Справа № 360/7871/21
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2024-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року справа №360/7871/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 р. у справі №360/7871/21 (головуючий І інстанції О.В. Ірметова) за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив:

- визнати дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області, щодо не врахування до пільгового стажу за списком № 1 наступні періоди: з 01.09.1988 по 09.01.1992 навчання за спеціальністю, з 10.01.1992 по 01.01.1999 робота підземним електрослюсарем на шахті Суходільська-Східна ДХК Краснодонвугілля згідно трудової книжки;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Луганській області зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням наступних періодів: з 01.09.1988 по 09.01.1992 навчання за спеціальністю, з 10.01.1992 по 01.01.1999 робота підземним електрослюсарем на шахті Суходільська-Східна ДХК Краснодонвугілля та ст. 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" з 16.03.2021 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 період навчання з 02.09.1988 по 26.11.1988, з 18.10.1991 по 02.01.1992 та період роботи з 10.01.1992 по 31.12.1998 на шахті Суходільська-Східна ДХК Краснодонвугілля. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до пільгового стажу роботи позивача період навчання з 02.09.1988 по 26.11.1988, з 18.10.1991 по 02.01.1992 та період роботи з 10.01.1992 по 31.12.1998 на шахті Суходільська-Східна ДХК Краснодонвугілля, здійснивши перерахунок ОСОБА_1 пенсії з урахуванням статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 16.03.2021, та здійснити виплату у урахуванням раніш виплаченої пенсії.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів зазначає, що періоди навчання з 02.09.1988 по 26.11.1988 та з 18.10.1991 по 02.01.1992 не зараховані до пільгового стажу роботи позивача у зв`язку з тим, що наступні за навчанням періоди роботи, не враховані до пільгового стажу роботи, а відтак відсутня умова для зарахування навчання до пільгового стажу. Не додержані умови зазначені в абзаці 1 статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», а саме, наступні за навчанням періоди роботи, не враховані до пільгового стажу роботи, а відтак відсутня умова для зарахування навчання до пільгового стажу. Про те, зазначені періоди навчання враховані до загального трудового стажу роботи позивача.

Також до пільгового стажу не був врахований період роботи позивача з 10.01.1992 по 01.01.1999 у зв`язку з тим, що в трудовій книжці відсутні відомості, передбачені п.2.14 Інструкції №58, щодо пільгового характеру роботи розділу, підрозділу, пункту, найменування списків, їх номеру, до якого включається цей період роботи та інших документів, які є підставою для підтвердження роботи із шкідливими і важкими умовами праці. Уточнюючі довідки на підтвердження спеціального стажу роботи за зазначений період позивачем відповідачу не надавались.

Суд не може підміняти уповноважений орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань по суті, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Також зазначає, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16 березня 2021 року звернувся до Управління ПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1 з 16.03.2021.

Згідно розрахунку стажу позивача, страховий стаж позивача складає 40 років 9 місяці 28 днів, пільговий стаж 13 років 3 місяці 12 днів.

10.04.2021 позивач подав звернення на вебпортал Пенсійного фонду України (ВЕБ-12325-Ф-С-21-034579), в якому просив здійснити нарахування та виплату пенсії відповідно до статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці".

04.05.2021 позивач подав звернення на вебпортал Пенсійного фонду України (ВЕБ-12325-Ф-С-21-041593), в якому просив здійснити нарахування та виплату пенсії відповідно до статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" з 16.03.2021.

На звернення позивача пенсійним органом було надано відповідь та зазначено, що згідно пенсійної справи страховий стаж складає 40 років 4 місяці 18 днів, з них 12 років 3 місяці 12 днів на підземних роботах, що недостатньо для обчислення пенсії згідно статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

10.11.2021 позивач через вебпортал Пенсійного фонду України подав заяву про перерахунок пенсії - допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами.

Управління ПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області розглянуто заяву та прийнято рішення про перерахунок пенсії від 18.11.2021 №42, зарахувавши до страхового стажу період навчання з 02.09.1988 по 26.11.1988, з 18.10.1991 по 02.01.1992.

Страховий стаж позивача, після перерахунку пенсії становив 40 років 09 місяців 28 днів, з них страховий стаж до 01.01.2004 становив 14 років 07 місяців 28 днів, страховий стаж після 01.01.2004 становив 13 років 02 місяці 0 днів, додаткові роки за список № 1 становили 13 років 0 місяців 0 днів, в тому числі Робота за списком № 1 становила 13 років 03 місяці 2 дні.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Статтею 114 Закону №1058 врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Згідно з частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Частиною другою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах та працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, (далі - Порядок № 383).

Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Щодо доводів апелянта, що до пільгового стажу не був врахований період роботи позивача з 10.01.1992 по 01.01.1999 у зв`язку з тим, що в трудовій книжці відсутні відомості, передбачені п.2.14 Інструкції №58, щодо пільгового характеру роботи розділу, підрозділу, пункту, найменування списків, їх номеру, суд зазначає наступне.

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 позивач у спірні періоди:

- з 02.09.1988 по 09.01.1992 навчався в СПТУ №14 в м. Суходільськ за професією підземного електрослюсаря 4 розряду;

- 10.01.1992 прийнято підземним електрослюсарем 4 розряду з повним робочим днем під землею на шахту Суходільська-Східна ДХК Краснодонвугілля;

- 18.03.1993 переведено підземним електрослюсарем 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах, за результатами атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пенсію на пільгових умовах за списком №1;

- 18.05.2000 звільнено за власним бажанням.

