Справа № 640/23182/19
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2024-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року

м. Київ

справа № 640/23182/19

адміністративне провадження № К/9901/32611/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.

розглянув у письмовому провадженні

касаційну скаргу Кабінету Міністрів України

на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 січня 2021 року (колегія у складі суддів Смолія І.В., Каракашьяна С.К., Федорчука А.Б.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2021 року (колегія у складі суддів Кучми А.Ю., Аліменка В.О., Безименної Н.В.)

у справі № 640/23182/19

за позовом ОСОБА_1

до Кабінету Міністрів України

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

І. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. У листопаді 2019 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ; позивач) звернувся до суду із позовом до Кабінету Міністрів України (далі - КМ України; відповідач), у якому просив:

- визнати дії відповідача неправомірними щодо внесення в текст Постанови №848 від 21.10.1995 інформації з приводу надання номера мобільного телефону для надання субсидії на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива;

- зобов`язати відповідача видалити з Постанови №848 від 21.10.1995 інформацію з приводу надання номера мобільного телефону шляхом внесення в нього змін.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

2. Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України №373 від 17.04.2019 внесені зміни до Постанови «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» №848 від 21.10.1995 із змінами.

3. Зокрема до пункту 13 Постанови №848 внесені наступні зміни: «заява і декларація вважаються не поданими у разі, коли: не зазначені відомості про адресу домогосподарства та номери особових рахунків, а також номер мобільного телефону заявника».

4. Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради листом №02-26/4870 від 05.06.2019 повідомило позивача, що з 01.05.2019 ОСОБА_1 не призначена субсидія з оплати комунальних послуг.

5. 19.06.2019 позивач звернувся до управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради з проханням призначити субсидію з 01.05.2019.

6. Листом управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради від 03.07.2019 №А-173/3 повідомлено позивача, що відповідно до п.13 Положення, заява і декларація вважаються не поданими у разі, коли не зазначені відомості про адресу домогосподарства та номер мобільного телефону заявника. Враховуючи вищевикладене, для вирішення питання про призначення житлової субсидії на неопалюваний період 2019 року позивачу необхідно зазначити в заяві номер мобільного телефону, за допомогою якого АТ «Ощадбанк» смс-повідомленнями інформує про стан розрахунків за житлово-комунальні послуги.

7. Крім того, управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради листом від 05.07.2019 №02-26/5687 повідомило позивача, якщо протягом визначеного строку не буде надано номер мобільного телефону, Управлінням буде прийнято рішення про відмову у призначенні житлової субсидії.

8. Позивач вважаючи, що п.13 Положення, грубо порушує його права та права людини, є втручанням в особисте життя та є дискримінаційними, звернувся з цим позовом до суду.

ІIІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

9. В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що при внесенні змін до постанови від 21.10.1995 №848, щодо обов`язкового зазначення номеру мобільного телефону для отримання субсидії порушено права позивача. Позивачем наголошено, що він не має фінансової можливості придбати мобільний телефон та стартовий пакет, оскільки за рік позивачем отримано 17469,00 грн пенсії, додаткового заробітку останній не має, а тому придбання мобільного телефону суттєво вплине на його фінансове положення. Крім того, зазначена вимога про обов`язковість наявності мобільного телефону ставить позивача в дискримінаційні ситуацію та положення.

10. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог. Покликався на те, що з боку Кабінету Міністрів України відсутні будь-які дискримінаційні ознаки та дії щодо позивача.

11. Зазначав, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

12. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що саме у зв`язку з діями Уряду йому було відмовлено в призначенні субсидії, так як і не було надано доказів щодо факту та обставин не призначення йому субсидії.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

13. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2021 позов задоволено.

14. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано достатні документальні докази на підтвердження своєї позиції, в той час як відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій з урахуванням вимог, встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

15. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2021 рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2021 змінено та викладено абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Зобов`язати Кабінет Міністрів України вилучити з постанови №848 від 21 жовтня 1995 року вимогу щодо обов`язкового зазначення номера мобільного телефону для отримання субсидії чи для приймання (подання) документів з метою її отримання».

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2021 залишено без змін.

16. Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що накладення на позивача додаткового фінансового навантаження у вигляді необхідності придбання та обслуговування мобільного телефону, як того вимагають положення пункту 13 Постанови №848, для оформлення субсидії є протиправним, оскільки за неможливості вчинення таких дій, позивач фактично позбавлений свого законного права на отримання субсидії. Відповідач не довів відсутність альтернативних шляхів врегулювання відповідних правовідносин, окрім зазначення номеру мобільного телефону заявника.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання Кабінету Міністрів України вилучити з Постанови №848 від 21.10.1995 інформацію з приводу надання номера мобільного телефону шляхом внесення в нього змін не буде сприяти повному та належному відновленню порушених прав позивача.

