Справа № 203/1834/22
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2024-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 січня 2024 року м. Дніпросправа № 203/1834/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції

на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 жовтня 2023 року (суддя Куцевол В.В.) у справі №203/1834/22 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції та інспектору взводу першої роти четвертого батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Кравець Ольги Олександрівни, про визнання дій інспектора патрульної поліції незаконними, визнання постанови про адміністративне правопорушення незаконною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

-визнати дії інспектора взводу першої роти четвертого батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Кравець О.О. щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч.4 ст.126 КУпАП, незаконними;

-постанову серії ДП18 №789978 від 31.05.2022 у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, визнати незаконною та скасувати;

-провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 31.05.2022 інспектором взводу першої роти четвертого батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Кравець О.О. було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ДП18 №789978, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, що полягало у керуванні транспортним засобом будучи позбавленим права керування таким за постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18.04.2022, у зв`язку з чим накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 000,00 грн. Неправомірність оскаржуваної постанови пов`язував з тим, що він не був обізнаний про позбавлення права керування транспортним засобом, що свідчить про відсутність у його діях складу правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 жовтня 2023

року позов задоволено частково, а саме:

постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №789978 відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.126 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду, в частині задоволених позовних вимог, мотивовано тим, що за наявності встановленого факту необізнаності позивача про позбавлення його права керування транспортним засобом, притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП не можливо визнати правомірним, оскільки в діях позивача відсутній умисел на вчинення вказаного правопорушення.

Не погодившись з рішенням суду, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник посилається на те, що у спірному випадку інспектором патрульної поліції був виявлений факт керування транспортним засобом особою, яка була позбавлена права керування на підставі рішення суду, що набрало законної сили. У свою чергу, як зазначає скаржник, ст.317-1 КУпАП прямо передбачено те, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили судовим рішенням про позбавлення цього права. Отже, за позицією скаржника, оскільки станом на час прийняття спірної постанови рішення суду, яким позивача було позбавлено права керування транспортним засобом, набрало законної сили, то останнього правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП. При цьому, як зазначає скаржник, аргументи позивача про те, що він не був обізнаний про наявність рішення суду, не можуть бути підставою для звільнення його від відповідальності, оскільки останньому було відомо про складення відносно нього протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП та направлення справи для розгляду до суду, а отже останній мав можливість вжити заходів задля з`ясування результатів розгляду справи.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що постановою від 31.05.2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №789978, винесеної інспектором взводу першої роти четвертого батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Кравець О.О., притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, що полягало у керуванні транспортним засобом (автомобіль марки «HONDA ACCORD», державний номерний знак НОМЕР_1 ) будучи позбавленим права керування таким за постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18.04.2022, у зв`язку з чим накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 000,00 грн.

Правомірність та обгрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

У відповідності із ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Юридичний склад адміністративного правопорушення передбачена нормами права сукупність ознак (елементів), за наявності яких те чи інше протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Таку сукупність ознак формують чотири складових елементи: об`єкт, об`єктивна сторона (характеризують зовнішню сторону правопорушення); суб`єкт та суб`єктивна сторона (характеризують внутрішню сторону правопорушення).

Отже, особа може бути притягнуто до адміністративної відповідальності виключно за умови встановлення складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.4 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Згідно статті 10 КУАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх (прямий умисел) або свідомо допускала настання цих наслідків (непрямий умисел).

Тобто, суб`єктивна сторона, як елемент складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч.4 ст.126 КУпАП, передбачає обов`язкову наявність умислу особи на вчинення такого правопорушення.

Таким чином, визначаючи наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, обов`язковим є встановлення умислу позивача на вчинення адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона якого полягає в керуванні транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

У спірному випадку судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що на момент притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, останній не був обізнаний про те, що його було позбавлено права керувати транспортними засобами за рішенням суду.

Вказане, зокрема, підтверджується постановою Дніпровського апеляційного суду від 12.07.2022, якою поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2022 року, якою, у свою чергу, позивача було позбавлено право керування транспортними засобами. Так, в постанові Дніпровського апеляційного суду від 12.07.2022 зазначено, що ОСОБА_1 не був обізнаний про наявність вказаного судового рішення до 31.05.2022, що і стало підставою для поновлення процесуального строку.

Таким чином, за відсутності доказів того, що позивач, станом на час притягнення його до адміністративної відповідальності, був обізнаний про позбавлення його права керувати транспортними засобами, неможливо стверджувати про наявність в його діях умислу, як суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.126 КУпАП.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що позивачу було відомо про складення відносно нього протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП та направлення справи для розгляду до суду, а отже останній мав можливість вжити заходів задля з`ясування результатів розгляду справи, не спростовує висновків суду першої інстанції щодо необізнаності позивача про позбавлення права керування транспортними засобами.

Необгрунтованими суд апеляційної інстанції вважає і посилання скаржника в апеляційній скарзі на положення ст.317-1 КУпАП, оскільки вказаною нормою права визначено момент, з якого особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом. Але, положення вказаної норми права не свідчать про те, що саме з цього моменту, в незалежності від того, чи було особі відомо про позбавлення її права керування транспортними засобами чи ні, тобто в незалежності від наявності у неї умислу на керування транспортним засобом за відсутності такого права, така особа притягується до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за відсутності доказів обізнаності позивача про позбавлення його права керування транспортними засобами, притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП є неправомірним, оскільки за таких умов в його діях відсутній склад такого адміністративного правопорушення.

З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 жовтня 2023 року у справі №203/1834/22 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 25.01.2024

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк