Справа № 380/24449/23
Суддя: Морська Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2024 рокусправа № 380/24449/23

Львівський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді за участюОСОБА_1
секретаря судового засіданняНаум`як Х.О.
представника позивача Жука Р.С.

представника відповідача Сокирки Н.А.

представника відповідача Лазуренко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому з урахуванням збільшення позовних вимог просить :

визнати протиправним та скасувати п.3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №172-ОД від 12.09.2023 "Про результати службового розслідування" в частині притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у виді "Попередження про неповну службову відповідність";

визнати протиправним та скасувати п.11 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №172-ОД від 12.09.2023 "Про результати службового розслідування" в частині зняття виплати премії за особистий внесок у загальні результати служби у відповідності до накладеного дисциплінарного стягнення, начальнику команди забезпечення військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_1 » військової частини НОМЕР_1 , старшому лейтенанту ОСОБА_2 .

Ухвалою від 23.10.2023 відкрите провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 30.11.2023 вирішено здійснювати подальший розгляд справи в порядку загального позовного провадження, замінивши судове засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням; продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та призначено підготовче засідання на 14 грудня 2023 року.

Ухвалою від 14.12.2023 закрите підготовче засідання, та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.01.2024.

У судовому засіданні 23.01.2024 проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами проведення службового розслідування наказом командира військової частини НОМЕР_1 №172-ОД від 12.09.2023 «Про результати службового розслідування» пунктом 3 за порушення вимог статей 11, 16, 59, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, неналежне виконання своїх службових обов`язків, нездійснення дієвого контролю за підлеглим особовим складом, начальника команди забезпечення військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_1 », старшого лейтенанта ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення - попередження про неповну службову відповідність. В ході проведення службового розслідування підтверджено той факт, що заступник командира військової частини НОМЕР_1 - начальник тилу підполковник ОСОБА_3 , маючи безпосередній вплив на процес службової діяльності в частині, шляхом зловживання службовим становищем, переслідуючи корисливий мотив, використовував окремих військовослужбовців частини у діяльності не пов`язаній з проходженням військової служби, про що особисто засвідчили сержант ОСОБА_4 , старший солдат ОСОБА_5 , солдат ОСОБА_6 , солдат ОСОБА_7 „ солдат ОСОБА_8 , солдат ОСОБА_9 та солдат ОСОБА_10 , які безпосередньо виконували будівельно-ремонтні роботи за проханням підполковника ОСОБА_3 у нього на особисті ділянці приватного будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Серед вищезазначених військовослужбовців сержант ОСОБА_4 перебував на посаді коменданта споруд команди забезпечення військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_2 », однак станом на день прийняття посади ОСОБА_2 , сержант ОСОБА_4 , за наказом командира, був залучений до проведення ремонтно-будівельних робіт пов`язаних із руйнуваннями на території військової частини, які спричинені ракетними ударами. ОСОБА_2 доповідав заступнику командира військової частина НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_3 , про те, що сержант ОСОБА_4 залучений до ремонтно-будівельних робіт.

Позивач стверджує, що в оскаржуваному Наказі не відображено, в чому саме полягали його дії, які призвели до порушення, не встановлено наявність причинного зв`язку між порушенням та неправомірними діями, не зазначено норми законодавства, які порушено, не відображено ступінь вини та її форму. Також зазначив, що його не ознайомили із посадовими обов`язками.

Із вказаних підстав просить суд задовольнити позов.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити повністю.

Відповідач надіслав суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.08.2023 №916-АД призначене службове розслідування за фактом внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального правопорушення відносно військових службових осіб військової частини НОМЕР_1 . В ході проведення службового розслідування було встановлено, що підлеглий Позивача - сержант ОСОБА_4 , під час несення військової служби в умовах воєнного стану виконував обов`язки, що не пов`язанні з військовою службою, а безпосередній командир ОСОБА_2 , не вживав дієвих заходів по припиненню триваючого правопорушення.

