Справа № 280/8225/23
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року Справа № 280/8225/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Садового І.В.,

за участю секретаря судового засідання: Соболєвої Н.М.,

представника позивача: Шахрай О.В.

представника відповідача-1: Дубіцької Т.В.

представника відповідача-2: Коцарь Г.С.

представника відповідача-3: Кріль Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольський ливарний завод» (вул. Героїв України, буд. 188/2, м. Мелітополь, Запорізька область, 72319; )

до Головного управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м.Вінниця, 21028; ), Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд.166, м. Запоріжжя, 69107; ); Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (пр. Соборний, буд.168, м. Запоріжжя, 69107; )

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості і пені,

ВСТАНОВИВ:

04.10.2023 до Запорізького окружного адміністративного суду, засобами поштового зв`язку надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольський ливарний завод» (далі позивач, ТОВ «Мелітопольський ливарний завод») до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі відповідач-1, ГУ ДПС у Вінницькій області), Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач-2, ГУ ДПС у Запорізькій області), Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (далі відповідач-3, ГУ ДКСУ у Запорізькій області), в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 04.12.2023 та заяви про зміну предмету позову від 18.12.2023, позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача-1 щодо не внесення до Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування інформації щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування позивача по декларації з ПДВ за січень 2022 року у сумі 668573,00грн.

- зобов`язати відповідача-2 внести до Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування всі необхідні дані у тому числі щодо дати закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення від 12.08.2022 №, узгодженої суми бюджетного відшкодування у розмірі 668573,00грн. по декларації з ПДВ за січень 2022 року;

- стягнути з Державного бюджету України через відповідача-3 на користь позивача бюджетну заборгованість з відшкодування податку на додану вартість у розмірі 668573,00грн та пеню нараховану на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість у сумі 110 451,92 грн.;

- стягнути на користь позивача з відповідача-1 судовий збір у сумі 13 841,85грн., сплачений при поданні позову та суму 2684,00грн, сплачену при поданні заяви про збільшення позовних вимог;

- стягнути на користь позивача з відповідача-1 витрати на правничу допомогу у розмірі 8000,00грн.

Ухвалою суду від 04.10.2023 відкрито провадження у справі №280/8225/23, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи.

Ухвалою суду від 06.11.2023 розгляд адміністративної справи №280/8225/23 ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження. В процесі підготовчого провадження призначено підготовче судове засідання по справі на 04.12.2023.

Ухвалою суду від 04.12.2023 прийнято до розгляду заяву ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» про збільшення позовних вимог від 04.12.2023 та ухвалено здійснювати подальший розгляд справи з урахуванням такої заяви. Крім того, вказаною ухвалою відкладено підготовче засідання по справі №280/8225/23 на 18.12.2023.

Ухвалою суду від 15.12.2023 задоволено клопотання представника відповідача-1 про участь у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Протокольною ухвалою суду від 18.12.2023 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 22.12.2023 та забезпечено участь представника відповідача-1 у наступному підготовчому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 22.12.2023 прийнято до розгляду заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольський ливарний завод» про зміну предмету позову від 18.12.2023 та ухвалено здійснювати подальший розгляд справи №280/8225/23 з урахуванням такої заяви. Крім того, вказаною ухвалою закрито підготовче провадження у справі №280/8225/23 та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.01.2024.

Ухвалою суду від 26.12.2023 задоволено клопотання представника відповідача-1 та представника позивача про участь у судовому засіданні по справі №280/8225/23, призначеному на 04.01.2024 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 04.01.2024 відкладено судове засідання по справі №280/8225/23 на 16.01.2024 о/об 10:00год. та задоволено клопотання представника відповідача-1 про участь у судовому засіданні по справі №280/8225/23, призначеному на 16.01.2024 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Протокольною ухвалою суду від 16.01.2024 оголошено перерву у розгляді справи до 23.01.2024 та забезпечено участь представника відповідача-1 у наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 23.01.2024, на підставі статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Відповідно до вимог частини 1 статті 229 КАС України у відкритому судовому засіданні здійснювалась аудіо фіксація судового засідання за допомогою технічного засобу «Акорд».

