Справа № 560/18062/23
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

24 січня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати дії відповідача Головного управління ДПС у Хмельницькій області протиправними і скасувати податкові повідомлення - рішення від 05.06.2023 року за №0-2207-UА0044109 на суму 1879,75 грн, за №0-2207-UA0044109 на суму 14328,00 грн, та №0-2207- UA0044109 на суму 77 610, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що дії відповідача щодо прийняття спірних податкових повідомлень - рішень є протиправними, оскільки суми податку, нараховані позивачу за період з 01.01.2020 по 31.12.2022, неправомірно завищені.

Ухвалою від 12.10.2023 суд відкрив провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначив за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що об`єкт нежитлової нерухомості загальною площею 2388,0 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за одним реєстраційним номером - 258.

Вказує, що відповідно до п.4.1.9 ПКУ зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року. Згідно п.4.5. ст.4 ПКУ при встановленні або розширенні існуючих податкових пільг такі пільги застосовуються з наступного бюджетного року. Тому, у Головного управління ДПС у Хмельницькій області відсутні підстави для скасування спірних податкових повідомлень-рішень. На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити.

Позивачка подала до суду відповідь на відзив, у якій з доводами відповідача не погоджується. Зазначає, що 27 квітня 2023 року Ярмолинецькою селищною радою, керуючись Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» та за рекомендацією постійної комісії з питань фінансів, бюджету, планування та соціально-економічного розвитку, інвестиції та міжнародного співробітництва, вирішено внести зміни до рішення сесії селищної ради від 24.06.2021 року №1 «Про місцеві податки та збори на території Ярмолинецької селищної ради з 01.01.2022 року, виклавши додаток 1.1. у новій редакції, зокрема було зменшено розмір податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачуються фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (гаражі) з 0,5% до 0,1%. Вказане рішення було опубліковано на офіційному сайті Ярмолинецької селищної ради та набрало чинності, а тому є обов`язковим до виконання, в тому числі і відповідачем, як органом виконавчої влади. Просить задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача подав до суду заперечення на відповідь на відзив, у якій вказує, що не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпунктів 12.3.3, 12.3.4 і 12.3.7 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 ПКУ та Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" лише до рішень органів місцевого самоврядування та/або рішень про внесення змін до таких рішень у частині плати за землю за земельні ділянки, що входять до складу території індустріальних парків, включених до Реєстру індустріальних парків, нормативну грошову оцінку яких проведено, що використовуються ініціаторами створення індустріального парку, керуючою компанією індустріального парку та учасниками індустріальних парків (п.284.6 ст.284 ПКУ). Просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Головне управління ДПС у Хмельницькій області прийняло стосовно ОСОБА_1 податкові повідомлення-рішення від 05.06.2023 року:

- №0-2207-UA0044109 на суму 1879,75 грн за період з 01.01.2020 по 31.12.2020;

- №0-2207-UA0044109 на суму 14328,00 грн за період з 01.01.2021 по 31.12.2021;

- №0-2207-UA0044109 на суму 77610,00 грн за період з 01.01.2022 по 31.12.2022.

ОСОБА_1 зверталась до ГУ ДПС у Хмельницькій області із заявою про проведення звірки даних щодо вищезазначеного об`єкта та поділу об`єкта нерухомості (лист від 01.08.2023 №28458/6). За результатами розгляду заяви ГУ Хмельницькій області листом від 30.08.2023 №10499/6/22-01-24-09-12 повідомлено наступне.

Відповідно до п. 2 ст. 13 Закону України від 01.07.2004 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон 1952-IV) на кожен об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна.

Реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному індивідуально визначеному об`єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього вперше, який не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об`єкта (п. 1 ст. 15 Закону № 1952-IV).

Позивачка подала до ДПС України скаргу від 10.08.2023 на вищезазначені податкові повідомлення-рішення по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки б/н (вх. №27347/6 від 16.08.2023).

Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 13.10.2023 №30628/6/99- 00-06-01-03-06 податкові повідомлення рішення по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 05.06.2023 №0-2207-UА0044109, №0-2207-UА0044109, №0-2207-UA0044109 залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Позивачка зазначає, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності у її власності є гаражі загальною площею 695, 1 м.кв. а не 2388, 00 м. кв., що призвело до неправомірного завищення при нарахування вказаного податку за вказані і періоди. Також вказує, що відповідач в податковому повідомленні рішенні №0-2207-UA0044109 від 05.06.2023 року нараховує податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачуються фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (гаражі) виходячи з ставки 0,500, замість 0,100, внаслідок чого неправомірно завищив податкове зобов`язання в п`ятеро.

Вважаючи спірні податкові повідомення-рішення відповідача протиправними, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Пунктом 6.3 ст.6 ПК України визначено, що сукупність загальнодержавних та місцевих податків та зборів, що справляються в установленому цим Кодексом порядку, становить податкову систему України.

Згідно з п. 7.3 ст.7 ПК України, будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

01.01.2015 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 №71-VIII, яким була викладена в новій редакції стаття 266 ПК України - "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки".

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст.266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1, 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України встановлено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно із Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, у власності ОСОБА_1 перебуває об`єкт нежитлової нерухомості «гаражі» (доповнення до типу гаражі, ферма, ангар) загальною площею 2388,0 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта - 258).

Відповідно до п. 2 ст. 13 Закону України від 01.07.2004 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон 1952-IV) на кожен об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна.

Реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному індивідуально визначеному об`єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього вперше, який не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об`єкта (п. 1 ст. 15 Закону № 1952-IV).

Враховуючи наведене, суд зазначає, що гараж площею 695,1 кв.м, ферма площею 1186,2 кв.м та ангар площею 506,7 кв.м, є частками одного об`єкту нежитлової нерухомості, оскільки мають один індивідуальний реєстраційний номер.

Враховуючи наведене, твердження позивачки про те, що до бази оподаткування мала б включатися лише загальна площа гаражу - 695,1 кв.м, суд вважає хибним.

Підпунктом 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України визначено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно з абзацом 2 пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України).

Згідно з пп. 266.6.1 п. 266.6 ст.266 ПК України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 ПК України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відсутній у переліку загальнодержавних податків та зборів, визначений статтею 9 ПК України. Поміж тим, відповідно до п. 9.4 ст. 9 ПК України, установлення загальнодержавних податків та зборів, не передбачених цим Кодексом, забороняється.

У статті 10 ПК України, якою встановлено перелік місцевих податків, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, прямо не вказаний. Разом з тим, вказаний перелік включає податок на майно (пп. 10.1.1), який складається із 3 (трьох) різних податків, кожен із різними елементами податку, як їх визначено п. 7.1 ст. 7 ПК України.

Відповідно до ст. 265 ПК України (у редакції Закону України від 28.12.2014 №71-VIII, що діє з 01.01.2015 року), податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Отже, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з ПК України є місцевим податком.

Водночас особливість місцевих податків полягає в тому, що вони за законом не можуть бути встановлені безпосередньо рішенням Верховної Ради України.

Верховна Рада України може встановлювати тільки перелік дозволених до встановлення місцевими радами місцевих податків і дозволених граничних параметрів таких податків, а, власне, встановлення місцевих податків, із дотриманням встановлених Верховною Радою України критеріїв - є компетенцією відповідних місцевих рад.

Так, згідно з пп. 12.1.2 п. 12.1 ст. 12 ПК України, Верховна Рада України встановлює на території України загальнодержавні податки та збори і визначає перелік місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.

Відповідно до п. 8.3 ст. 8 ПК України, до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до п. 4.4 ст. 4 ПК України, установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами та радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Тобто, безпосереднє встановлення місцевих податків (а, отже, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) віднесено ПК України до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень.

Встановлення місцевих податків виключно відповідними рішеннями місцевих рад закріплено також п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року №280/97-ВР та ст. 143 Конституції України.

Відповідно до п.10.3 ст.10 ПК України, місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Згідно п.12.3 ст.12 ПК України, сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (пп.12.3.1 п. 12.3 ст. 12 ПК України).

Відповідно до пп.12.3.2 п. 12.3 ст. 12 ПК України, при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Підпунктом 12.3.3 п. 12.3 ст. 12 ПК України встановлено, що копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів або про внесення змін до них надсилається в електронному вигляді у десятиденний строк з дня прийняття до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів, але не пізніше 1 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін до них.