Тому належним захистом порушеного права позивача буде задоволення позовної вимоги шляхом зобов`язання Кабінет Міністрів України вилучити з Постанови № 848 від 21.10.1995 вимоги щодо обов`язкового зазначення номера мобільного телефону для отримання субсидії чи приймання (подання) документів з цією метою.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

17. Кабінет Міністрів України у касаційній скарзі просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове - про відмову у задоволенні позовних вимог.

18. Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що суди неправильно застосували ст. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» та не застосували положення ч. 3 ст. 6 цього Закону, яка підлягала застосуванню, внаслідок чого суди дійшли помилкового висновку про наявність ознак дискримінації у оскаржуваних положеннях Постанови № 848.

Зазначає, що метою внесення відповідних змін до Положення є удосконалення та підвищення ефективності програми соціальної підтримки населення при оплаті житлово-комунальних послуг.

Наявність номеру мобільного телефону у заяві викликана необхідністю встановлення зв`язку АТ «Ощадбанк» з одержувачем субсидії. На цей номер АТ «Ощадбанк» щомісячно буде надсилати смс-повідомлення про стан розрахунків, із зазначенням наявного залишку платежу за кожним видом послуг - суми коштів, яку одержувач субсидії має сплатити самостійно.

Отже, через номер мобільного телефону встановлюється зв`язок між одержувачем субсидії і АТ «Ощадбанком». Ця інформація не впливає на право на призначення субсидії і її розмір. Тому Положенням не передбачено необхідність перевірки органами соціального захисту номеру мобільного, вказаного заявником при поданні заяви.

Розглядаючи справи про дискримінацію, Європейський суд з прав людини використовує принцип пропорційності та об`єктивності. У справах про ймовірну дискримінацію Європейський суд з прав людини досліджує такі елементи: 1) мають бути встановлені факти, що свідчать про різне ставлення; 2) ця відмінність у ставленні не виправдана легітимною метою. Тобто відсутнє об`єктивне обґрунтування мети і результатів відповідного заходу; 3) відсутня розумна сумірність між засобами, що використовуються, і метою, що досягається.

Відповідач вважає, що Постановою № 848 не встановлюється різне ставлення до осіб, які бажають отримувати житлові субсидії на оплату житлово-комунальних послуг (Урядом визначено умови отримання субсидій однакові для всіх громадян). Судами попередніх інстанцій не встановлено факти, що свідчать про різне ставлення до осіб, які бажають реалізувати власне право на отримання субсидії.

Зазначає, що Постанова № 848 жодним чином не зобов`язує позивача придбати мобільний телефон, як про це помилково вказують суди, а лише передбачає, що особа має вказати номер мобільного телефону у заяві про надання субсидії.

Однак, внаслідок не застосування судами попередніх інстанцій ч. 3 ст. 6 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» вказані вище обставини не були з`ясовані судами та внаслідок чого суди дійшли помилкового висновку про наявність ознак дискримінації у діях відповідача при прийнятті Постанови № 848.

19. Позивач відзив на касаційну скаргу не подав (ухвалу про відкриття касаційного провадження отримано 25.10.2021 згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення).

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

20. Верховний Суд перевірив правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги та дійшов таких висновків.

21. Відповідно до частини першої та третьої статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади підлягають реєстрації в порядку, встановленому законом.

22. Організацію, повноваження і порядок діяльності Кабінету Міністрів України відповідно до Конституції України визначає Закон України «Про Кабінет Міністрів України» від 27.02.2014 № 794-VII (далі - Закон № 794-VII).

23. Так, частинами першою - третьою статті 49 Закону № 794-VII передбачено, що Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

24. Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України. Акти Кабінету Міністрів України з організаційно-розпорядчих та інших поточних питань видаються у формі розпоряджень Кабінету Міністрів України.

25. Відповідно до частини восьмої статті 49 Закону № 794-VII акт Кабінету Міністрів України може бути оскаржений до суду в порядку та у випадках, установлених законом.

26. У статті 4 КАС України визначено терміни "нормативно-правовий акт" та "індивідуальний акт":

нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування;

індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

27. Отже, до нормативно-правових актів відносяться прийняті уповноваженими органами акти, які встановлюють, змінюють норми права, носять загальний чи локальний характер, розраховані на невизначене коло осіб та застосовуються неодноразово.

28. Як встановлено судами попередніх інстанцій, постановою Кабінету Міністрів України №373 від 17.04.2019 внесені зміни до Постанови «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» № 848 від 21.10.1995, а саме до п. 13 внесені такі зміни: « заява і декларація вважаються не поданими у разі, коли: не зазначені відомості про адресу домогосподарства та номери особових рахунків, а також номер мобільного телефону заявника». Тобто позивачем оскаржується нормативно-правовий акт.