Обґрунтування позовних вимог викладено в позовній заяві (вх.№43716 від 04.10.2023), відповіді на відзив на позовну заяву (вх.№48912 від 03.11.2023) та відповіді на відзив на позовну заяву (вх.№49155 від 06.11.2023). Так, представником позивача зазначено, що 21.02.2022 TOB «Мелітопольський ливарний завод» подано податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2022 року. У відповідності до пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (далі Податковий кодекс України) разом з податковою декларацією подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації у розмірі 668 573,00грн. Вказано, що за результатами проведеної посадовими особами ГУ ДПС у Вінницькій області позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету складено акт від 18.07.2022 №3753/02-32-07-03/25485576, на підставі висновків якого ГУ ДПС у Вінницькій області винесено податкове повідомлення-рішення № (форми ВЗ) від 12.08.2022 про відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за січень 2022 року у сумі 668 573 грн. Водночас зазначено, що не погодившись із прийнятим відповідачем-1 податковим повідомленням-рішенням ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» оскаржило його до суду, за результатами якого рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2023 у справі №280/5053/22, яке відповідно до ухвали Третього апеляційного адміністративного суду набрало законної сили 17.05.2023, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області № від 12.08.2022. Незважаючи на закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган всупереч вимогам чинного законодавства на наступний робочий день після отримання відповідного рішення не забезпечив внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування у розмірі 668573,00грн за січень 2022 року. Разом із тим вказано, що у ГУ ДПС у Вінницькій області не було підстав для невнесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника, а посилання відповідача-1 на необхідність повторного подання апеляційної скарги не зважаючи на набрання рішенням суду законної сили не є підставою для зупинення (припинення) процедури відшкодування податку на додану вартість. Із посиланням на правові висновки Великої Палати Верховного суду від 19.01.2023 у справі №140/1770/19 вказано, що належним способом захисту прав позивача є саме стягнення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість з Державного бюджету України внаслідок тривалого невиконання державою обов`язку з фактичного відшкодування підтвердженої судовим рішенням узгодженої суми бюджетного відшкодування. Додатково зазначено, що оскільки не відшкодована позивачу сума податку на додану вартість є бюджетною заборгованістю, на яку за законом нараховується пеня за несвоєчасне відшкодування, то у TOB «Мелітопольський ливарний завод», як суб`єкта господарювання, є право вимагати у судовому порядку стягнення з Державного бюджету України на його користь також відповідних сум пені. Під час розгляду справи представник позивача підтримав адміністративний позов з наведених вище підстав та просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Заперечення відповідача-1 проти позову викладено у відзиві на позовну заяву (вх.№46931 від 23.10.2023), додаткових поясненнях (вх.№48264 від 30.10.2023) та запереченнях на відповідь на відзив (вх.№55630 від 14.12.2023). Зокрема вказано, що Наказом ДПС України від 09.06.2022 № 311 "Про внесення змін до наказу ДПС від 28.03.2022 № 173" покладено виконання повноважень за Головне управління ДПС у Запорізькій області в частині здійснення контролю за правомірністю бюджетного відшкодування податку на додану вартість; здійснення в межах повноважень, передбачених законом, формування та ведення Державного реєстру фізичних осіб -платників податків, інших реєстрів, банків і баз даних - на ГУ ДПС у Вінницькій області. Зазначені повноваження закріплено за ГУ ДПС у Вінницькій області з 09.06.2022. Водночас вказано, що згідно з наказом ДПС України №260 від 19.04.2023 "Про внесення змін до наказу ДПС від 28.03.2022 №173", про закріплення повноважень, передбачених положеннями про Головні управління ДПС в областях, виконання повноважень повернуто ГУ ДПС у Запорізькій області. Отже, станом на 25.10.2023 функцію здійснення контролю за правомірністю бюджетного відшкодування податку на додану вартість; здійснення в межах повноважень, передбачених законом, формування та ведення Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, інших реєстрів, банків і баз даних покладено знову на ГУ ДПС у Запорізькій області. Таким чином, після закінчення процедури судового оскарження податкового повідомлення-рішення № від 12.08.2022 у ГУ ДПС у Вінницькій області не було зобов`язання вживати заходи для повернення бюджетного відшкодування податку на додану вартість ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» та формування Реєстру заяв про суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, оскільки останнє не мало таких функцій та повноважень щодо платників податків, які перебувають на обліку в ГУ ДПС у Запорізькій області. Додатково зазначено, що вимоги позивача про нарахування пені є передчасними, оскільки основними умовами для нарахування пені є момент її виникнення, період пені, включаючи день погашення такої заборгованості. Крім того, вказано, що обставини стосовно знаходження ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» на окупованій території, ведення господарської діяльності в рамках російського законодавства, захоплення території підприємства, всіх активів, бухгалтерських та інших документів є форс - мажорними, оскільки зумовлені збройною агресією Російської Федерації проти України, а тому, в силу положень пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України пеня не підлягає нарахуванню. Під час розгляду справи представник відповідача-1 заперечувала проти заявлених позовних вимог та з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Позиція відповідча-2 відображена у відзиві на позовну заяву (вх.№46909 від 23.10.2023), додаткових поясненнях (вх.№55660 від 14.12.2023). Так, представником відповідача-2 із посиланням на Методичні рекомендації щодо порядку взаємодії між підрозділами органів Державної податкової служби України при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджені Наказом Державної податкової служби України від 04.09.2020 № 470 зазначено, що саме ГУ ДПС у Вінницькій області мало вжити усі передбачені чинним законодавством заходи для повернення позивачу бюджетного відшкодування, заявленого за січень 2022 року. Крім того, зауважено, що ГУ ДПС у Запорізькій області листом від 07.06.2023 №3697/7/08-01-07-06-07 повідомило ГУ ДПС у Вінницькій області про необхідність вжиття заходів з відшкодування узгодженої суми з податку на додану вартість, однак це жодних результатів не дало. Водночас вказано, що обраний позивачем спосіб захисту свого права (стягнення з Державного бюджету України заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість) є неправомірним та неналежним, оскільки з 01.01.2017 законодавчо змінено механізм реалізації права на бюджетне відшкодування та запроваджено функціонування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість. Таким чином, позивач набув право включення його даних саме до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування. Крім того, стягнення з Державного бюджету України на користь позивача заборгованості з відшкодування податку на додану вартість та одночасного включення до Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування може спричинити подвійне стягнення з бюджету коштів на рахунок підприємства. Додатково відзначено, що для отримання бюджетного відшкодування за січень 2022 року ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» зазначило розрахунковий рахунок, відкритий у AT «ОТП БАНК». Однак, після вторгнення збройних формувань Російської Федерації та фактичної втрати контролю над підприємством, посадові особи позивача не подавали уточнюючий розрахунок та не змінювали розрахунковий рахунок для отримання бюджетного відшкодування. Отже, у разі перерахування коштів з Державного бюджету України на рахунок відкритий у AT «ОТП БАНК» існує висока вірогідність заволодіння бюджетними коштами невстановленими особами з числа військовослужбовців Російської Федерації та використання цих коштів з метою вчинення терористичних актів на території України. Разом із тим вказано, що пунктом 200.23 статті 200 Податкового кодексу України чітко визначено період розрахунку пені, останнім днем якого є день погашення бюджетної заборгованості. Враховуючи, що день подачі позову до суду не є днем погашення бюджетної заборгованості наданий позивачем розрахунок є необґрунтованим та передчасним. Під час розгляду справи представник відповідача-2 заперечила проти заявлених позовних вимог з підстав, викладених вище та просила відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Доводи відповідча-3 викладені у відзиві на позовну заяву (вх.№46920 від 23.10.2023) та відзиві на заяву про збільшення розміру позовних вимог (вх.№55548 від 13.12.2023). Окрім іншого вказано, що позовна вимога щодо стягнення з Державного бюджету України через ГУ ДКСУ у Запорізькій області бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість та пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість є некоректною, оскільки рахунок для бюджетного відшкодування податку на додану вартість грошовими коштами відкривається в Державній казначейській службі України на ім`я ГУ ДКСУ у Запорізькій області. Також зазначено, що механізм виконання органами Державної казначейської служби України рішень про стягнення коштів державного бюджету визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, та Порядком взаємодії податкових, митних органів та органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, у процесі судового розгляду та виконання рішень суду про бюджетне відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку, або стягнення митних платежів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 09.03.2016 № 343, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.04.2016 за № 496/28626. Відповідно до положень вищенаведених нормативно-правових актів, органи Державної казначейської служби України не приймають самостійного рішення щодо перерахування бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість та пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, а здійснюють таке перерахування лише за рішенням суду. Під час розгляду справи представник відповідача-3 зазначила про необґрунтованість позовних вимог та просила винести судове рішення, яким відмовити ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з Державного бюджету України через ГУ ДКСУ у Запорізькій області бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість та пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

Згідно з офіційними відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» зареєстровано у якості юридичної особи (номер запису: 0000754), основним видом діяльності за КВЕД є: 24.51 Лиття чавуну (а.с.22-26 т.1).

