За змістом ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Згідно з ч.ч. 5, 6 ст.4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через медіа.

Відповідно до положень ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно з абз.3 ч.9 ст.29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для призову на збори в пункт і в строк, установлені його керівником, які підтверджені відповідними документами, визнаються перешкоди стихійного характеру, сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до Переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 року №673, поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори в пункт і в строк, установлені керівником відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки), які підтверджені відповідними документами (довідками), визнаються: смерть близького родича (батьків, дружини, дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича дружини (чоловіка), яка сталася пізніше ніж за сім діб до дати початку зборів; хвороба або необхідність догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які проживають разом із військовозобов`язаним чи резервістом, у разі неможливості догляду за хворим іншим близьким родичем; здійснення стосовно військовозобов`язаного чи резервіста кримінального провадження, а також застосування до нього адміністративного стягнення або кримінального покарання, яке робить неможливим його прибуття; потрапляння під вплив надзвичайної ситуації, яка виникла під час призову на збори і стала перешкодою своєчасному прибуттю; складання державних іспитів у вищих навчальних закладах.

В свою чергу, згідно з ч.ч. 3, 4 ст.39-1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу призов громадян України на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період та їх оповіщення здійснюються командирами військових частин - стосовно громадян України, які проходять службу у військовому резерві за контрактом та/або зараховані під час такої служби до військового оперативного резерву, та керівниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки - стосовно громадян України, які після їх звільнення з військової служби зараховані до військового оперативного резерву. Резервісти зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих повістках (повідомленнях).

Положеннями ч.5 ст.39-1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу визначено, що поважними причинами неприбуття до військових частин або на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих повістках (повідомленнях), визнаються підтверджені відповідними документами: 1) перешкода стихійного характеру, хвороба або інші обставини, що позбавили можливості особисто прибути в зазначені частину, пункт і строк; 2) смерть близького родича (чоловіка, дружини, сина, дочки, батька, матері, діда, баби або рідного (повнорідного, неповнорідного) брата чи сестри) або близького родича подружжя.

Надаючи оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає, що відповідно до положень законодавства про військову службу, оборону та мобілізацію, на громадян, яким вручено повістку, покладається обов`язок прибути до ТЦК та СП у строки, вказані у повістці, а у разі неможливості прибуття, повідомити відповідний орган про поважність причин не прибуття за повісткою, які визначені Законом України Про військовий обов`язок і військову службу.

За матеріалами справи, ОСОБА_1 зарахований до військово-оперативного резерву першої черги військовозобов`язаних запасу, що підтверджується наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.09.2015 року №23.

Частиною 1 ст.26-2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу встановлено, що в особливий період на службу у військовому оперативному резерві в обов`язковому порядку зараховуються особи, звільнені з військової служби, які за своїми професійно-психологічними характеристиками і станом здоров`я придатні до служби у військовому резерві та відповідають встановленим вимогам проходження служби у військовому резерві.

Згідно з п.33 Указу Президента України від 29.10.2012 №618/2012 оповіщення резервістів про їх виклик для виконання обов`язків у військовому резерві здійснюється командирами (начальниками) військових частин (установ) у взаємодії з керівниками відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Командирами (начальниками) військових частин (установ), керівниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки організовується інформування роботодавців резервістів, а також районних державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування про мету та можливі строки залучення резервістів до виконання обов`язків служби у військовому резерві або призову на військову службу.

Відповідно до п.33-1 вищезазначеного Указу про виникнення обставин, які унеможливлюють оповіщення резервіста, прибуття його до військової частини для виконання обов`язків служби у військовому резерві, а також у разі зміни сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади резервісти особисто повідомляють командування військової частини, в якій вони проходять службу: у мирний час - у семиденний строк; в особливий період - в одноденний строк.

Судовим розглядом встановлено, що 11.04.2023 року позивач отримав повістку про прибуття до 1-го відділу Охтирського РТЦК та СП 11.04.2023 року о 16 год. 00 хв., що підтверджується розпискою про отримання повістки.

Однак, позивач до 1-го відділу Охтирського РТЦК та СП за викликом не прибув, про поважні причини своєї неявки не повідомив.

Доводи позивача про те, що повістка була вручена близько 16 години 25 хвилин спростовуються показами допитаних у суді першої інстанції свідків, зокрема, і матері позивача.

