Справа № 120/376/24
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2024-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 р. Справа № 120/376/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши в м. Вінниці за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

10.01.2024 до суду надійшли матеріали позовної заяви Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, позивач) до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 02.01.2024 ВП № 73399323.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані протиправністю оскаржуваної постанови державного виконавця від 02.01.2024 ВП № 73399323 про накладення штрафу на боржника в сумі 5100,00 грн. за невиконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04.10.2023 у справі № 120/11483/23. Позивач з вказаною постановою державного виконавця не погоджується та зазначає, що Головним управлінням виконано рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04.10.2023 у справі № 120/11483/23 за позовом ОСОБА_1 у межах тих зобов`язань, що були покладені на нього даним рішенням.

Ухвалою суду від 16.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), з урахуванням особливостей, визначених ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Цією ж ухвалою суд з власної ініціативи в порядку статті 49 КАС України залучив до участі у страві в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 як стягувача за виконавчим провадженням ВП № 73399323.

Окрім цього, зазначеною ухвалою також додатково витребувано у відповідача належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 73399323, по якому 02.01.2024 винесена оскаржувана постанова про накладення штрафу.

19.01.2024 до суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

23.01.2024 від Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву з витребуваними судом доказами, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Свої заперечення мотивує тим, що на виконанні у відділу перебуває виконавче провадження №73399323 з примусового виконання виконаного листа №120/11483/23, виданого 13.11.2023 Вінницьким окружним адміністративним судом про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 01.07.2021 та виплачувати ОСОБА_1 щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000,00 грн. згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", з урахуванням виплачених сум. Відповідач зазначає, що 22.11.2023 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої надіслано сторонам виконавчого провадження. У відповідь на вказану постанову, боржником надано лист № 0200-0902-5/121835 від 06.12.2023 з додатками. Згідно даного листа, ГУ ПФУ у Вінницькій області на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04.10.2023 у справі №120/11483/23 проведено розрахунок розміру пенсії ОСОБА_1 який станом на 01.07.2021 становить 23903,99 грн., однак виплаті підлягає сума 21903,99 грн. З огляду на вищевикладене відповідач вказує на те, що боржником не нараховується та не виплачується ОСОБА_1 з 01.07.2021 щомісячна доплата до пенсії у розмірі 2000 грн., що свідчить про неналежне виконання рішення та є достатньою підставою для накладення штрафу на позивача (боржника). А тому на переконання відповідача рішення державного виконавця про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100 грн. є законним та вчиненим відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Третя особа не скористалася правом на подачу пояснень з приводу позовних вимог.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступне.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04.10.2023 у справі № 120/11483/23, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті з 01.07.2021 року щомісячної додаткової доплати до пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати та виплатити з 01.07.2021 року ОСОБА_1 щомісячну доплату у розмірі 2000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.07.2021 року № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб".

13.11.2023 Вінницьким окружним адміністративним судом по справі видано виконавчий лист № 120/11483/23.

На підставі вказаного виконавчого документа, постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бертман Р.П. від 22.11.2023 відкрито виконавче провадження ВП №73399323 щодо виконання судового рішення. Серед іншого, у даній постанові зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, надати обґрунтовану відповідь та документальне підтвердження щодо виконання рішення суду.

У відповідь на постанову про відкриття виконавчого провадження, боржник листом від 06.12.2023 № 0200-0902-5/121835 повідомив державного виконавця, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду 120/11483/23 від 04.10.2023 Головним управлінням проведено розрахунок розміру пенсії стягувача станом на 01.07.2021, яка становить 23903,99 грн., однак виплаті підлягає сума 21903,99 грн. Поряд із тим пенсійний орган зазначив, що доплата по даному рішенню відсутня, оскільки перерахований розмір пенсії відповідає розміру пенсії обчисленої на виконання інших судових рішень. Також ГУ ПФУ у Вінницькій області зауважило, що ОСОБА_1 в своїй позовні заяві не заявляв вимог про виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром та відповідно суд не вирішував у рішенні від 04.10.2023 питання щодо виплати позивачу пенсії без обмеження її максимальним розміром з 01.07.2021.