Стверджує: «… як зазначається в поясненнях сержанта ОСОБА_4 , останній виконував роботи по зведенню даху на особистій ділянці в АДРЕСА_1 заступника командира військової частини з тилу - начальника тилу та в подальшому допомагав у будівництві, що свідчить про перебування військовослужбовця за межами військової частини НОМЕР_1 в період дії воєнного стану. Проте, не знаючи реального місця перебування свого підлеглого, ні виконуваним ним завдань, а також повною байдужістю до ситуації, старший лейтенант ОСОБА_2 доповідав безпосередньо командиру військової частини НОМЕР_1 , що у команді забезпечення військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_2 » надзвичайних подій не трапилось та особовий склад є наявності, чим умисно вводив в оману командира військової частини. Підтвердженням цьому є особисто подані Позивачем рапорти від 26.07.2023, 28.07.2023, 02.08.2023, 04.08.2021 23.08.2023,25.08.2023, 30.08.2023, що долучені до відзиву…».

Представники відповідача у судовому засіданні просили суд відмовити у задоволенні позову.

Позивач надіслав відповідь на відзив, у якій зазначив, що персоніфіковані обов`язки начальника команди забезпечення військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ОСОБА_2 не доводились до відома, позивач не підписував будь-яких положень про функціональні обов`язки за займаною посадою. Відтак, притягуючи ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності командир військової частини НОМЕР_1 , обмежився покликанням на порушення останнім вимог ст. 11, 16, 59, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, які є загальними та не стосуються посади, яку обіймає позивач. Стверджує: «… В межах службового розслідування, сержант ОСОБА_4 , комендант споруди військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_1 » військової частини НОМЕР_1 повідомив, що вкінці липня 2022 року до нього звернувся підполковник ОСОБА_3 з проханням щодо надання допомоги по зведенню даху на його особистій ділянці у с. Старичі, на що останній погодився. В той же час, як вбачається із пояснень ОСОБА_2 вкінці липня 2023 року останній звернувся до свого начальника - підполковника ОСОБА_3 з проханням повідомити де знаходиться його підлеглий - сержант ОСОБА_4 . У відповідь підполковник ОСОБА_3 повідомив, що ОСОБА_4 виконує завдання за його особистим розпорядженням. … Як вбачається із матеріалів даної справи, сержант ОСОБА_4 здійснював виконання наказу, дорученого командиром, який є старшим за службовим становищем ніж позивач. З врахуванням наведеного, вини у вчиненні дисциплінарного правопорушення, і саме нездійснення дієвого контролю за підлеглим особовим складом, що ставиться у вину ОСОБА_2 не має, оскільки сержант ОСОБА_4 здійснював безпосередньо виконання наказу старшого по званню - ОСОБА_3 …».

Розглянувши надані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

Наказом командувача сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) №529 від 08.06.2023 старшого лейтенанта ОСОБА_2 призначено начальником команди забезпечення військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Міжнародного центру миротворчості та безпеки Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, військова частина НОМЕР_1 .

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.08.2023 №916-АД «Про призначення службового розслідування за фактом внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального правопорушення відносно військових службових осіб військової частини НОМЕР_1 » проведено службове розслідування.

За результатами службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 прийнятий наказ №172-ОД від 12.09.2023 "Про результати службового розслідування", яким ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладене дисциплінарне стягнення "Попередження про неповну службову відповідність".

Не погодившись із цим наказом, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку позиціям сторін у справі, суд застосовує наступні правові норми.

Відповідно до статі 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно ч.1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Частинами 2-4 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно- правовими актами.

Види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок їх застосування визначено Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 №551-ХІV (далі Закон №551-ХІV).

Згідно преамбули, вказаного закону дія цього Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних] і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Так, відповідно до ст. 1 Дисциплінарного Статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Статтею 2 Дисциплінарного Статуту ЗСУ встановлено, що військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Згідно ст.4 Дисциплінарного Статуту ЗСУ військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Статтею 45 Дисциплінарного Статуту ЗСУ встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності. Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Відповідно до ст.83 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Частиною першою ст. 84 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Згідно ст. 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Стаття 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Службове розслідування проводиться у відповідності до вимог Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України затвердженого Наказом Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017 (надалі Порядок № 608).

