Справа № 420/16185/22
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2024-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/16185/22

Перша інстанція: суддя Корой С.М.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Бітова А.І.,

Танасогло Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023р. по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛУМІ» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2022р. ТОВ «БЛУМІ» звернулося до суду із позовом до Одеської митниці, у якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2022/200298/2 від 1.11.2022р. та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA500500/2022/001089.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що між ним (покупець) та SMARTCAP PLASTIK A.S. (продавець) було укладено контракт за №290922 від 29.09.2022р., відповідно до умов якого продавець передає у власність покупцю, а покупець приймає та оплачує товари нетканий матеріал, виготовлений із синтетичних та штучних волокон виробництва Туреччина.

В подальшому, з метою здійснення митного оформлення товарів ним було подано митну декларацію за №UA500500/2022/039665 від 31.10.2022р.. Проте, декларантом було отримано рішення про коригування митної вартості за №UA500500/2022/200298/2 від 1.11.2022р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA500500/2022/001089.

Позивач вважає вказані рішення митного органу протиправними, незаконними та вказує на те, що вартість упаковки та пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням була понесена продавцем, оскільки саме на постачальника покладений обов`язок щодо забезпечення пакування товару.

Щодо банківських платіжних документів від 10.10.2022р. за №757 та від 17.10.2022р. за №761, в яких відсутнє посилання на рахунок-фактуру від 24.10.2022р. за №SCA812 та сума переказу не відповідає загальній вартості товару за інвойсом, то позивач вказує, що для митного оформлення були надані наступні платіжні документи на загальну вартість 25 500дол.США: платіжне доручення за №757 від 10.10.2022р. на суму 10 200дол.США; платіжне доручення за №761 від 17.10.2022р. на суму 15 300дол.США. До кожного платіжного документа було прикріплено проформу інвойс №UAB-10/22 від 5.10.2022р. на суму 25 500дол.США, що є попереднім рахунком, згідно якого проводилася попередня оплата за контрактом №290922 від 29.09.2022р.. Як вказано у позові, комерційний інвойс № SCA812 від 24.10.2022р. це остаточний товаросупровідний документ, який складається за фактом завантаження у транспортний засіб та надається продавцем покупцеві з вмістом переліку товарів, його кількості та вартості, за якою вони постачаються, тому він жодним чином не може бути вказаний у платіжних документах, в зв`язку з тим, що оплата здійснюється на умовах передплати.

Щодо експортної декларації країни відправлення, в якому з посилання на рахунок 200/1, який не надавався до митного оформлення та відсутнє посилання на інвойс №SCA812 від 24.10.2022р., поданий до митного оформлення від 24.10.2022р. №SCA812, то позивач вказує, що надана до митного оформлення копія митної декларації країни відправлення за №22220400EX00053202 від 24.10.2022р. заповнена відповідно до Турецького законодавства згідно якого з 30.04.2019р. зазначення номеру інвойсу, який надається у паперовому вигляді, не є обов`язковим. У графі 44 митної декларації країни відправлення вказується 23 значний код для рахунку - фактури, створеного через систему єдиного вікна законодавства Туреччини.

Отже, як стверджує позивач, зазначені митним органом обставини, не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених позивачем у митній декларації та не свідчать, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом. Будь-яких належним та допустимих доказів на підтвердження наявності в наданих до митного оформлення документах ознак підробки відповідачем, суб`єктом владних повноважень, не надано.

На думку позивача, виявлені митним органом у поданих позивачем до митного оформлення документах розбіжності є формальними та несуттєвими, та які жодним чином не вливають на числові значення складових митної вартості товарів.

Посилаючись на зазначене просив позов задовольнити.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2022/200298/2 від 1.11.2022р..

Визнано протиправною та скасовано картку відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA500500/2022/001089.

Стягнуто з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «БЛУМІ» судовий збір у розмірі 5 040,18грн..

В апеляційній скарзі митний орган, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що митний орган приймаючи оскаржуване рішення діяв з порушенням норм митного законодавства України, оскільки товариством надано усі необхідні документи для розмитнення товару, а митницею не надано їм належної оцінки та протиправно визнано, що представлені документи не підтверджують митну вартість товару за ціною договору.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що 15.05.2014р. ТОВ «Блумі» зареєстровано як юридична особа (номер запису: 0052855) та згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, здійснює такі види діяльності за КВЕД: 17.22 Виробництво паперових виробів господарсько-побутового та санітарно-гігієнічного призначення (основний); 20.41 Виробництво мила та мийних засобів, засобів для чищення та полірування; 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устатковання промислового призначення; 33.20 Установлення та монтаж машин і устатковання; 77.40 Лізинг інтелектуальної власності та подібних продуктів, крім творів, захищених авторськими правами; 33.13 Ремонт і технічне обслуговування електронного й оптичного устатковання; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 77.39 Надання в оренду інших машин, устатковання та товарів, н.в.і.у.