При цьому, згідно з п. 12.5 ст. 12 ПК України, офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, яке набирає чинності з урахуванням строків, передбачених пп. 12.3.4 ст. 12 цього кодексу.

Відповідно до пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Положеннями п.п 12.4.3 п. 12.4 ст. 12 ПКУ визначено, що Ради приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов`язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду.

При цьому, пп.4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК України серед принципів, на яких ґрунтується податкове законодавство України, закріплений принцип стабільності, який передбачає, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Таким чином, будь-які зміни до елементів податків та зборів не можуть запроваджуватися раніше, ніж за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки.

Отже, враховуючи вищенаведені норми законодавства суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення від 05.06.2023 року №0-2207-UA0044109 на суму 1879,75 грн за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 та №0-2207-UA0044109 на суму 14328,00 грн за період з 01.01.2021 по 31.12.2021, винесені відповідачем правомірно.

Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення від 05.06.2023 року №0-2207-UA0044109 на суму 77610,00 грн за період з 01.01.2022 по 31.12.2022, суд зазначає наступне.

Рішенням 10 позачергової сесії Ярмолинецької селищної ради від 24.06.2021 №1 було встановлено ставки на 2022, для гаражів - 0,5 відсотка.

Однак, у квітні 2023 року Ярмолинецькою селищною радою було прийнято рішення 37 сесії від 27.04.2023 №8 «Про внесення змін до рішення сесії селищної ради від 24.06.2021 року №1 «Про місцеві податки та збори на території Ярмолинецької селищної ради з 01.01.2022 року» та встановлено ставку для об`єктів нежитлової нерухомості типу "гаражі наземні" - 0,100 відсотка.

Суд звертає увагу, що згідно з нормами п.п. 69.34 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПКУ визначено, що тимчасово, на період дії воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, по 31 грудня року, в якому припинено або скасовано воєнний стан, до рішень сільських, селищних, міських рад, військових адміністрацій або військово-цивільних адміністрацій щодо встановлення ставок та пільг з місцевих податків та/або зборів та/або рішень про внесення змін до таких рішень не застосовуються вимоги п.п. 4.1.9 п. 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпунктів 12.3.3, 12.3.4 і 12.3.7 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та п. 12.5 ст. 12 ПКУ та Закону № 1160, частини четвертої ст. 15 Закону № 2939, Закону № 1555.

Разом з цим відповідно до частини п`ятої ст. 59 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон № 280/97) акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

У зв`язку із зазначеним та з урахуванням до частини п`ятої ст. 59 Закону № 280/97 на період дії воєнного стану на території України рішення, прийняті Радою/адміністрацією щодо встановлення ставок та пільг з місцевих податків та/або зборів та/або рішень про внесення змін до таких рішень, застосовуються з дня його офіційного оприлюднення, а якщо у рішенні визначений пізніший строк введення його у дію дати, то з визначеної у рішенні дати.

Спірне податкове повідомлення-рішення №0-2207-UA0044109 на суму 77610,00 грн, прийняте відповідачем 05.06.2023 року, тобто, коли рішення Ярмолинецької селищної ради від 27.04.2023 №8 «Про внесення змін до рішення сесії селищної ради від 24.06.2021 року №1 «Про місцеві податки та збори на території Ярмолинецької селищної ради з 01.01.2022 року», вже було чинним.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що застосування відповідачем ставки податку в розмірі 0,500 за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 за об`єкт нежитлової нерухомості, що належить позивачці, є неправомірним.

Отже, податкове повідомлення-рішення від 05.06.2023 року №0-2207-UA0044109 на суму 77610,00 грн, прийняте відповідачем без урахування вимог Податкового кодексу та з порушенням, передбачених статтею 2 КАС України принципів.

Як наслідок, таке повідомлення-рішення слід визнати протиправним та скасувати.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, частково доведено обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з чч. 2, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.06.2023 року №0-2207-UA0044109 на суму 77610,00 грн, прийняте Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області щодо ОСОБА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 357 (триста п`ятдесят сім) грн 86 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Державної податкової служби у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29001 , код ЄДРПОУ - 44070171)

Головуючий суддя В.К. Блонський