Справа № 440/10385/23
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2024-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Т.С. Канигіна
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 р. Справа № 440/10385/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.09.2023, по справі № 440/10385/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 19.06.2023 № 199 про відмову позивачу у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати і виплатити позивачу грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058- IV.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.09.2023 задоволено позов.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 19.06.2023 № 199.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058- IV.

Відповідач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві з 30.06.2020 та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

14.06.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про здійснення перерахунку пенсії зі зміною надбавки, а саме призначити виплату 10 пенсій з включенням спецстажу клінічної ординатури.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 19.06.2023 №199 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки в ході розгляду заяви встановлено, що стаж роботи заявника, який дає право на виплату вказаної грошової допомоги, підтверджений у встановленому законодавством порядку, становить 31 рік 8 місяців 0 днів.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач станом на дату звернення до відповідача із заявою про призначення та виплату спірної допомоги досяг 60-річного віку, з 30.06.2020 йому призначена пенсія вперше. Страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку №1191, враховується в календарному обчисленні. При цьому, допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", тобто позивачем дотримано всіх умов, визначених пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України №1058-IV, для виплати позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Водночас, статтею 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) передбачено призначення трудових пенсій: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1191 (далі - Порядок № 1191) встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Відповідно до пункту 6 вказаного Порядку №1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону України №1058-IVстаном на день її призначення.

Згідно з пунктом 7 вказаного Порядку №1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Аналізуючи вищевказані норми та висновок Верховного Суду, викладений у постанові у справі № 200/854/19-а від 15 червня 2022 року, норму пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV слід тлумачити таким чином, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV грошової допомоги при виході на пенсію по Закону №1058-IV особа має дотриматись таких вимог:

- станом день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її право на зазначену грошову допомогу втратили);

- станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років, у редакції Закону №1058 станом на час виникнення спірних правовідносин) на зазначених вище посадах.

Крім того, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (далі - Перелік №909), визначені заклади і установи охорони здоров`я та посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Відповідно до розділу 2 Переліку №909 до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, санітарно-епідеміологічних закладах, діагностичних центрах.

Пунктом 2 примітки до Переліку №909 встановлено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Відповідно до пункту 1.1 Положення про клінічну ординатуру, затвердженому наказом Міністерства охорони здоров`я України від 29.01.1998 №12, клінічна ординатура є вищою формою підвищення кваліфікації лікарів-спеціалістів з певного фаху у вищих медичних закладах освіти III-IV рівнів акредитації, закладах післядипломної освіти (надалі - вищі заклади освіти) та клінічних науково-дослідних інститутах, центрах.

Пунктом 2.1 Положення №12 передбачено, що до клінічної ординатури приймаються за конкурсом громадяни України, які мають освітньо-кваліфікаційний рівень лікаря-спеціаліста і стаж практичної роботи не менше трьох років за фахом після закінчення інтернатури або спеціалізації, лікарська спеціальність якої повинна відповідати спеціальності клінічної ординатури.

Відповідно до пункту 3.10 Положення №12 клінічні ординатори в межах робочого часу виконують лікувально-діагностичну роботу в профільних відділеннях, на яких базується клініка, в обсязі 25 відсотків від розрахункової норми навантаження лікаря відповідної спеціальності, що передбачається індивідуальними планами їх підготовки, без доплат до стипендії.

У пункті 4.12 Положення №12 зазначено, що термін навчання в клінічній ординатурі зараховується лікарю до його загального трудового стажу та стажу роботи за фахом.

Таким чином, період навчання позивача в клінічній ординатурі зараховується лікарю до спеціального трудового стажу.