29.09.2022р. між ТОВ «Блумі» у якості покупця та SMARTCAP PLASTIK A.S. у якості продавця було укладено контракт за №290922, відповідно до умов якого продавець передає у власність покупцю, а покупець приймає та оплачує товари, які тут і далі називаються "Товари", відповідно до викладених нижче умов.

Пунктами 2.1-2.3 контракту визначено, що ціни на товар встановлені в доларах США та включають вартість упаковки, пакувальних матеріалів, маркування, завантаження та виконання експортних процедур у країні продавця. При цьому вважається, що ціни на товар, що поставляються за цим контрактом, зазначені на умовах постачання згідно з пунктом 3.2. цього контракту. Загальна вартість товару, що поставляться за цим контрактом складається із сум усіх комерційних інвойсів продавця. Валюта контракту - Долар США.

Пунктом 3.1 контракту визначено, що постачання товару проводиться у строк, узгоджений Сторонами в проформах-інвойсах на кожну партію товару, що поставляється. Датою поставки партії Товару вважається дата, зазначена у коносаменті чи товарно-транспортній накладній в залежності від типу транспорту.

Згідно з п.4.1 контакту оплата здійснюється банківським переказом на рахунок продавця згідно проформі-інвойс кожну партію товару. Валютою платежу є долар США. Усі банківські комісії, пов`язані з цим контрактом, мають бути сплачені продавцем на території продавця, покупцем на території покупця. Будь-яка різниця між Проформою-інвойс та фінальним інвойсом покриватиметься покупцем відповідно.

В подальшому, з метою здійснення митного оформлення товарів, 31.10.2022р. ТОВ «Блумі» подало до Одеської митниці Держмитслужби України митну декларацію за №UA500500/2022/039665 від 31.10.2022р..

Для підтвердження вказаних у митній декларації №UA500500/2022/039665 від 31.10.2022р. відомостей, до митної декларації було надано, зокрема, такі документи:

- Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №SCA812 від 24.10.2022р.;

- Автотранспортна накладна (Road consignment note) №000123 від 24.10.2022р.;

- Сертифікат про походження товару (Sertificate of origin) №V0850799 від 24.10.2022р.;

- Банківські платіжні документи, що стосуються товару платіжні доручення №761 від 17.10.2022р. та №757 від 10.10.2022р.;

- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення №290922 від 29.09.2022р.;

- Договір про надання послуг митного брокера №26 від 6.06.2022р.;

- Копія митної декларації країни відправлення №22220400ЕХ00053202 від 24.10.2022р..

Проте, за результатами здійснення митного контролю посадовими особами Одеської митниці було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2022/200298/2 від 1.11.2022р. (а.с.43-45) та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2022/001089 (а.с.45).

Як вбачається із рішення про коригування митної вартості товарів, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягав сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) відповідно до пп. в) п.2 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.2.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 29.09.2022р. за №290922 ціна за товар включає упаковки та маркування товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.;

2) у банківському платіжному документі від 10.10.2022р. за №757 та від 17.10.2022р. за №761 відсутнє посилання на рахунок-фактуру від 24.10.2022р. за №SCA812 та сума переказу не відповідає загальній вартості товару за інвойсом;

3) у експортній декларації країни відправлення є посилання на рахунок 200/1, який не надавався до митного оформлення та відсутнє посилання на інвойс №SCA812 від 24.10.2022р. поданий до митного оформлення від 24.10.2022р. за №SCA812.

При цьому, у рішенні вказано, що митницею зобов`язано декларанта протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) виписку з бухгалтерської документації;

2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

3) висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

На виконання вказаного, 1.11.2022р. позивачем було подано додаткові документи.

Також, згідно спірного рішення, з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інмпектор» та ЄАІС та встановлено, що рівень митної вартості митного оформлення даним СЗЕД є більшим та становить: по товару №1-4. 98 дол. США/кг нетто (МД від 25.10.2022 № UA500420/2022/004982) ніж заявлено декларантом 3дол.США/кг нетто.

Перевіряючи правомірність та законність оскаржуваних рішень митного органу про коригування митних вартості товарів, з урахуванням підстав, з якими позивач просить їх скасувати, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За правилами ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до п.23,24 ст.4 МК України, митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст.50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з ч.1 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Приписами ч.1,2,3 ст.52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Положеннями ч.3 ст.53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити такі обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.1,2 ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Приписами ч.1 ст.57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

У відповідності до ч.2,3 ст.57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Положеннями ч.9 ст.58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, а отже, враховуючи вищевикладені обставини не було можливим застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору.

Частиною 8 ст.57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що митний орган у рішенні про коригування митної вартості зазначив, що подані товариством документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Так, що стосується посилань митного органу на те, що у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо такої складової митної вартості товару як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, то судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, що відповідно до п.2.1 контракту №290922, ціни на товар встановлені в доларах США та включають в себе вартість упаковки, пакувальних матеріалів, маркування, завантаження та виконання експортних процедур у країні продавця.

Отже, судова колегія звертає увагу на те, що витрати на тару і пакування вже включені до вартості товару.

При цьому, із наданих до митного оформлення документів вбачається відсутність додаткових витрат на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із упакуванням (упаковка включена у ціну товару), а відтак витрати на пакування не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару та не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості.

Окрім того, митним органом не доведено понесення позивачем додаткових витрат на упаковку товару, а відтак і включення цих витрат до митної вартості.

Враховуючи вказане, судова колегія вважає, що вимога митного органу про надання додаткових документів на підтвердження такої складової митної вартості як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, за умови включення вартості пакування до ціни товару, є безпідставною та нічим не обґрунтованою.

Отже, в даному випадку вартість пакування не є витратами, які понесені покупцем, у зв`язку з чим не є такими, що додатково включаються у митну вартість товару.

Що стосується посилань апелянта на те, що у банківському платіжному документі від 10.10.2022р. за №757 та від 17.10.2022р. за №761 відсутнє посилання на рахунок-фактуру від 24.10.2022р. №SCA812 та сума переказу не відповідає загальній вартості товару за інвойсом, то колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що ТОВ «Блумі» на підставі проформи інвойсу за №UAB-10/22 від 5.10.2022р. здійснено передоплату згідно платіжного доручення за №757 від 10.10.2022р. на суму 10 200дол.США та згідно платіжного доручення №761 від 17.10.2022р. на суму 15 300дол.США.

Як вбачається із матеріалів справи, що оплата за товар, який постачався здійснено до виставлення рахунку-фактури від 24.10.2022р. за №SCA812.

Отже, у поданих разом із митною декларацією платіжних документах не могло бути зазначено, що сплата здійснена на підставі рахунку-фактури від 24.10.2022р. за №SCA812.

При цьому, як в платіжному дорученні №757 від 10.10.2022р. на суму 10 200дол.США так і в платіжному дорученні №761 від 17.10.2022р. на суму 15 300дол.США зазначено, що оплату здійснено на підставі контракту за №290922 від 29.09.2022р..

Крім того, судова колегія зазначає, що проформа-інвойс у міжнародній комерційній практиці - це документ, виписаний до того, як наявна відома повна інформація про товари; містить вміст відомостей про них, але він не є розрахунковим документом, він не містить вимог щодо внесення вказівки в ньому сум; може бути виписаний на ще не відвантажений товар.

Тобто, проформа-інвойс - не є документом на підставі якого здійснюється оплата за товар.

Також, умови термінів та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються.

Що стосується тверджень митного органу про те, що в експортній декларації країни відправлення є посилання на рахунок - 200/1, який не надавався до митного оформлення та відсутнє посилання на інвойс №SCA812 від 24.10.2022р. поданий до митного оформлення від 24.10.2022р. за №SCA812, то колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, що до товариством надана до митного оформлення копія митної декларації країни відправлення за №22220400EX00053202 від 24.10.2022р. заповнена відповідно до Турецького законодавства згідно якого з 30.04.2019р. зазначення номеру інвойсу, який надається у паперовому вигляді, не є обов`язковим. У графі 44 митної декларації країни відправлення вказується 23 значний код для рахунку - фактури, створеного через систему єдиного вікна законодавства Туреччини.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що декларації країни відправлення не є документом, який відповідно до ч.2 ст.53 МК України підтверджує митну вартість товарів.

Також, судова колегія зазначає, що сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що надані документи містили розбіжності є необґрунтованими, оскільки будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої ТОВ «Блумі» митної вартості товару судом не встановлено.

Що стосується посилань апелянта на те, що декларантом неподані усі необхідні документи, то судова колегія зазначає, що відповідно до положень ст.53 МК України, декларант на вимогу митниці надає всі наявні у нього документи.

При цьому, не надання додаткових документів не є підставою для здійснення коригування митної вартості.

Крім того, судова колегія вказує на те, що згідно з усталеною судовою практикою у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Отже, податковим органом не доведено, що позивач сплатив за товар іншу суму ніж та, яка заявлена у якості митної вартості товару.

Враховуючи вищевказане, судова колегія вважає, що надані уповноваженою особою позивача для митного оформлення товару документи відповідають вимогам ч.2 ст.53 МК України, у повній мірі ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей щодо даних, які підлягають обчисленню при визначені саме митної вартості товару та підтверджують ціну товару, яка сплачена позивачем за ціною, вказаною в контракті (інвойсах, специфікації).

Судова колегія зазначає, що встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Що стосується посилання митного органу в рішенні про коригування митної вартості товару на відомості з баз даних ЄАІС, то судова колегія зазначає що вказане не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта усіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого Позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також необхідно врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також Інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Блумі», визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2022/200298/2 від 1.11.2022р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2022/001089.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311, 315, 316, 322 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.І. Бітов

Т.М. Танасогло