Відповідно до витягу з реєстру платників податку на додану вартість №330 ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» з 18.09.1998 зареєстровано платником податку на додану вартість (а.с.27 т.1).

21.02.2022 ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» подано податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2022 року. У відповідності до пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України разом з податковою декларацією подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації у розмірі 668 573,00грн.

В липні 2022 року на підставі наказу Головного управління ДПС у Вінницькій області від 16.06.2022 №1285к заступником начальника Жмеринського відділу перевірок платників управління податкового аудиту ГУ ДПС у Вінницькій області Кутняк Іриною, на підставі підпункту 20.1.4, пункту 20.1, статті 20, підпункту 75.1.2, пункту 75.1, статті 75, підпункту 78.1.8, пункту 78.1, статті 78, статті 79, пункту 82.2, статті 82, пункту 69.2, статті 69 Податкового кодексу України було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

За результатами перевірки посадовими особами ГУ ДПС у Вінницькій області складено акт №3753/02-32-07-03/25485576 від 18.07.2022 (а.с.28-36 т.1), відповідно до якого встановлено порушення позивачем пункту 69.29 статті 69 підрозділу 10, розділу XX перехідних положень, пункту 200.4 пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України, а саме:

- завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (р.20.2 (20.2.1) Декларації) за січень 2022 року на суму 668573 грн.;

- занижено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду) (ряд.21 Декларації) за січень 2022 року на суму 668 573,00грн.

Перевіркою достовірності і правильності визначення суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за січень 2022 року встановлено її завищення на суму 668 573,00грн.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, ГУ ДПС у Вінницькій області винесено податкове повідомлення-рішення № (форми ВЗ) від 12.08.2022 про відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за січень 2022 року у сумі 668 573,00грн (а.с.37-41 т.1).

Не погоджуючись із винесеним відповідачем-1 податковим повідомленням-рішенням № (форми ВЗ) від 12.08.2022 ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» оскаржило його до суду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2023 у справі №280/5053/22 позовні вимоги ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області № від 12.08.2022 (а.с.42-49 т.1).

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.05.2023 у справі №280/5053/22 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2023 у справі №280/5053/22 повернуто скаржнику (а.с.50-51 т.1).

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2023 у справі №280/5053/22 набрало законної сили 17.05.2023.

02.06.2023 представник ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» звернувся до ГУ ДПС у Запорізькій області із заявою щодо узгодження та відшкодування суми податку на додану вартість, у якій, зокрема, просив контролюючий орган забезпечити безумовне дотримання вимог Податкового кодексу України в частині внесення інформації до Реєстру заяв про повернення бюджетного відшкодування (а.с.54 т.1).

Листом ГУ ДПС у Запорізькій області №22367/6/08-01-07-06-06 від 07.06.2023 представнику ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» повідомлено, що згідно норм, викладених в пункті 2.5 наказу ДПС України від 04.09.20 №470 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків» та в розділі 4 «Відображення в інформаційній системі результатів адміністративного та/або судового оскарження донарахованих сум з відповідним перенесенням до ІКП», наказу МФУ від 12.01.21 №5 «Про затвердження Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», дії щодо опрацювання результатів судового оскарження податкового повідомлення-рішення від 12.08.22 № мають бути вчинені ГУ ДПС у Вінницькій області (а.с.55 т.1).

Враховуючи відповідь ГУ ДПС у Запорізькій області представник ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» 12.06.2023 звернувся до ГУ ДПС у Вінницькій області із заявою щодо узгодження та відшкодування суми податку на додану вартість у якій, зокрема, просив контролюючий орган забезпечити безумовне дотримання вимог Податкового кодексу України в частині внесення інформації до Реєстру заяв про повернення бюджетного відшкодування (а.с.56 т.1).

Листом ГУ ДПС у Вінницькій області №21546/6/02-32-07-03-13 від 26.06.2023 представнику ТОВ «Мелітопольський ливарний завод», окрім іншого, повідомлено, що ГУ ДПС у Вінницькій області готується повторне подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2023 у справі № 280/5053/22 , подання якої планується до 30.06.2023. За результатами розгляду справи в суді будуть прийняті відповідні заходи щодо внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування (а.с.57-59 т.1).

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.09.2023 у справі №280/5053/22 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС у Вінницькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2023 у справі №280/5053/22 (а.с.52-53 т.1).

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.10.2023 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС у Вінницькій області на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 18.09.2023 у справі № 280/5053/22.

Незважаючи на те, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2023 у справі №280/5053/22 є таким, що набрало законної сили, а у відкритті апеляційного провадження за повторно поданою ГУ ДПС у Вінницькій області апеляційної скарги було відмовлено, контролюючим органом не забезпечено внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування у розмірі 668573,00грн за січень 2022 року.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача-1 щодо не внесення до Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування інформації щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування позивача по декларації з податку на додану вартість за січень 2022 року у сумі 668573,00грн, ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» звернулося до суду із даним адміністративним позовом.

Розглянувши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку суд приходить до наступних висновків.

Частиною другою статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються положеннями Податкового кодексу України.

За приписами підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування це відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Порядок дій державних органів щодо відшкодування з Державного бюджету України (бюджетного відшкодування) ПДВ врегульовано нормами статті 200 Податкового кодексу України.

Згідно пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Підпунктом 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

В пункті 200.10 статті 200 Податкового кодексу України вказано, що у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Нормами пункту 200.12 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат: а) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки; б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна); в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акта перевірки; г) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення; ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених підпунктами «б» і «в» цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в автоматичному режимі на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

У випадках, передбачених підпунктами «а», «г» і «ґ» цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

У відповідності до пункту 200.13 статті 200 Податкового кодексу України на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.