29. Стаття 264 Кодексу адміністративного судочинства України визначає особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб`єктів владних повноважень.

30. Відповідно до приписів статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України, її правила поширюються на розгляд адміністративних справ, зокрема, щодо законності (крім конституційності) постанов та розпоряджень Кабінету Міністрів України (крім рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу), постанов Верховної Ради Автономної Республіки Крим;

31. У разі відкриття провадження в адміністративній справі щодо оскарження нормативно-правового акта суд зобов`язує відповідача опублікувати оголошення про це у виданні, у якому цей акт був або мав бути офіційно оприлюднений.

32. Оголошення повинно містити вимоги позивача щодо оскаржуваного акта, реквізити нормативно-правового акта, дату, час і місце судового розгляду адміністративної справи. Оголошення має бути опубліковано не пізніш як за сім днів до підготовчого засідання, а у випадку, визначеному частиною десятою цієї статті, - у строк, визначений судом.

Якщо оголошення опубліковано своєчасно, вважається, що всі заінтересовані особи належним чином повідомлені про судовий розгляд справи. Скарги на судові рішення в цій справі заінтересованих осіб, якщо вони не брали участі у справі, залишаються без розгляду.

33. Згідно зі статтею 265 Кодексу адміністративного судочинства України резолютивна частина рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання рішенням законної сили.

Нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

34. З аналізу цих статей убачається, що особливістю провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів є те, що для таких категорій спорів передбачено, фактично, необмежене коло осіб, які можуть ініціювати відкриття відповідного провадження в адміністративному суді; необмежене в часі право на доступ до суду для ініціювання такого спору; додаткові гарантії інформування всіх про початок розгляду судом такого спору; додаткові процесуальні гарантії для сторін, що надаються згідно з положеннями Кодексу адміністративного судочинства України у справах, що розглядаються за правилами загального позовного провадження; спеціальні повноваження суду, спрямовані на гарантування ефективного захисту.

35. Крім того, імперативні вимоги Кодексу адміністративного судочинства України до суду, які спрямовані на захист суспільних (публічних) інтересів, визначені частинами третьою та п`ятою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

36. Якщо судом визнано нормативно-правовий акт протиправним і нечинним повністю або в окремій частині і при цьому виявлено недостатню правову врегульованість відповідних публічно-правових відносин, яка може потягнути за собою порушення прав, свобод та інтересів невизначеного кола осіб, суд має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти новий нормативно-правовий акт на заміну нормативно-правового акта, визнаного незаконним повністю або у відповідній частині.

37. З матеріалів справи вбачається, що Окружний адміністративний суд м. Києва в ухвалі від 07.07.2020 про закінчення підготовчого провадження у справі зобов`язав Кабінет Міністрів України не пізніше як за 7 днів до судового розгляду опублікувати оголошення про знаходження у провадженні Окружного адміністративного суду м. Києва адміністративної справи № 640/23182/19 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

38. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутнє будь-яке підтвердження публікації оголошення про оскарження акта, реквізити нормативно-правового акта, дату, час і місце судового розгляду адміністративної справи.

39. Наведене свідчить про невиконання судом приписів статті 264 КАС України та, як наслідок прийняття судом рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

40. Отже, недотримання встановленого законом спеціального порядку розгляду спорів про визнання нечинним нормативно-правого акта є істотним порушенням процесуального права та підставою для скасування судового рішення, оскільки таке порушення, серед іншого, впливає на права та інтереси необмеженої кількості осіб (всіх осіб, на яких поширюється дія цього акта).

41. Такі висновки відповідають висновкам Верховного Суду, наведеним у постанові від 31.03.2021 у справі № 640/17408/19 та від 24.09.2021 у справі № 0740/851/18.

42. Таким чином слід зауважити на невиконання наведеної процесуальної норми Окружним адміністративним судом міста Києва, що є безумовною підставою для констатації порушення з боку судів норм процесуального права, що, в свою чергу, тягне за собою обов`язкове скасування судових рішень.

43. Своєю чергою, Шостий апеляційний адміністративний суд не звернув увагу на вказане.

44. В силу частини третьої статті 341 КАС України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

45. Зважаючи на викладене та приписи статті 353 КАС України, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувані судові рішення - скасуванню із направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

46. Водночас відповідно до Закону України від 13.12.2022 №2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду», який набрав чинності з 15.12.2022, ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва та утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві. При цьому, у пункті 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону встановлено, що з дня набрання чинності цим Законом до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом, а тому ця справа направляється на новий розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

47. З огляду на результат касаційного розгляду, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Кабінету Міністрів України задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 січня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2021 року у справі №640/23182/19 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб