Справа № 420/31936/23
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2024-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

25 січня 2024 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши клопотання Державної міграційної служби України про залишення без розгляду позовних вимог по справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державної міграційної служби України (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 9, ) про визнання протиправним та скасування рішення

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 20 листопада 2023 року надійшла позовна заява громадянина російської федерації ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в якій позивач просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області №120-23 від 20.07.2023, яким ОСОБА_1 відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області повторно розглянути заяву громадянина російської федерації ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, з урахуванням наведених у судовому рішенні висновків.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він є громадянином рф. Рішенням відповідача від 20.07.2023 йому відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. У повідомленні відповідача №151 від 27.07.2023 зазначається, що відмова пов`язана із відсутністю умов, передбачених п.п. 1 та 13 ч. 1 ст. 1 Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», у зв`язку із наступним: а) подана історія переслідування не відповідає критеріям статусу біженця та додаткового захисту; б) отримана інформація щодо причин виїзду з Батьківщини має низку суперечностей, що суттєво вплинули на прийняття негативного рішення за особою справою (додаток 2). Спірним рішенням позивачу було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, проте, рішення було прийнято без урахування інформації по країні його походження. Позивач не погоджується із прийнятим рішенням, оскільки позивач має цілком обґрунтовані підстави для визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, оскільки відповідно до інформації по країні походження на даний час в рф наявне системне порушення прав людини. Існують загальновідомі офіційні факти, які підтверджують обґрунтованість загрози його життю, безпеці чи свободі в країні походження, яка напала на Україну. Окрім того, у зв`язку із оголошенням у рф мобілізації від 30.03.2023 позивачу було надіслано повістку із вимогою з`явитися у військовий комісаріат. У разі повернення до країни походження, позивач може стати жертвою свавільного насилля через вкрай нестабільну ситуацію в країні походження, зумовлену розв`язанням війни, а також наткнутися на небезпеку з боку правоохоронних органів, підданий катуванню. Позивач не бажає повертатися до країни походження через ситуацію загальнопоширеного насильства, адже останній активно виступає проти війни, яку розпочала рф проти України. Відтак, через проукраїнські погляди позивача, у разі повернення його до країни походження, останній буде зазнавати політичних переслідувань, що є загрозою його життю та здоров`ю внаслідок загальнопоширеного насильства та систематичного порушення прав людини.

Ухвалою судді від 27.11.2023 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду позовної заяви із зазначенням повної адреси позивача та його РНОКПП.

11.12.2023 до суду надійшла заява (вх.№43994/23) позивача про усунення недоліків з додатком позовної заяви в новій редакції з урахуванням вимог ухвали від 27.11.2023.

Ухвалою судді від 18.12.2023 ухвалено прийняти до розгляду позовну заяву; відкрити провадження у адміністративній справі; розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

27.12.2023 до суду (вх.№46990/23) від Головного управління ДМС в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву у якій відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує та звертає увагу, що спірне рішення прийняте Державною міграційною службою України.

Ухвалою суду від 08.01.2024 замінено первісного відповідача Головне управління ДМС в Одеській області належним відповідачем Державною міграційною службою України.

19.01.2024 до суду від Державної міграційної служби України надійшла заява (вх..№2688/24) з проханням залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_2 через пропуск ним строку на звернення до суду. 08.08.2018 Головним управлінням ДМС в Одеській області було вручено повідомлення позивачу про відмову в визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 27.07.2023 № 151, що підтверджується особистим підписом позивача на повідомленні. ДМС вважає за необхідне зазначити той факт, що позивач 15.08.2023 вперше звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДМС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, зобов`язання вчинити певні дії (справа № 420/21192/23). В позовній заяві від 11.08.2023 позивач зазначив рішення, що оскаржується від 27.07.2023 № 151, хоча це було лише повідомленням про прийняте рішення. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26.09.2023 по справі № 420/21192/23 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДМС в Одеській області залишено без розгляду. Повторне звернення до Одеського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 з позовом до ДМС відбулось 20.11.2023, тобто через 3 місяці та 12 днів після отримання письмового повідомлення про прийняття рішення про відмову в визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Ознайомившись з доводами ДМС України в контексті обставин справи, суд зазначає наступне.

Так, питання строків звернення до адміністративного суду врегульовано приписами статті 122 КАС України, згідно із частиною першою якої позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (абзац перший).

26.09.2023 ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26.09.2023 було залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 в якій останні просив суд скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області № 151 від 27.07.2023, хоча 27.07.2023 є датою повідомлення міграційної служби про прийняте 20.07.2023 рішення.

В подальшому, 20.11.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом в якому вже оскаржує саме рішення №120-23 від 20.07.2023.

Суд акцентує увагу заявника на тому, що залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє позивача в подальшому звернутися до суду з тим ж самими вимогами.

При цьому, ОСОБА_1 не пропустив шестимісячний строк на оскарження рішення від 20.07.2023 звернувшись до суду 20.11.2023, а отже у задоволенні заяви про залишення позову без розгляду слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 240- 243, 248, 256, 294 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволені заяви (вх..№2688/24) Державної міграційної служби України про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду по справі 420/31936/23 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Олена СКУПІНСЬКА