Згідно з пунктом 200.15 статті 200 Податкового кодексу України у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Відповідно до підпункту 60.1.4 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Згідно із пунктом 60.5 статті 60 Податкового кодексу України у випадках, визначених підпунктом 60.1.4 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними у день набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, з аналізу вказаних норм вбачається, що у разі скасування податкового повідомлення-рішення, яким, зокрема, зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, останнє вважається відкликаним у день набрання законної сили відповідним рішенням суду. При цьому, на наступний робочий день, після отримання відповідного рішення, контролюючий орган зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

Механізм ведення Мінфіном інформаційного ресурсу Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість визначає Порядок ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 № 26 (далі - Порядок № 26).

Пунктом 6 Порядку №26 передбачено, що інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі органом ДПС на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Відповідно до пункту 7 Порядку №26 у разі коли за результатами перевірки даних податкової декларації або уточнюючого розрахунку платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, орган ДПС не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника податку або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду орган ДПС на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку.

Пунктом 10 Порядку №26 передбачено, що внесення даних до Реєстру посадовими особами (уповноваженою особою) ДПС та Казначейства здійснюється з дотриманням вимог законів щодо електронних довірчих послуг та електронного документообігу.

Згідно з пунктом 12 Порядку №26 узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу Казначейства для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі та перераховується органом Казначейства у строки, передбачені пунктом 200.13 статті 200 Податкового кодексу України, на рахунок платника податку в обслуговуючому банку або небанківському надавачу платіжних послуг та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

При цьому органу Казначейства стають доступними для виконання узгоджені суми бюджетного відшкодування, зазначені в Реєстрі, які підлягають поверненню.

Наведене дає підстави для висновку, що держава в особі відповідних державних органів, виконуючи певний комплекс дій, зобов`язана повернути платнику ПДВ суму бюджетного відшкодування протягом законодавчо встановленого строку після дня набуття відповідною сумою статусу узгодженої.

Таким чином, задля повернення позивачу суми з податку на додану вартість за січень 2022 року контролюючий орган повинен був внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку, для забезпечення доступу органу Казначейства для виконання.

Згідно з офіційними відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» зареєстровано за адресою: вул. Героїв України, буд. 188/2, м. Мелітополь, Запорізька область, 72319 та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Запорізькій області (а.с.22-26 т.1).

Відповідно до наказу Державної податкової служби України від 28.03.2022 № 173 «Про забезпечення безперебійної роботи територіальних органів ДПС» (зі змінами, внесеними наказами ДПС від 05.04.2022 № 185, від 11.04.2022 № 187, від 22.04.2022 № 196, від 19.05.2022 № 237, від 25.05.2022 № 249, від 31.05.2022 № 276, від 09.06.2022 № 311), у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», з метою забезпечення безперебійної роботи територіальних органів ДПС в умовах дії правового режиму воєнного стану та встановленого простою в роботі деяких територіальних органів ДПС, відповідно до пункту 1-1 положень про територіальні органи ДПС, затверджених наказом ДПС від 12.11.2020 № 643 «Про затвердження положень про територіальні органи ДПС» (зі змінами), закріплено виконання повноважень за територіальними органами ДПС, які будуть виконувати повноваження територіальних органів, в роботі яких встановлено простій, зокрема, повноваження щодо проведення аналізу та здійснення управління ризиками з метою визначення форм і обсягів податкового контролю, у частині організації роботи територіальних органів ДПС щодо здійснення моніторингу фінансово-господарських операцій платників податків на наявність податкових ризиків та організації роботи з питань зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних) пункту 4 положень, - за територіальними органами ДПС згідно з додатком 1.

Так, відповідно до додатку 1 до наказу Державної податкової служби від 28.03.2022 № 173 (у редакції наказу Державної податкової служби від 09.06.2022 № 311), закріплено виконання повноважень Головним управлінням ДПС у Вінницькій області за Головне управління ДПС у Запорізькій області.

За результатами проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, посадовими особами ГУ ДПС у Вінницькій області складено акт №3753/02-32-07-03/25485576 від 18.07.2022 (а.с.28-36 т.1), відповідно до якого встановлено порушення позивачем пункту 69.29 статті 69 підрозділу 10, розділу XX «Перехідні положення», пункту 200.4, пункту 200.7, статті 200 Податкового кодексу України, а саме:

- завищено суму податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (р.20.2 (20.2.1) Декларації) за січень 2022р. на суму 668573 грн;

- занижено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду) (ряд.21 Декларації) за січень 2022 року на суму 668573 грн.

Перевіркою достовірності і правильності визначення суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за січень 2022 встановлено її завищення на суму 668573 грн.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, ГУ ДПС у Вінницькій області винесено податкове повідомлення-рішення № (форми ВЗ) від 12.08.2022 про відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за січень 2022 року у сумі 668 573 грн (а.с.37-41 т.1).

Вказане податкове повідомлення-рішення було оскаржено ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» до суду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2023 у справі №280/5053/22 позовні вимоги ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області № від 12.08.2022 (а.с.42-49 т.1).

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.05.2023 у справі №280/5053/22 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2023 у справі №280/5053/22 повернуто скаржнику (а.с.50-51 т.1).

Відтак, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2023 у справі №280/5053/22 набрало законної сили 17.05.2023, а отже сума бюджетного відшкодування за січень 2022 року набула статусу узгодженої з дня набрання законної сили рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2023 у справі №280/5053/22.

За таких обставин, в силу вимог абзацу другого пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України після закінчення 17.05.2023 процедури судового оскарження ГУ ДПС у Вінницькій області на наступний робочий день після отримання відповідного рішення було зобов`язане внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника ТОВ «Мелітопольський ливарний завод».

Посилання ГУ ДПС у Вінницькій області на повторне подання апеляційної скарги, а згодом і касаційної скарги, як на підставу для не внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» суд відхиляє з огляду на таке.

У відповідності до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Таким чином, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2023 у справі №280/5053/22 набрало законної сили після постановлення Третім апеляційнім адміністративнім судом ухвали від 17.05.2023 у справі №280/5053/22, якою апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2023 у справі №280/5053/22 повернуто скаржнику.