Порядок № 608 визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

Пунктом 3 розділу II Порядку № 608 зазначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

У пункті 3 розділу V Порядку № 608 зазначено, що в описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

Так у акті службового розслідування, долученому до матеріалів справи, який став підставою для прийняття спірного наказу та притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, встановлені наступні обставини.

«… 22.08.2023 року слідчим другого слідчого відділу, (з дислокацією у м. Львів) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові командуванню військової частини НОМЕР_1 було надано Ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку у військовій частині НОМЕР_1 , в якій зазначено що 09.08.2023 року внесено відомості до ЄРДР №0000465 за статтею 426-1 ч.5 КК України за фактом перевищення влади та службових повноважень військових службових осіб військової частини НОМЕР_1 , а саме стосовно заступника командира військової частини НОМЕР_1 з тилу - начальника тилу підполковника ОСОБА_11 . Також в змісті даної ухвали вказано що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час досудового розслідування кримінального провадження виявлено факти перевищення влади та службових повноважень військових службових осіб військової частини НОМЕР_1 , саме, заступник командира військової частини НОМЕР_1 з тилу - начальник тилу маючи безпосередній вплив на процес службової діяльності в частині, шляхом зловживання службовим становищем, переслідуючи корисливий мотив, використовує окремих військовослужбовців частини в тому числі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у діяльності не пов`язаній з проходженням військової служби, а саме у будівельно-ремонтних роботах приватного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :03:002:0068, в якому підполковник ОСОБА_14 проживає спільно з сім`єю та іншими особами. Окрім того, підполковник ОСОБА_14 використовуючи надані йому владу та службові повноваження, шляхом незаконного впливу на підлеглих йому начальника продовольчої служби військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_15 та командира роти матеріального забезпечення ОСОБА_16 , отримує від останніх матеріальні засоби (продукти харчування, засоби особистої гігієни, паливно-мастильні матеріали, технічні засоби) передані у вигляді гуманітарної допомоги, котрі в подальшому реалізовує в двох магазинах на території військової частини НОМЕР_1 , керівником яких є дружина підполковника ОСОБА_17 …

В своїх поясненнях військовослужбовці, а саме: сержант ОСОБА_4 , солдат ОСОБА_7 , солдат ОСОБА_8 , солдат ОСОБА_5 підтвердили той факт, що вони з 26.07.2023 року по 22.08.2023 працювали за проханням підполковника ОСОБА_3 у нього на особистій ділянці в с. Старичі, а саме: надавали допомогу по зведенню даху будинку. …

В своїх поясненнях командир роти матеріального забезпечення капітан ОСОБА_18 , начальник команди забезпечення військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_3 » лейтенант ОСОБА_19 та начальник команди забезпечення військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_1 » старший лейтенант ОСОБА_2 стверджують, що їх підлеглий особовий склад, а саме військовослужбовці ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 безпосередньо виконували завдання за вказівкою заступника командира військової частини НОМЕР_1 з тилу начальника тилу підполковника ОСОБА_3 .. Де і які роботи будуть виконувати їхні підлеглі капітан ОСОБА_18 , лейтенант ОСОБА_19 та старший лейтенант ОСОБА_2 не цікавились ні в заступника командира військової частини з тилу начальника тилу, ні у своїх підлеглих. Про те, що підлеглий особовий склад виконує окремі завдання за вказівкою підполковника ОСОБА_3 , капітан ОСОБА_18 , лейтенант ОСОБА_19 та старший лейтенант ОСОБА_2 командиру військової частини не доповідали.