Отже, записи у трудовій книжці підтверджують характер роботи позивача у період з 10.01.1992 по 01.01.1999 на шахті Суходільська-Східна ДХК Краснодонвугілля в якості електрослюсаря з повним робочим днем під землею, що надає право включення вищевказаних періодів роботи до пільгового стажу за Списком №1.

При цьому, суд звертає увагу на те, що записи трудової книжки позивача щодо спірних періодів роботи містять повну інформацію про роботу на пільгових умовах, також містять повні відомості про характер виконуваних позивачем робіт, оскільки зазначеними записами чітко визначено, що у спірні періоди позивач працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею.

Суд звертає увагу, що в даному випадку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Системний аналіз наведених вище положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку № 637 дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 року у справі №161/17658/16-а, від 27.02.2020 року у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 року у справі №446/656/17, від 21.05.2020 року у справі №550/927/17.

В той час, зазначені вище спірні періоди роботи позивача підтверджено копією трудової книжки.

Щодо доводів апелянта, що періоди навчання з 02.09.1988 по 26.11.1988 та з 18.10.1991 по 02.01.1992 не зараховані до пільгового стажу роботи позивача у зв`язку з тим, що наступні за навчанням періоди роботи, не враховані до пільгового стажу роботи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Рішенням про перерахунок пенсії від 18.11.2021 № 42 позивачу проведено перерахунок пенсії, зарахувавши до страхового стажу період навчання з 02.09.1988 по 26.11.1988, з 18.10.1991 по 02.01.1992.

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1 у період з 02.09.1988 по 09.01.1992 навчався в СПТУ №14 в м. Суходільськ за професією підземного електрослюсаря 4 розряду, але відповідно до диплома серії НОМЕР_2 позивач навчався з 02.09.1988 по 02.01.1992, тобто є розбіжність в даті закінчення навчання, тому суд приймає до уваги як підтверджуючий документ його навчання саме диплом.

Також, під час навчання позивач був призваний на військову службу та проходив службу з 27.11.1988 по 17.10.1991, що підтверджується військовим квитком НОМЕР_3 .

Крім того, з трудової книжки позивача також вбачається, що позивач у період з 10.01.1992 по 18.05.2000 працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею на шахті Суходільська-Східна ДХК Краснодонвугілля.

Отже враховуючи положення статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», ОСОБА_1 має право на зарахування вищезазначеного періоду його навчання саме до його пільгового стажу, а не до страхового.

Стосовно дискреційних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, суд зазначає наступне.

У юриспруденції дискреційні повноваження визначаються як право глави держави, уряду, інших посадовців в органах державної влади у разі ухвалення рішення з питання, віднесеного до їх компетенції, діяти за певних умов на власний розсуду рамках закону. А в Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи вказано, що адміністративний орган може здійснювати "дискреційні повноваження", користуючись певною свободою розсуду у разі ухвалення будь-якого рішення. Такий орган в силу (за) наявності у нього дискреційних повноважень може вибирати з декількох варіантів припустимих рішень той, який він вважає найбільш відповідним у даному випадку. За цього надано рекомендацію судам не втручатися у дискреційні повноваження державних органів.

На думку суду, з боку державних органів відбувається підміна понять, оскільки не будь-які повноваження органів влади з ухвалення рішень, є дискреційними. Дискреція діє тільки у разі, коли у рамках закону державний орган може приймати різні рішення.

Згідно статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності не безпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Отже, ефективний засіб правового захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.

За унормуванням п. 7 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії, і це прямо вбачається з п. 4 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

За приписами ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Стосовно строків звернення позивача до суду з адміністративним позовом, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено матеріалами справи, позивачу 16.03.2021 призначено пенсію, не зарахувавши до пільгового стажу спірних періодів, щодо яких суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу роботи та перерахунку пенсії.

Слід зазначити, що стаття 98 Закону № 1788-ХІІ передбачає, що перерахунок пенсії проводиться на підставі документів про вік, стаж, заробіток та інших, наявних на час перерахунку в пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонером на час перерахунку.

Частиною другою цієї норми встановлено, що якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії у зв`язку з введенням у дію цього Закону (про стаж роботи, заробіток, сімейний стан та інші), то пенсія знову перераховується за нормами Закону № 1788-ХІІ. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців перед поданням додаткових документів і не раніше ніж з дня введення в дію цього Закону.

Оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області на день призначення пенсії було порушено право позивача на отримання пенсії у повному розмірі, із зарахуванням до пільгового стажу роботи спірних періодів та враховуючи ст. 98 Закону № 1788-ХІІ, суд дійшов висновку, щодо наявності підстав для здійснення перерахунку пенсії із зарахуванням до пільгового стажу роботи спірних періодів саме з 16.03.2021.

На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції, про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до пільгового стажу роботи позивача період навчання з 02.09.1988 по 26.11.1988, з 18.10.1991 по 02.01.1992 та період роботи з 10.01.1992 по 31.12.1998 на шахті Суходільська-Східна ДХК Краснодонвугілля, здійснивши перерахунок ОСОБА_1 пенсії з урахуванням статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 16.03.2021, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплаченої пенсії.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 р. у справі №360/7871/21 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 р. у справі №360/7871/21 - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 25 січня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко