Справа № 569/25039/23
Суддя: Харечко С. П.
Дата ухвалення: 2024-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

при секретарі Литвиненко В.М.,

з участю представника позивача адвоката Кхатер Ф.Е.,

представника відповідача Івашинюти І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Рівненській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Кхатер Фаді Еліас звернувся до суду із адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Рівненській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому просить скасувати постанову серії БАД №770236 від 15.12.2023 року про накладення адміністративного стягнення у розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Ярмошевич Наталією Михайлівною відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 126, ст.125 КУпАП, провадження у справі закрити.

В обґрунтування позову посилається на те, що 06 грудня 2023 року співробітники патрульної поліцію зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . За словами старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , зупинка транспортного засобу відбулась на підставі п.3 ч.1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», а саме порушення пункту 30.2 правил дорожнього руху України. З оскаржуваної постанови вбачається, що 06.12.2023 року о 18 годині 02 хвилин по вулиці К. Володимира 109-К, що у м. Рівне, позивач керував транспортним засобом керував ТЗ з недостатньо освітленим номерним знаком в темну пору доби та був відсутній чинний страховий поліс про укладення договору про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, чим порушив п. 30.2. п. 2.1. правил дорожнього руху. Так, п.30.2 Розділу 30 ПДР України не містить в собі заборони тих дій, які описані співробітником поліції у фабулі оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. З огляду на положення норм КУпАП основною і єдиною умовою для кваліфікації порушення такого характеру є неможливість визначити символи номерних знаків з відстані 20 метрів (п.2.9в). Отже, за умови нечитабельності номерного знаку на відстані 20 метрів це є порушенням п.2.9.в ПДР, однак кваліфіковано такі дії ОСОБА_1 як порушення п.п. 30.2 ПДР, яка встановлює вимоги щодо обов`язкового встановлення номерних знаків.

06 грудня 2023 року співробітники патрульної поліцію зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . В той же день, розгляд справи був перенесений на 15 грудня 2023 року, у зв`язку з тим, що сторона захисту, в тому числі адвокат мали ознайомитися з матеріалами справи. Так, старшим лейтенантом поліції Ярмошевич Наталією Михайлівною було порушено ст. 280 КУпАП, а саме не було з`ясовано: чи підлягає ОСОБА_1 адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу; чи було вчинено адміністративне правопорушення; з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім цього з фабули постанови вбачається, що 06.12.2023 року о 18 годині 02 хвилин по вулиці К. Володимира 109-К, що у м. Рівне, позивача був відсутній чинний страховий поліс про укладення договору про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ. Відповідне звинувачення є не зрозумілим, адже під час розгляду справи 15 грудня 2023 року інспектор поліції, жодного разу не запитала про наявність/відсутність полісу, жодних документів з цього приводу не перевіряла, повідомила адвоката лише про підставу зупинки транспортного засобу (про що зазначено вище). Інших обвинувачень крім порушення п. 30.2 ПДР під час розгляду справи пред`явлено не було.

З вище викладеного слідує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами та відповідно до встановленої процедури. Як свідчать матеріали справи, при винесені постанови в справі про адміністративне правопорушення поліцейським не були з`ясовані вказані обставини. Доказів вини в постанові не зазначено.

Таким чином, вважає, що сама по собі постанова серії БАД № 770236 від 15 грудня 2023 року, складена відносно ОСОБА_1 не може бути беззаперечним доказом його вини, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких, не спростованих фактів, інших доказів того, що ОСОБА_1 , було порушено п. 30.2 ПДР, яка встановлює вимоги щодо обов`язкового встановлення номерних знаків немає.

08.01.2024 року від представника відповідача ДПП надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві зазначають, що 06.12.2023 року о 18 год. 02 хв. позивач рухаючись в місті Рівне вулиця Князя Володимира, 109-К керував транспортним засобом Renault Megane д.н.з. НОМЕР_1 , з недостатньо освітленим номерним знаком, в темну пору доби та був відсутній чинний страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 30.2, 2.1.Ґ ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 125 та ч.1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зазначає, що зміст оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі БАД № 770236 від 06.12.2023 року винесена щодо ОСОБА_1 в повній мірі відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, в ній зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, вірно застосовано межі санкції статті щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та технічний пристрій за допомогою якого здійснювалася фіксація, а саме технічний пристрій нагрудна бодікамера № 468937, 473467, 470595. Відеоматеріали із нагрудних камер поліцейського повністю підтверджують законність винесення оскаржуваної постанови та дають можливість для об`єктивного з`ясування обставин події. Всупереч ст. 77 КАС України позивач не довів та не підтвердив належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність. Позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження обставин, яким він обґрунтував свій позов.

15.01.2024 р. від представником позивача адвокатом Кхатер Ф.Е. подано до суду відповідь на відзив. Зазначає, що пунктом 30.2 ПДР встановлені вимоги до номерних знаків транспортних засобів, тобто згідно п.30.2 ПДР України, забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чистими і достатньо освітленими. Відповідно до пункту 6.1.7.1 Національного стандарту України колісні транспортні засоби, вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання (ДСТУ 3649:2010) ліхтар освітлення заднього номерного знака має вмикатися одночасно з габаритними вогнями та надійно освітлювати поверхню номерного знака. Таким чином законодавець не визначив, що саме можна вважати недостатньо освітлюваним номерним знаком, проте, відповідно до положень п.2.9 в ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м. Крім того в фабулі оскаржуваної постанови зазначається, що водій керував ТЗ з недостатньо освітлюваним номерним знаком в тему пору доби, про що чітко зазначається в п.2.9.(в) ПДР України на відмінну від п. 30.2. ПДР України.