При цьому, дія рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2023 у справі №280/5053/22 на стадії повторного апеляційного оскарження чи касаційного оскарження не зупинялась.

Відтак, у ГУ ДПС у Вінницькій області не було підстав для невнесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування позивача.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до наказу Державної податкової служби України №260 від 19.04.2023 «Про внесення змін до наказу ДПС від 28.03.2022 №173» про закріплення повноважень, передбачених положеннями про Головні управління ДПС в областях, виконання повноважень повернуто Головному управлінню ДПС у Запорізькій області.

У зв`язку із поверненням на підставі наказу Державної податкової служби України №260 від 19.04.2023 «Про внесення змін до наказу ДПС від 28.03.2022 №173» про закріплення повноважень, передбачених положеннями про Головні управління ДПС в областях виконання повноважень Головному управлінню ДПС у Запорізькій області на момент узгодження суми бюджетного відшкодування у ГУ ДПС у Вінницькій області була відсутня можливість внесення суми бюджетного відшкодування до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування у зв`язку з обмеженням доступу, відповідно до регіонального розподілу.

Відсутність можливості внесення суми бюджетного відшкодування до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування у ГУ ДПС у Вінницькій області підтверджується також наданими представником відповідача-2 у судовому засіданні 16.01.2023 поясненнями.

Водночас, суд вважає за необхідне звернути увагу на Методичні рекомендації щодо порядку взаємодії між підрозділами органів Державної податкової служби України при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджені Наказом Державної податкової служби України від 04.09.2020 № 470 пунктом 2.5 яких врегульовано питання внесення інформації до ІКС «Податковий блок» та інших інформаційних систем.

Так, працівники підрозділів, що здійснюють (очолюють) перевірки, вносять необхідну інформацію до підсистеми «Податковий аудит» ІКС «Податковий блок» на кожному етапі організації, проведення (у т. ч. зупинення, поновлення) та реалізації матеріалів перевірок (при направленні повідомлення платнику податків про початок документальної планової (невиїзної позапланової) перевірки, оформленні наказу і направлення на проведення перевірки, наказу про зупинення чи поновлення перевірки, реєстрації акта (довідки) перевірки (звірки), інших складених актів (довідок), складанні Протоколів тощо) не пізніше наступного робочого дня за днем вчинення відповідних дій або надходження відповідної інформації (інформація щодо прийняття, направлення та вручення податкових повідомлень-рішень, вимог та рішень щодо єдиного внеску вноситься в день вчинення відповідних дій або надходження відповідної інформації).

У разі, якщо день внесення інформації припадає на вихідний, святковий або неробочий день, то днем внесення інформації вважається перший робочий день після вихідного, святкового або неробочого дня.

Крім того, до підсистеми «Податковий аудит» ІКС «Податковий блок» вносяться дані та скановані копії відповідних документів, передбачених процесом «Контроль якості аудиту» підсистеми «Податковий аудит» ІКС «Податковий блок» (крім копії плану перевірки та робочого плану перевірки, які вносяться в електронному вигляді, та копії акта перевірки разом із додатками, що надсилаються у встановленому ДПС порядку).

Процес «Контроль якості аудиту» підсистеми «Податковий аудит» ІКС «Податковий блок» передбачає послідовне внесення інформації щодо таких етапів: організація перевірки, проведення перевірки, оформлення матеріалів перевірок та реалізації матеріалів документальних і фактичних перевірок.

Працівники Департаменту оскарження рішень контролюючих органів (у частині процедури адміністративного оскарження) та підрозділи правового забезпечення справ органу ДПС (у частині супроводження справ у судах) при проведенні процедури оскарження прийнятих податкових повідомлень-рішень, вимог та рішень щодо єдиного внеску в установленому порядку відповідно до вимог Регламентів використання відповідних інформаційних систем забезпечують внесення даних до АІС «Скарга» та АІС «Суди» у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації, зі збереженням надалі даних і встановленням зв`язків записів АІС «Скарга» та АІС «Суди» із записами підсистеми «Податковий аудит» ІКС «Податковий блок». Підрозділи, працівники яких здійснювали (очолювали) перевірки, опрацьовують у підсистемі «Податковий аудит» ІКС «Податковий блок» зазначену інформацію в день її надходження, результатом чого є внесення інформації до підсистеми «Облік платежів» ІКС «Податковий блок».

У випадку, якщо перевірку здійснювали (очолювали) працівники іншого територіального органу ДПС, ніж територіальний орган ДПС за основним місцем обліку платника податків, такими працівниками у разі неможливості внесення ними інформації до підсистеми «Податковий аудит» ІКС «Податковий блок» у зв`язку з обмеженням доступу до неї відповідно до регіонального розподілу забезпечується складання та надання не пізніше наступного робочого дня до відповідного територіального органу ДПС необхідної інформації для внесення до системи обліку результатів контрольно-перевірочної роботи підсистеми «Податковий аудит» ІТС «Податковий блок». Відповідні підрозділи територіального органу ДПС за основним місцем обліку платника податків забезпечують внесення до підсистеми «Податковий аудит» ІТС «Податковий блок» відповідної інформації не пізніше наступного робочого дня з дня отримання.

Як вже було встановлено вище проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету за результатами якої було винесено податкове повідомлення-рішення № (форми ВЗ) від 12.08.2022 здійснювалося посадовими особами ГУ ДПС у Вінницькій області.

Крім того, правове забезпечення адміністративної справи №280/5053/22, в межах якої ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» оскаржувалося податкове повідомлення-рішення № (форми ВЗ) від 12.08.2022, здійснювалося підрозділом правового забезпечення справ ГУ ДПС у Вінницькій області, яке було відповідачем у справі №280/5053/22.

З огляду на наведені вище приписи Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів Державної податкової служби України при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, суд зазначає, що у зв`язку із втратою ГУ ДПС у Вінницькій області повноважень щодо внесення суми бюджетного відшкодування ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, останнє задля забезпечення права позивача на отримання бюджетного відшкодуванні з податку на додану вартість за січень 2022 року мало вчинити усі залежні від нього дії, зокрема, звернутися до ГУ ДПС у Запорізькій області із відповідним листом про необхідність внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування всіх необхідних даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування у розмірі 668573,00грн по декларації з податку на додану вартість за січень 2022 року.