Так, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_1 та бачила як 11.05.2023 близько 15 год. 15 хв. на вул. Миру в м. Тростянець знаходилось багато людей у військовій формі. Також там був автомобіль поліції та її син ОСОБА_1 . Вона зателефонувала сину та запитала, що трапилося. Син їй повідомив, що вимагають надати документи. Потім вона пішла додому. Сина попросили сісти в автомобіль поліції та він поїхав до РТЦК. Близько 16 год. 15 хв. їй зателефонував син та повідомив, що йому вручили повістку біля під`їзду будинку.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що зупинили ОСОБА_1 в районі автомийки в м. Тростянець. Йому зателефонували колеги та повідомили про особу, яка можливо ухиляється від призову. Він прибув на місце. Там уже були поліцейські. Він попросив поліцейських доставити ОСОБА_1 до ТЦК. Коли поліцейські привезли ОСОБА_1 до ТЦК, то останнього упізнали працівники ТЦК та була виписана повістка. ОСОБА_1 не зайшов у ТЦК та коли вийшов з автомобіля поліції пішов додому. Проживає ОСОБА_1 неподалік військкомату. Він пішов разом з іншими працівниками ТЦК за ОСОБА_1 . Від отримання повістки ОСОБА_1 відмовлявся, але потім отримав повістку. Це було близько 15 год. 30 хв. Він запропонував ОСОБА_1 одразу пройти до ТЦК, але той сказав, що забере вдома речі та прийде, однак не з`явився.

Доводи позивача про те, що свідок ОСОБА_3 є зацікавленою особою не ґрунтуються на обставинах справи та діючому законодавстві, оскільки під час досліджених судом подій свідок виконував посадові обов`язки, виходячи з його повноважень. Інших доказів щодо його зацікавленості сторонами до матеріалів справи не надано.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що вручення позивачеві повістки близько того часу, коли він мав прибути до Охтирського РТЦК та СП, може бути поважною причиною запізнення явки за викликом, однак не є поважною підставою неявки взагалі. Стороною позивача не спростовані твердження відповідача про те, що ОСОБА_1 11.04.2023 року не з`явився взагалі до Охтирського РТЦК та СП.

Крім того, жодних зауважень щодо часу отримання повістки, неможливості з`явитись до Охтирського РТЦК та СП у зазначений час, поважності причин неявки, не було вказано позивачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Посилання позивача на те, що повістку ОСОБА_1 вручав військовий ОСОБА_6 , який не мав права її вручати, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до пункту 56 Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.03.2002 року №352, повістки громадянам можуть вручатися безпосередньо посадовими особами районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

З метою складення протоколу про адміністративне правопорушення, відповідач звертався до органів Національної поліції України для здійснення заходів доставлення ОСОБА_1 до Охтирського РТЦК та СП (перший відділ), оскільки приписами КУпАП не передбачено складення протоколу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У зв`язку з цим, відповідачем складено протокол про адміністративне правопорушення 10.05.2023 року.

Згідно даного протоколу, 10.05.2023 о 16 год. 20 хв. установлено факт неявки ОСОБА_1 за викликом до першого відділу Охтирського РТЦК та СП на 16 год. 00 хв. 11.04.2023 згідно врученої повістки у зв`язку з мобілізацією для визначення призначення на особливий період, що є порушенням ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Також у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 перебуває в оперативному резерві № 1 першого відділу Охтирського РТЦК та СП. Крім того, з 12.04.2023 ОСОБА_1 перебував у розшуку відділення поліції №1 м.Тростянець.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення позивачу було роз`яснено зміст статті 63 Конституції України та 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення (особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом. Підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист.). Також до позивача було доведено його права та обов`язки, які передбачені статтею 268 КУпАП (знайомитися з матеріалами справи, давати роз`яснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі). Про доведення зазначених норм позивачем у протоколі про адміністративне правопорушення було поставлено свій особистий підпис.

У протоколі зазначено, що розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності був призначений на 12.05.2023 року о 11 год. 30 хв.

Щодо доводів позивача про те, що він не був повідомлений про розгляд справи повісткою не пізніше як за три доби, колегія суддів зазначає, що положеннями ст.277-2 КУпАП визначено обов`язок вручення повістки особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, не пізніш як за три доби до дня розгляду справи лише в суді. Таким чином, оскільки справа про адміністративне правопорушення відносно позивача розглядалася територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, тому відсутні визначені законом підстави для обов`язковості повідомлення про розгляд повісткою.

Крім того, щодо доводів позивача про те, що він не з`явився на розгляд справи про адміністративне правопорушення, оскільки на той час була оголошена повітряна тривога, суд вважає необхідним зазначити, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення передбачені ст.210-1 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Відповідно до положень ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Стороною позивача не надано доказів про те, що ОСОБА_1 звертався до Охтирського РТЦК та СП з клопотанням про відкладення розгляду справи, відтак позивачем не спростовано правомірність розгляду справи про адміністративне правопорушення без його участі.

Інші доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Враховуючи те, що позивач не з`явився до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк, визначений в отриманому ним документі, для подальшого забезпечення відповідачем виконання вимог статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», колегія суддів доходить висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.210-1 КУпАП, як наслідок оскаржувана постанова прийнята відповідачем в межах наданих йому повноважень та правомірно.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно з ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Підстави для розподілу судових витрат, у відповідності до ст.139 КАС України, відсутні.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 21.11.2023 по справі № 588/1509/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) О.В. Присяжнюк Н.С. Бартош