Таким чином командир роти матеріального забезпечення капітан ОСОБА_18 , начальник команди забезпечення військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_3 » лейтенант ОСОБА_19 , начальник команди забезпечення військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_1 » старший лейтенант ОСОБА_20 , безвідповідально віднеслись до виконання своїх службових обов`язків, не здійснювали належний контроль за підлеглим особовим складом, тим самим порушили вимоги ст. ст. 11, 16, 59, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до яких військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок. Виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, командир (начальник) зобов`язаний проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини, аналізувати стан військової дисципліни і об`єктивно доповідати про це старшому командирові (начальникові). Командир роти зобов`язаний з пошаною ставитися до підлеглих, дбати про виховання військовослужбовців рядового, сержантського (старшинського) складу та згуртування військового колективу, вести облік особового складу роти, знати чисельність (наявність і відсутність) особового складу за списком. …

Виходячи із вищезазначеного причинами що призвело до внесення відомостей до ЄРДР за статтею 426-1 ч.5 КК України за фактом перевищення влади та службових повноважень військових службових осіб військової частини НОМЕР_2 , а саме стосовно заступника командира військової частини НОМЕР_1 з тилу - начальника тилу підполковника ОСОБА_17 , є: ….

2. Безвідповідальне ставлення до виконання своїх службових обов`язків командиром роти матеріального забезпечення капітаном ОСОБА_21 , начальником команди забезпечення військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_3 » лейтенантом ОСОБА_19 , та начальником команди забезпечення військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_1 » старшим лейтенантом ОСОБА_22 , які не здійснювали належний контроль за підлеглим особовим складом, а також можливо скрили той факт що окремі військовослужбовці їх підрозділів в службовий час виконують завдання не пов`язані із військовою службою.

4.3.… Начальник команди забезпечення військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_1 » лейтенант ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , термін військової служби - з 06.2022 по т.ч., термін перебування на останній посаді - з 06.2023 по т.ч.

Неправомірні дії військовослужбовця та причинний зв`язок між діями військовослужбовця та подією, що трапилась: Неналежне виконання службових обов`язків що призвело до відсутності дієвого контролю за підлеглим особовим складом.

Своїми діями начальник команди забезпечення військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_1 » порушив вимоги ст. ст. 11, 1.6, 59, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до яких військовослужбовець зобов`язаний, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок. Виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Командир (начальник) зобов`язаний проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини, аналізувати стан військової дисципліни і об`єктивно доповідати про це старшому командирові (начальникові). Командир роти зобов`язаний з пошаною ставитися до підлеглих, дбати про виховання військовослужбовців рядового, сержантського- (старшинського) складу та згуртування військового колективу, вести облік особового складу роти, знати чисельність (наявність і відсутність) особового складу за списком…».

Із наведеного слідує, що службовим розслідуванням встановлено, що безпосередній підлеглий позивача ОСОБА_4 виконував особисті доручення заступника командира ВЧ ОСОБА_3 (роботи з облаштування даху на особистому будинку), а позивач не знав, які роботи виконує його підлеглий та не повідомив про це свого безпосереднього керівника - командира ВЧ НОМЕР_1 , натомість звітуючи останньому про те, що ввірений йому особовий склад у наявності.

Зазначені обставини підтверджуються також і доказами, зібраними під час службового розслідування та долученими до матеріалів справи.

Так у поясненнях, наданих позивачем заступнику командира ВЧ НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення підполковнику ОСОБА_23 , зазначено: «…Військовослужбовець мого підрозділу, а саме: ОСОБА_4 перебував у складі робочої команди, яка виконувала завдання на військовому містечку « ІНФОРМАЦІЯ_5 » по відновленню зруйнованих будівель після ракетного удару. Одного разу у липні місяці 2023 року я звернувся до свого начальника підполковника ОСОБА_3 та запитав де зараз знаходиться мій підлеглий сержант ОСОБА_4 , на що він відповів, що останній виконує окремі завдання за його особистим розпорядженням. Після того я більше до підполковника ОСОБА_3 не звертався. Де саме військовослужбовець виконував задачі я не цікавився. В подальшому з 07.08.2023 по 21.08.2023 я перебував у відпустці…».