Однак, при розгляді справи встановлено, що на момент звернення ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» до суду із даною позовною заявою, відповідчем-1 жодні дії спрямовані на забезпечення внесення до Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування всіх необхідних даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування у розмірі 668573,00грн по декларації з податку на додану вартість за січень 2022 року вчинені не були, що свідчить про допущення протиправної бездіяльності.

Представником відповідача-1 надані також пояснення, що з моменту винесення рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2023, а також ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 17.05.2023 та ухвали від 18.09.2023 до моменту подачі позову по справі № 280/8225/23 Головне управління ДПС у Запорізькій області не отримувало жодних листів від Головного Управління ДПС у Вінницькій області щодо не можливості внесення ними будь-якої інформації. Головне управління ДПС у Запорізькій області листом від 07.06.2023 №3697/7/08-01-07-06-07 повідомило ГУ ДПС у Вінницькій області про необхідність вжиття вищенаведених заходів з відшкодування ПДВ.

У зв`язку з цим позовні вимоги в частині визнання протиправної бездіяльності відповідача-1 щодо не внесення до Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування інформації щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування у розмірі 668573,00грн., яка виникла на підставі декларації ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» з податку на додану вартість за січень 2022 року підлягають задоволенню.

Розглядаючи позовні вимоги про зобов`язання відповідача-2 внести до Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування всі необхідні дані у тому числі щодо дати закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення від 12.08.2022 №, узгодженої суми бюджетного відшкодування у розмірі 668573,00грн. по декларації з ПДВ за січень 2022 року, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно з діючим податковим законодавством у податкового органу не має іншого варіанту дії крім внесення суми бюджетного відшкодування до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування після набрання судовим рішенням законної сили про скасування податкового повідомлення-рішення. Так само і в органів Держказначейства України відсутній інший варіант поведінки крім перерахування суми бюджетного відшкодування після з`явлення її в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Суд зазначає, що наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Тобто, у спірних правовідносинах відсутня дискреція відповідачів приймати рішення на власний розсуд, оскільки їх обов`язок полягає в одній конкретній дії відповідно для кожного.

Враховуючи, що відповідно до наказу Державної податкової служби України №260 від 19.04.2023 «Про внесення змін до наказу ДПС від 28.03.2022 №173» про закріплення повноважень, передбачених положеннями про Головні управління ДПС в областях, виконання повноважень повернуто Головному управлінню ДПС у Запорізькій області на обліку у якого перебуває ТОВ «Мелітопольський ливарний завод», з метою повного та ефективного захисту порушених прав ТОВ «Мелітопольський ливарний завод», суд вважає за можливе зобов`язати ГУ ДПС у Запорізькій області внести до Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування всі необхідні дані про узгодженість бюджетного відшкодування у розмірі 668573,00грн., яка виникла на підставі декларації ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» з податку на додану вартість за січень 2022 року.

Стосовно аргументів позивача щодо ефективного способу захисту прав платника податку шляхом стягнення з Державного бюджету суми бюджетного відшкодування, з посиланням на практику Верховного Суду та позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України через відповідача-3 на користь позивача бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість у розмірі 668 573,00грн суд зазначає наступне.

Положення статті 200 Податкового кодексу України та Порядку №26 встановлюють певний правовий алгоритм дій та юридичних наслідків як для платника податків, так і для податкового органу, за наслідками подання платником податку до контролюючого органу та прийняття в електронній формі податкової декларації з показниками ПДВ та відповідної заяви про повернення таких сум бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації, тобто у відповідності до існуючого вище порядку.

При цьому, Порядок №26 передбачає інформаційне наповнення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, зокрема, внесення інформації про узгоджену суму бюджетного відшкодування, яка підлягає перерахуванню платнику податків саме контролюючими органами.

Передумовою для отримання платником податків належної йому суми бюджетного відшкодування є відображення податковим органом в Реєстрі інформації про її узгодження.

Відтак, контролюючий орган зобов`язаний внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку задля забезпечення доступу органу Казначейства до таких сум для цілей перерахування на рахунки платника податку.

Таким чином, належним способом захисту порушеного права, з урахуванням положень Порядку №26, який передбачає автоматичне бюджетне відшкодування ПДВ органом казначейства лише після внесення контролюючим органом до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних про узгоджену суму такого бюджетного відшкодування, є саме зобов`язання податкового органу вчинити певні дії щодо внесення до вказаного Реєстру таких даних.

Відповідна правова позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 04.02.2021 у справі № 280/4245/19, від 08.12.2022 у справі №200/9501/19-а та від 31.03.2023 у справі №160/13068/20, яка є обов`язковою для застосування адміністративним судом відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України.

Стосовно посилань представника позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2023 у справі №140/1770/19 у якій належним способом захисту порушеного права платника податку Суд визначив саме стягнення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість з Державного бюджету України суд зазначає, що висновки у справі №140/1770/19 сформовані відносно правовідносин у яких обов`язок по поверненню заявлених до відшкодування сум податку на додану вартість виник у податкового органу до внесення в січні 2017 року змін до податкового законодавства в частині порядку відшкодування податку на додану вартість, та відповідно до створення Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування.

Відтак, наведена представником позивача постанова Великої Палати Верховного Суду ухвалена за відмінних обставин справи та не є релевантною до обставин даної справи.

Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з Державного бюджету через відповідача-3 на користь позивача бюджетної заборгованість з відшкодування податку на додану вартість у розмірі 668 573,00грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення на користь позивача пені за порушення строків відшкодування суми узгодженого бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за січень 2022 року, суд зазначає, що за змістом пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Відповідно до пункту 200.15 статі 200 Податкового кодексу України, після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

Приписами пункту 200.13 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.

Як зазначалось вище, сума бюджетного відшкодування з податку на додану вартість набула статусу узгодженої 17.05.2023, а відтак мала бути відшкодована підприємству у строки визначені у статті 200 Податкового кодексу України.

Оскільки заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість, про стягнення якої заявлено позовні вимоги у даній справі, не погашено, позовні вимоги про стягнення пені за порушення строків відшкодування суми узгодженого бюджетного відшкодування з податку на додану вартість є передчасними з огляду на те, що при нарахуванні пені підлягає застосуванню облікова ставка Національного банку України, яка діє, у тому числі, на день погашення заборгованості.

Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість у розмірі 110451,92 грн.

Щодо доводів представників відповідача-1 та відповідача-2 про перебування ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» на тимчасово окупованій території під контролем невстановлених осіб з числа військовослужбовців Російської Федерації та, як наслідок, можливість використання останніми коштів із бюджетного відшкодування, які будуть перераховані на рахунки позивача, суд зазначає, що такі доводи жодним чином не впливають на наявність у ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» права на отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Водночас, суд звертає увагу, що представником позивача до матеріалів справи надано докази які засвідчують факт зупинення з початком військової агресії Російської Федерації проти України експлуатації ТОВ «Мелітопольський ливарний завод», а саме:

- наказ директора ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» від 01.03.2023 «Про призупинення роботи підприємства» (а.с.31 т.2);

- наказ директора ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» №2 від 01.03.2023 «Про зупинення експлуатації об`єкту» (а.с.32 т.2);

- заява ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» щодо неможливості виконання податкових зобов`язань від 14.10.2022, адресована ГУ ДПС у Запорізькій області та доповнення до вказаної заяви (а.с.34-36 т.2);

- рішення ГУ ДПС у Запорізькій області №28560/6/08-01-04-05-03 від 04.11.2022 щодо неможливості своєчасного виконання платником податків своїх податкових обов`язків (а.с.37-38 т.2).

Крім того, керівництво ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» зверталось до Управління Служби Безпеки України в Запорізькій області із заявою про вчинення злочину на підставі якої відкрито кримінальне провадження 0002033), про що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 438 Кримінального кодексу України (а.с.33, 44-45 т.2).

Разом із тим, представником позивача до матеріалів справи надано довідку Акціонерного товариства «ОТП БАНК» №200-3/730 від 15.11.2023, яка містить інформацію про відкриті поточні рахунки ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» та розпорядників рахунків, згідно переліку осіб від 30.03.2020, які відповідно до законодавства мають право розпоряджатися рахунками, серед яких: директор ОСОБА_1 та головний бухгалтер Мальцева Ольга Володимирівна. Крім того, у зазначеній довідці вказано, що рахунки підприємства обслуговуються на РВ АТ ОТП Банк в м. Запоріжжі, що є не окупованою територією, адреса відділення: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 66 (а.с.39 т.2).

У судовому засіданні представником позивача зазначено, що не відшкодована державою бюджетна заборгованість є фактично обіговими коштами товариства і керівництво позивача як і його засновники мають право на власний розсуд розпоряджатися зазначеними коштами.

З огляду на вищенаведене у суду відсутні підстави вважати, що сума коштів з бюджетного відшкодування у розмірі 668573,00грн., яка виникла на підставі декларації ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» з податку на додану вартість за січень 2022 року може бути використана невстановленими особами, у тому числі з військовослужбовців Російської Федерації.

Таким чином, дослідивши надані представником позивача докази у сукупності з іншими матеріалами адміністративної справи та заслухавши думку представників сторін, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів представників відповідача-1 та відповідача-2 у цій частині.

Щодо інших посилань учасників справи, суд зазначає, що вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.

У рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно із пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України).

На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Розглядаючи вимогу позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України.

Згідно зі статтею 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, відповідачем-1 заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги в обґрунтування якого вказано, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним. Разом із тим зазначено, що витрати в сумі 8000,00грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, іншими істотними обставинами справи та часом витраченим адвокатом на надання правничої допомоги.

Водночас, відповідачем-2 у відзиві на позовну заяву зазначено клопотання про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, в обґрунтування якого, зокрема, вказано, що при встановленні розміру гонорару судом має враховуватися складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші обставини справи, крім того, такий розмір має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. До того ж зазначено, що послуги із складання відповіді на відзив та складання письмових пояснень є правом, а не обов`язком позивача, а тому витрати на них відшкодуванню не підлягають. Додатково із посиланням на правову позицію Верховного Суду у справі №922/2604/20 вказано, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Під час розгляду справи представник відповідача-2 зазначила, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00грн є неспівмірними із складністю цієї справи.

Представник відповідача-3 під час розгляду справи заявила клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги в обґрунтування якого вказано, що витрати в сумі 8000,00грн є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та витраченим ним часом на надання таких послуг, адже зазначена справа є типовою та не складною, а тому вказана сума є необґрунтованою та явно завищеною. Відтак, вимоги позивача щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00грн не підлягають задоволенню.

З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Судом встановлено, що в якості доказів понесення витрат на правову допомогу позивачем (представником позивача) додано до позову:

1) копію договору про надання правової допомоги №10НПД від 12.05.2022, укладеного між ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» та адвокатом Шахрай О.В. (а.с.60-63 т.1);

2) копію заявки (завдання) щодо надання правової допомоги від 01.06.2023 (а.с.66 т.1);

3) копію рахунку-фактури №2 від 01.06.2023 (а.с.67 т.1);

4) копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЗП 001854 від 05.11.2018 (а.с.65 т.1):

5) акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 23.01.2023 (а.с. 177-179 т.2).

Частиною 9 статті 139 КАС України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 5 статті 134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд враховує висновок Верховного Суду, сформований у постанові від 23.12.2021 у справі №755/7943/20-ц про те, які документи можуть бути подані для підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. Відповідно до викладеного у постанові висновку цей перелік не є вичерпним. Питання оцінки достатності доказів, поданих у підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу чи тих, які будуть понесені, перебуває у межах дискреції суду.

З наданої до матеріалів справи заявки (завдання) щодо надання правничої (правової) допомоги від 01.06.2023 вбачається, що сторони погодили вартість та послуги адвоката, які складатимуть:

- надання правових послуг відповідно до пункту 1 заявки у тому числі протягом судового оскарження у суді першої інстанції, вартість 5000,00грн

- винагорода адвоката за здійснення захисту, вартість 3000,00грн.

Пунктом 4 вказаної заявки (завдання) щодо надання правничої (правової) допомоги від 01.06.2023 передбачено, що за фактом надання послуг (виконаних робіт) сторони складають відповідні акти, в яких у разі необхідності фіксується також розмір фактичних витрат адвоката, понесених у зв`язку із наданням правової допомоги.

Відповідно до акта здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 23.01.2023, адвокатом надані наступні послуги:

- побудова стратегії захисту клієнта (2 години) -500грн.;

- складання позовної заяви у адміністративній справі (5 годин) 2500грн.;

- відповідь на відзив (2 години) 1000грн.;

- складання інших процесуальних документів: клопотання про розгляд справи з викликом сторін; клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових пояснень та копій документів на підтвердження заявлених позовних вимог; заява про зміну предмету позовних вимог; клопотання про участь у режимі відеоконференції;

- представництво інтересів клієнта у суді першої інстанції: 04.12.2023, 18.12.2023, 22.12.2023, 04.01.2023 (у режимі відеконференції), 16.01.2023, 23.01.2023 -1000грн.;

- винагорода адвоката за здійснення захисту 3000грн..

З наданих документів встановлено, що обумовлена сторонами загальна вартість наданої позивачу правової допомоги становить 8 000,00 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Так, при вирішенні питання стосовно розподілу витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката, суд насамперед звертає увагу на те, що справа даної категорії відповідно до предмету спору є справою незначної складності. Також, судом враховано відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень, за даними якого має місце оприлюднення численних судових рішень судів різних інстанцій з подібного предмету спору (оскарження бездіяльності щодо не внесення до Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування інформації щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість) та мотивами тим, що приведені у позові ТОВ «Мелітопольський ливарний завод», що спрощувало роботу адвоката при підготовці даного адміністративного позову та відповідей на відзиви відповідача-1 та відповідача-2. Враховуючи, що позовна заява та відповіді на відзив є незначними за обсягом та відповідно не вимагали значного обсягу юридичної й технічної роботи, а також великих часових затрат на їх підготовку, суд дійшов висновку, що витрати на них підлягають зменшенню до 1500,00грн за складання позовної заяви, 500,00грн за складаннях двох відповідей на відзиви.

При цьому, висновок щодо можливості стягнення витрат на правничу допомогу за надання такого виду правничої допомоги як складання відповіді на відзив підтверджується постановами Верховного Суду від 15.09.2021 у справі №440/4206/19 та від 03.08.2022 у справі №280/4264/21, а отже доводи представника відповідача-2 у цій частині є неспроможними.

Разом із тим, суд зазначає, що заявлена представником позивача до відшкодування сума за представництво інтересів клієнта у суді першої інстанції у розмірі 1000,00 грн, з огляду на кількість судових засідань 04.12.2023, 18.12.2023, 22.12.2023, 04.01.2023 (у режимі відеконференції), 16.01.2023, 23.01.2023 є обґрунтованою та відповідає критерію розумності, а отже зменшенню не підлягає.

При цьому, послуга з побудови стратегії захисту клієнта є складовою послуги з представництва інтересів клієнта у суді першої інстанції, а отже витрати на неї окремому відшкодуванню не підлягають.

Водночас, суд зазначає, що ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення «винагороди адвоката за здійснення захисту» у справі яка розглядається є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.

Суд не оспорює права адвоката самостійно визначати гонорар, однак, у даному конкретному випадку, не може вважати, що при встановленні такого розміру винагороди адвоката за здійснення захисту була врахована складність даної справи та інші істотні обставини. Наявні у матеріалах цієї справи документи на обґрунтування понесених витрат на правничу допомогу не є безумовною підставою для їх відшкодування у вказаному розмірі. Враховуючи характер та обсяг виконаної адвокатом роботи, виходячи з критерію розумності, пропорційності та співмірності розподілу витрат на правничу допомогу, а також з огляду на часткове задоволення заявлених позовних вимог суд дійшов висновку, що обґрунтованим розміром винагороди адвоката за здійснення захисту є 2000,00грн.

Щодо тверджень представників податкових органів щодо відшкодування витрат на правову допомогу лише у випадку її реального надання, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 29.10.2020 у справі № 686/5064/20, від 05.03.2021 у справі №200/10801/19-а, від 16.03.2021 у справі №520/12065/19, за якою відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

На переконання суду, надані документи дійсно дозволяють встановити зміст наданих послуг та їх загальну вартість.

З огляду на вищевикладене у сукупності та беручи до уваги клопотання представників відповідачів про зменшення витрат позивача на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн є не співмірними зі складністю адміністративної справи та часом витраченим на надання правничої допомоги, у зв`язку з чим підлягають зменшенню до 5000,00грн, із яких 1500,00грн складання позовної заяви, 500,00грн - дві відповіді на відзив, 1000,00грн - представництво інтересів клієнта у суді першої інстанції, 2000,00грн - винагорода адвоката за здійснення захисту.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Так, відповідно до квитанцій №9319-7440-3968-3282 від 03.10.2023 та №9325-9355-3670-8135 від 04.12.2023 позивачем сплачено судовий збір у загальному розмірі 16525,85грн, із яких 13841,85грн за позовні вимоги майнового характеру та 2684,00грн за позовну вимогу немайнового характеру (а.с.68, 203 т.1).

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог майнового характеру суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивача суми сплаченого судового збору у загальному розмірі 13841,85грн.

Відтак, з огляду на часткове задоволення позовних вимог судовий збір у розмірі 2684,00грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00грн підлягають відшкодуванню ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області, як суб`єкта владних повноважень бездіяльністю якого порушено права позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольський ливарний завод» (вул. Героїв України, буд. 188/2, м. Мелітополь, Запорізька область, 72319; ) до Головного управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028; ), Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд.166, м. Запоріжжя, 69107; ); Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (пр. Соборний, буд.168, м. Запоріжжя, 69107; ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості і пені, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028; ) щодо не внесення до Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування інформації щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування у розмірі 668573,00грн., яка виникла на підставі декларації ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» з податку на додану вартість за січень 2022 року.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд.166, м. Запоріжжя, 69107; ) внести до Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування всі необхідні дані про узгодженість бюджетного відшкодування у розмірі 668573,00грн., яка виникла на підставі декларації ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» з податку на додану вартість за січень 2022 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольський ливарний завод» (вул. Героїв України, буд. 188/2, м. Мелітополь, Запорізька область, 72319; ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 684,00грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00грн (п`ять тисяч гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 25.01.2024.

Суддя І.В.Садовий