11.12.2023 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла заява ОСОБА_1 від 11.12.2023, згідно якої стягував повідомив про те, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 23.11.2021 по справі № 120/10778/21-а було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату його пенсії без обмеження її максимальним розміром, виходячи з 86 % сум грошового забезпечення визначеного згідно з довідкою Вінницького обласного територіального центру комплектування то соціальної підтримки № ХЛ 63400 від 31.03.2021 року, виходячи з 86 % сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум пенсії

В подальшому 13.12.2023 відповідач сформував вимогу державного виконавця, у якій зобов`язав ГУ ПФУ у Вінницькій області надати до відділу докази виконання рішення суду у повному обсязі, при цьому наголосивши, що право стягувача на проведення виплати без обмеження максимальним розміром пенсії з аналогічних підстав уже було захищене судовим рішенням

Листом від 22.12.2023 № 0200-0902-5/128114 ГУ ПФУ у Вінницькій області ще раз повідомило про те, що рішенням суду у справі №120/11483/23 надавалась оцінка спірним правовідносинам щодо виплати пенсії ОСОБА_1 без врахування вимог щодо обмеження її максимальним розміром з 01.07.2021 та визнано протиправними дії Головного управління щодо обмеження пенсії максимальним розміром саме з 01.07.2021, тобто пенсійний орган наголосив, що предметом розгляду у даній справі були правовідносини, які існували на момент розгляду справи по суті. Розмір виплачуваної пенсії в судовому рішенні не встановлювався, як і не ставилось питання подальших перерахунків пенсії позивача. Також, суд не вирішував в судовому порядку питання щодо виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром в подальшому, так як не наділений процесуальним правом розглядати позовні вимоги на майбутнє, що суперечитиме завданню адміністративного судочинства.

Надалі, постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бертман Р.П. від 02.01.2024 в рамках виконавчого провадження ВП №73399323 накладено штраф у розмірі 5100 грн. на боржника у зв`язку з невиконанням рішення суду і зобов`язано останнього протягом десяти робочих днів виконати таке рішення.

Позивач із винесеною постановою про накладення штрафу від 02.01.2024 не погоджується, вважає її протиправною, а тому звертається до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон №1404-VІІІ.

У відповідності до статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.18 Закону № 1404-VІІІ).

Частиною шостою статті 26 Закону №1404-VIII передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 63 Закону №1404-VIII).

Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії визначена положеннями ст.75 Закону №1404-VIII.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

За умовами ч. 2 ст. 75 Закону №1404-VIII у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, вказаною нормою встановлено визначальну ознаку для накладення на боржника штрафу, а саме не виконання рішення суду без поважних причин. При цьому, поважними, в розумінні Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Так, оскаржувана постанова про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. від 02.01.2024 в рамках виконавчого провадження ВП № 73399323 постановлена у зв`язку з невиконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04.10.2023 у справі № 120/11483/23, з чим позивач не погоджується.

Відтак, у межах заявленого спору необхідно встановити факт належного виконання чи невиконання виконавчого листа №120/11483/23, виданого 13.11.2023 Вінницьким окружним адміністративним судом на виконання даного судового рішення.

Як встановлено судом раніше, обсяг обов`язків покладених на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області рішенням суду у справі 120/11483/23 охоплював вчинення Головним управлінням дій спрямованих на нарахування та виплату з 01.07.2021 ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн. згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб".

В свою чергу, позивач (боржник), виконуючи рішення суду у справі, здійснив з 01.07.2021 перерахунок пенсії позивача з нарахуванням щомісячної доплати, внаслідок чого розмір пенсії позивача склав 23903,99 грн., однак виплаті підлягала раніше визначена сума - 21903,99 грн., що підтверджується розрахунком по пенсійній справі №-Міноборони.