У своїх поясненнях сержант ОСОБА_4 повідомив: «…В кінці липня місяця 2023 року до мене звернувся заступник командира частини з тилу підполковник ОСОБА_3 з проханням щодо надання допомоги по зведенню даху на його особистій ділянці в с. Старичі на що я погодився. В подальшому я з іншими військовослужбовцями час від часу до 22.08.2023 допомагали у будівництві в підполковника ОСОБА_3 . Ночували ми вдома, вранці прибували зранку на ділянку. 21.08.2023 до нас ще приєднались військовослужбовці ОСОБА_9 та ОСОБА_10 22.08.2023 близько 15:30 години на ділянку там, де ми будували, прибули представника ДБР, після чого були проведені слідчі дії…».

Також у матеріалах справи наявні рапорти позивача командиру ВЧ НОМЕР_1 про те, що особовий склад, зброя та боєприпаси команди забезпечення « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у наявності за 26.07.2023, 28.07.2023, 02.08.2023, 04.08.2023, 23.08.2023.

Судом встановлено, що наказом командувача сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) №529 від 08.06.2023 старшого лейтенанта ОСОБА_2 призначено начальником команди забезпечення військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Міжнародного центру миротворчості та безпеки Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, військова частина НОМЕР_1 .

Відтак на нього поширюються вимоги Розділу 2. «Загальні обов`язки командирів (начальників)» Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV.

Так відповідно до ст. 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості. Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.

Загальні обов`язки командирів (начальників) визначені ст. 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Командир (начальник) зобов`язаний:

знати, дотримуватися особисто та вимагати від особового складу неухильного дотримання норм міжнародного гуманітарного права;

планувати роботу і здійснювати заходи щодо підтримання та удосконалення бойової та мобілізаційної готовності і вимагати їх виконання, своєчасно вносити до планів роботи необхідні зміни (уточнення), вживати заходів для охорони державної таємниці, забезпечення прихованого управління військами;

негайно доповідати старшому командиру (начальнику) про кримінальне чи адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, вчинене підлеглим військовослужбовцем, а командир (начальник) військової частини (установи) - негайно повідомляти про це відповідному прокурору, а в разі вчинення кримінального чи адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією військовослужбовцем Збройних Сил України - начальнику відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України;

знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань;

організовувати та безпосередньо керувати бойовою підготовкою, здійснювати контроль за її ходом, об`єктивно оцінювати досягнуті підлеглими результати, підбивати підсумки й заохочувати кращих, узагальнювати та впроваджувати передовий досвід у практику навчання особового складу, ефективно використовувати навчально-матеріальну базу, спрямовувати кошти та матеріальні засоби на вдосконалення цієї бази;

постійно вдосконалювати особисту підготовку та майстерність підпорядкованих командирів (начальників), методи керівництва військовою частиною, кораблем (підрозділом), особисто проводити навчання та заняття з особовим складом військової частини, корабля (підрозділу), займатися правовим вихованням підлеглих, своєчасно вживати заходів для виконання завдань соціально-психологічного забезпечення бойової підготовки;

завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності;

встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України;

показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників); бути ввічливим і справедливим у ставленні до підлеглих, не принижувати їх честі і гідності;

постійно виховувати підлеглих у дусі гуманізму та людяності, спираючись при цьому на загальновизнані принципи міжнародного права;

проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини; аналізувати стан військової дисципліни і об`єктивно доповідати про це старшому командирові (начальникові);

виявляти чуйність та бути уважним до підлеглих, поєднувати вимогливість і принциповість з повагою до їх честі і гідності, вникати в проблеми їх побуту, забезпечувати соціальну та правову захищеність, у разі необхідності клопотати за них перед старшими командирами (начальниками);

знати потреби і запити особового складу, приймати рішення за його заявами, скаргами та іншими зверненнями;

організовувати своєчасну видачу всіх видів забезпечення та перевіряти його повноту;

організовувати культурологічну роботу, створювати умови для зміцнення здоров`я та фізичного розвитку;

здійснювати заходи щодо безпеки особового складу військової частини, корабля (підрозділу) та інших осіб під час роботи з озброєнням, бойовою та іншою технікою, обладнанням, проведення стрільб, навчань, несення вартової і внутрішньої (чергової та вахтової) служби, виконання інших військових обов`язків;

не допускати до участі у бойових діях військовослужбовців з числа призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які не пройшли курс базової загальновійськової підготовки або не мають бойового досвіду;

особисто керувати кадровою роботою та відбором кандидатів для вступу до військових навчальних закладів;

організовувати експлуатацію, збереження і використання за призначенням казармено-житлового фонду, комунальних споруд, інженерних мереж, наданих для розквартирування військових частин і підрозділів;

контролювати додержання заходів пожежної безпеки у військовій частині, на кораблі (у підрозділі);

вживати заходів для охорони довкілля в місцях розташування та дій військ;

організовувати та здійснювати заходи, спрямовані на захист особового складу, озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки і майна від зброї масового ураження, звичайних засобів ураження;

під час вирішення питань, пов`язаних з трудовою діяльністю працівників, суворо додержуватися законодавства про працю;

вживати заходів для відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині, кораблю (підрозділу).

Відтак в силу вказаної норми позивач зобов`язаний:

- знати стан справ у дорученому йому підрозділі;

- завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у підрозділі за штатом, списком і в наявності;

- проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини;

- аналізувати стан військової дисципліни і об`єктивно доповідати про це старшому командирові (начальникові).

Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами у судовому засіданні безпосередній підлеглий позивача сержант ОСОБА_4 перебував у складі робочої команди, яка виконувала завдання на військовому містечку « ІНФОРМАЦІЯ_5 » по відновленню зруйнованих будівель після ракетного удару.

Проте, виконуючи наказ по відновленню зруйнованих будівель після ракетного удару, сержант ОСОБА_4 , відлучався від його виконання та допомагав у будівництві приватного будинку підполковника ОСОБА_3 за його розпорядження та ночував удома.

Позивач був обізнаний про залучення підполковником ОСОБА_3 сержанта ОСОБА_4 до виконання інших завдань, що підтверджується його особистими поясненнями .

Разом із тим старший лейтенант ОСОБА_2 доповідав своєму безпосередньому командиру - командиру ВЧ НОМЕР_1 про те, що особовий склад команди забезпечення « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у наявності та не повідомив про залучення підполковником ОСОБА_3 сержанта ОСОБА_4 до виконання інших завдань.

Відтак суд погоджується із відповідачем, що старший лейтенант ОСОБА_2 безвідповідально віднісся до виконання своїх службових обов`язків, не здійснював належний контроль за підлеглим особовим складом, чим порушив ст. 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Суд не приймає до уваги твердження позивача, що його не ознайомили із посадовими обов`язками, оскільки наказом командира ВЧ НОМЕР_1 , прийнятим на підставі рапорту ОСОБА_2 , визначено, що старший лейтенант ОСОБА_2 справи та посаду прийняв і приступив до виконання обов`язків за посадою.

Суд зауважує, що в ході розгляду справи спростовані твердження позивача про не встановлення службовим розслідуванням у чому саме полягали його дії, які призвели до порушення, не встановлено наявність причинного зв`язку між порушенням та неправомірними діями, не зазначено норми законодавства, які порушено, не відображено ступінь вини та її форму.

За приписами пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, разом із тим, якщо суб`єкт владних повноважень надасть докази правомірності свого рішення, то обов`язок спростувати такі докази покладається на позивача, що кореспондується із принципом змагальності сторін, закріпленому у ст. 3 КАС України.

Відтак, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

За правилами ст. 139 КАС України, у разі відмови у задоволенні позову, судовий збір позивачу не відшкодовується.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне рішення складено 26 січня 2024 року.

СуддяМорська Галина Михайлівна