Також під час розгляду справи інспектор поліції, жодного разу не запитала про наявність/відсутність полісу, жодних документів з цього приводу не перевіряла, інших обвинувачень крім порушення п. 30.2 ПДР під час розгляду справи пред`явлено не було. Обов`язок водія показати страховий поліс виникає тільки у випадках передбачених законодавством, і ці випадки відрізняються від тих, які виникають при обов`язку пред`явити для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб. Ці випадки, про які йдеться в Законі «Про дорожній рух» описані в Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Контроль за наявністю полісів (договорів) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів може здійснюватись відповідними підрозділами Національної поліції лише з визначених законодавством підстав, а саме відповідно до пункту 21.2 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» лише у випадку складання протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та/або при оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. В даному випадку не виникло обставин за яких працівник поліції повинен був здійснити контроль за наявністю полісів (договорів) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Крім того в постанові присутні записи, поза визначеними полями, про проведення фіксації на тех. пристрій 46937, 473467, 470595 проте не зрозуміло, на якій технічний пристрій було проведено фіксацію, що це за фіксація (фото чи відео), та чому вона не зазначена у відповідній графі постанови.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ДПП в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно зі ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Судом встановлено, що постановою серії БАД №770236 від 15.12.2023 року позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. за ст. 125 КУпАП, ч. 1 ст. 126 КУпАП за те, що він 06.12.2023 року о 18 год. 02 хв. рухаючись в місті Рівне вулиця Князя Володимира, 109-К керував транспортним засобом Renault Megane д.н.з. НОМЕР_1 , з недостатньо освітленим номерним знаком, в темну пору доби та був відсутній чинний страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 30.2, 2.1.Ґ ПДР України.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п. 30.2. ПДР України на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка. На трамваях і тролейбусах наносяться реєстраційні номери, що надаються відповідними уповноваженими на те органами. Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті і достатньо освітлені.

Згідно з ст. 125 КУпАП інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, - тягнуть за собою попередження.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із пунктом 2.1.ґ Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Абзацом другим частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу співробітників поліції пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже, законодавець чітко розділив умови пред`явлення для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс.

Відтак, обов`язок водія показати страховий поліс виникає тільки у випадках передбачених законодавством, і ці випадки відрізняються від тих, які виникають при обов`язку пред`явити для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб. Ці випадки, про які йдеться в Законі «Про дорожній рух» описані в Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Контроль за наявністю полісів (договорів) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів може здійснюватись відповідними підрозділами Національної поліції лише з визначених законодавством підстав, а саме відповідно до пункту 21.2 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» лише у випадку складання протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та/або при оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Таким чином, Законом України визначений чіткий перелік випадків, коли інспектор поліції має право вимагати, а водій зобов`язаний надати страховий поліс. У будь-яких інших випадках, вимога працівника поліції пред`явити для перевірки страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів незаконна.

Відтак, стаття 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дійсно передбачає обов`язок щодо перевірки та контролю обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, однак стаття 21 того ж Закону чітко передбачає випадки, коли така перевірка здійснюється.

Водночас, п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

В свою чергу, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», який визначає, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Аналіз наведених вище положень нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів, в тому числі страхового полісу є неправомірними.

Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 15.03.2019 року по справі №686/11314/17 та від 22.10.2019 року по справі №161/7068/16-а.

Ст.251 КУпАП України передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису з вбачається, що номерний знак транспортного засобу Renault Megane підсвічується, як буквені так і цифрові позначення можливо ідентифікувати, поліцейський вказує позивачу, що не працює одна лампочка, однак така технічна несправність не свідчить про те, що номерний знак неосвітлений.

Суд наголошує, що у розумінні ПДР України притягнення до адміністративної відповідальності можливе лише у разі повної неосвітленості номерних знаків транспортних засобів, що підтверджується належними і допустимими доказами.

Вказані обставини позбавляють суд можливості беззаперечно встановити факт вчинення позивачем правопорушення, а саме керування транспортним засобом з недостатньо освітленим заднім номерним знаком в темну пору доби.

Оскільки відповідачем належним чином не доведено факту порушення позивачем ПДР України, суд дійшов висновку про неправомірність вимоги посадової особи відповідача до позивача про пред`явлення документів в т.ч. страхового полісу (сертифікату) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а позивач, в свою чергу, не був зобов`язаний виконувати дану вимогу, і тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП.

При цьому, суд враховує, що згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З врахуванням наведеного слідує, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено суду наявності підстав вважати, що позивач вчинив або мав намір вчинити правопорушення, яке могло б бути підставою для вимагання працівником поліції пред`явлення документів.

Отже, при оцінці доказів, суд приходить до висновку, що стороною відповідача не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126, 125 КУпАП.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що при подачі до суду позову позивачем сплачено судовий збір в розмірі 536,80 грн, а тому, оскільки судом прийнято рішення про задоволення позову в повному обсязі, понесені позивачем судові витрати необхідно компенсувати за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 241-245, ст. 250, 286 КАС України , суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Рівненській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серії БАД №770236 від 15.12.2023 року про накладення адміністративного стягнення у розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Ярмошевич Наталією Михайлівною відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 126, ст.125 КУпАП, провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 536 грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з моменту отримання його копії.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, код ЄДРПОУ 40108646.

Відповідач: Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: адреса: м.Рівне, вул.Ст. Бандери, буд.14А.

Повний текст рішення виготовлено 26.01.2024 року.

Суддя Харечко С.П.