Крім того, судом встановлено, що трудова книжка позивача містить наступні записи:

- з 26.09.1977 по 01.09.1978 лаборант Нововолинської восьмирічної школи №4;

- з 01.09.1978 по 01.07.1984 студент Київського медичного інституту;

- з 03.08.1984 по 29.07.1985 лікар-інтерн з проходженням інтернатури по швидкій допомозі;

- з 02.08.1985 по 26.08.1988 виїзний лікар Київської станції швидкої медичної допомоги;

- з 01.09.1988 по 31.08.1990 навчання в клінічній ординатурі за спеціальністю "алергологія" Київського ордена Трудового Червоного Прапора науково-дослідного інституту фізіатрії і пульмонології ім. Ф.Г. Яновського;

- з 01.09.1990 по 04.10.1990 лікар кабінету гемосорбації відділення профілактики і терапії алергічних захворювань;

- з 05.10.1990 по 30.04.1991 науковий співробітник лабораторії пульмонології Науково-інженерного центру при Мінсдрав УССР;

- з 06.05.1991 по 01.11.1991 лікар кабінету гемосорбації відділення профілактики і терапії алергічних захворювань;

- з 01.11.1991 по 22.08.2022 завідувач відділення профілактики і терапії алергічних захворювань;

з 22.08.2022 лікар-пульмонолог консультативної полікліники державної установи "Національний інститут фізіатрії і пульмонології ім. Ф.Г. Яновського Національної академії медичних наук України" (а.с. 14-18).

Згідно з довідкою державної установи "Національний інститут фізіатрії і пульмонології ім. Ф.Г. Яновського Національної академії медичних наук України" від 14.06.2023 №61 позивач:

- прийнятий на навчання в клінічну ординатуру зі спеціальності "алергологія" Київського ордена Трудового Червоного Прапора науково-дослідного інституту фтизіатрії і пульмонології ім. Ф. Г. Яновського з 01.09.1988 (наказ № 64 від 06.09.1988) по 31.08.1990 (наказ № 68 від 02.07.1990);

- 01.09.1990 (наказ № 82 від 21.09.1990) працював в Київському ордена Трудового Червоного Прапора науково-дослідному інституті фтизіатрії і пульмонології ім. Ф. Г. Яновського на посаді лікаря кабінету гемосорбції відділення профілактики і терапії алергічних захворювань по розділу "клініка" по 04.10.1990 (наказ № 84 від 01.10.1990);

- 06.05.1991 прийнятий на посаду лікаря кабінету гемосорбції відділення профілактики і терапії алергічних захворювань по розділу "клініка" (наказ № 32 від 07.05.1991);

- 01.11.1991 переведений на посаду завідувача відділення профілактики і терапії алергічних захворювань по розділу "клініка" (наказ № 110 від 31.10.1991);

- 01.07.1992 відділення профілактики і терапії алергічних захворювань по розділу "клініка" перейменовано у відділення бронхіальної астми по розділу "клініка" (наказ № 37 від 25.06.1992);

- 01.01.2005 відділення бронхіальної астми по розділу "клініка" перейменовано у відділення пульмонології та доказової медицини по розділу "клініка" (наказ № 17-п від 04.02.2005);

- 01.07.2022 відділення пульмонології та доказової медицини по розділу "клініка" перейменовано у відділення клінічної алергології і імунології по розділу "клініка" (наказ № 121-п від 01.07.2022);

- 22.08.2022 переведений на посаду лікаря-пульмонолога консультативної поліклініки по розділу "клініка" (наказ № 149-п від 22.08.2022), де працює по теперішній час.

Зазначається, що медичний стаж станом на 13.06.2023 становить 38 років 3 місяців, відповідно станом на день звернення за призначенням пенсії становить 35 років і 10 місяців.

Відповідно до довідки, сформованої позивачем в особистому кабінеті на веб-порталі ПФУ загальний страховий стаж з урахуванням перетину періодів становить 45 років 22 дні (а.с. 20).

Відповідно до Форми РС-право страховий стаж з урахуванням перетину періодів станом на день звернення за призначенням пенсії становить 42 роки 6 місяців 22 дні.

Аргумент апелянта, що стаж роботи заявника, який дає право на виплату вказаної грошової допомоги, підтверджений у встановленому законодавством порядку становить 31 рік 8 місяців 0 днів, колегія суддів вважає недоведеним, оскільки матеріали справи не містять доказів підтвердження вказаного стажу, натомість наявні матеріали, які підтверджують, що медичний стаж позивача станом на 30.06.2020 становить більше 35 років.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи чи порушено норми процесуального права.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.09.2023 по справі № 440/10385/23 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов І.С. Чалий