Тобто, щомісячна доплата у сумі 2000 грн. хоч і була нарахована на виконання рішення суду, однак фактична виплата цієї доплати як складової частини пенсії не відбулась взагалі. Тобто, наразі суд вважає, що судове рішення від 04.10.2023 у справі № 120/11483/23 залишилось бездієвим для пенсіонера (стягувача) ОСОБА_1 , оскільки визначена судом щомісячна доплата в розмірі 2000 грн. з 01.07.2021 не виплачувалась та не виплачується.

А отже таке судове рішення в частині покладення на ГУ ПФУ у Вінницькій області обов`язку з 01.07.2021 виплачувати ОСОБА_1 щомісячну доплату в сумі 2000 грн. не є виконаним, оскільки здійснення перерахунку пенсії стягувача не відновило тих порушених прав, на які він сподівався і які були захищені судом.

Щодо тверджень позивача про те, що доплата по даному рішенню відсутня, оскільки перерахований розмір пенсії відповідає розміру пенсії обчисленої на виконання інших судових рішень, то суд зауважує, що наявність декількох рішень суду, які включають один і той же період стосуються нарахування різних виплат (наприклад індексація, щомісячна доплата до пенсії) не свідчить про наявність підстав для припинення виконання одного з таких рішень.

Що ж до інших доводів позивача про те, що рішенням суду у справі №120/11483/23 не надавалась правова оцінка можливості виплати позивачу пенсії без обмеження її максимального розміру, що мало місце за наслідками відновлення позивачу з 01.07.2021 нарахування щомісячної доплати, то суд зважає на таке.

Судом з`ясовано, що питання обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 без її обмеження максимальним розміром свого часу уже було предметом окремого судового спору у справі 120/10778/21-а. Як свідчать відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду у справі від 23.11.2021 у справі 120/10778/21-а зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження пенсії максимальним розміром, виходячи з 86 % сум грошового забезпечення визначеного згідно з довідкою Вінницького обласного територіального центру комплектування то соціальної підтримки № ХЛ 63400 від 31.03.2021 року, виходячи з 86 % сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум пенсії.

Відтак це означає, що рішенням суду від 23.11.2021 у справі 120/10778/21-а вже надавалась оцінка правомірності обмеження позивачем пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 01.04.2019. При цьому під час проведення наступних перерахунків пенсії позивача пенсійний орган не вправі застосовувати обмеження максимального розміру пенсії з тих підстав, яким вже надано оцінку у судовому рішення, що набрало законної сили.

Поряд із тим суд також вважає за необхідне зазначити, що судове рішення, яке набрало законної сили, стає незмінним (неспростовним), основні і додаткові судження (висновки) суду по суті справи стають остаточними.

Крім того суд враховує те, що наразі закон взагалі не передбачає обмеження пенсії осіб, які перебували на військовій службі та отримують пенсію за Законом № 2262-XI максимальним розміром.

Так, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які передбачали обмеження розміру пенсії максимальним розміром. Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.

Приймаючи таке рішення Конституційний Суд України виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Правильність такої позиції додаткового підтверджена рішенням Конституційного Суду України № 7-р(ІІ)/2022 від 12.10.2022, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії російської федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року.

Відтак доводи ГУ ПФУ у Вінницькій області про існування законних підстав для повторного обмеження виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2021 її максимальним розміром, та, у зв`язку з цим, його твердження про повне виконання судового рішення у справі № 120/11483/23, - є безпідставними.

Таким чином підсумовуючи вищевикладене суд зазначає, що оскільки за наслідками виконання рішення суду від 04.10.2023 у справі № 120/11483/23 ГУ ПФУ у Вінницькій області при обрахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2021 не виплачує щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000 грн., що було обумовлено відповідним судовим рішенням, тому суд вважає висновок державного виконавця про неналежне виконання боржником такого судового рішення цілком обґрунтованим.

А отже, оскаржувана постанова відповідача про накладення штрафу від 02.01.2024 ВП № 73399323 є правомірною.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін суд доходить висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 268, 287, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні вимог адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

За змістом положень абз. 2 ч. 1 ст. 295 КАС України якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26.01.24.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, );

Відповідач: Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, );

Третя особа: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович