Справа № 380/27769/23
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2024-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2024 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мричко Н.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач; ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10 (далі відповідач), в якій позивач просив:

- визнати протиправним рішення Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області в частині призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84% суддівської винагороди без зарахування до стажу роботи судді календарного періоду проходження строкової військової служби в Збройних силах СРСР з 15 листопада 1977 року по 20 листопада 1979 року (2 роки 5 днів) та половини строку навчання у Львівському ордена Леніна державному університеті імені Івана Франка з 25 серпня 1980 року по 27 червня 1985 року (половина строку навчання - 2 роки 5 місяців 1 день);

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати мені до стажу роботи судді, що дає право на відставку календарний період проходження строкової військової служби в Збройних силах СРСР з 15 листопада 1977 року по 20 листопада 1979 року (2 роки 5 днів) та половину строку навчання у Львівському ордена Леніна державному університеті імені Івана Франка з 25 серпня 1980 року по 27 червня 1985 року (половина строку навчання - 2 роки 5 місяців 1 день), здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 92% суддівської винагороди з дня призначення - 09.05.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою від 27.11.2023 суддя прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно незараховано до обрахунку стажу роботи на посаді судді для призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоду проходження строкової військової служби у Збройних силах СРСР та половини строку навчання на денній формі у Львівському ордена Леніна державному університеті імені Івана Франка, оскільки законодавство, чинне станом на момент призначення на посаду судді передбачало зарахування такого стажу до стажу роботи, що дає право на відставку судді.

Представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечила. Відзив обґрунтований тим, що зарахування періодів на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці календарний період проходження строкової військової служби (служби в Збройних силах СССР) з 15.11.1977 по 20.11.1979 (2 роки 5 днів) та половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі (2 роки 5 місяців 1 день) Законом України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VIII не передбачено.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

ОСОБА_1 з квітня 1986 року обраний народним суддею Залізничного районного народного суду міста Львова. Постановою Верховної Ради України від 01.06.2000 №1779-ІІІ обраний суддею Залізничного районного суду міста Львова безстроково. Указом Президента України від 21.03.2006 №246/2006 переведений на роботу на посаді судді Городоцького районного суду Львівської області.

27.04.2023 Вища рада правосуддя прийняла рішення №425/0/15-23 Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Городоцького районного суду Львівської області у зв`язку з поданням заяви про відставку. У вказаному рішенні Вища рада правосуддя вказала, що загальний стаж судді ОСОБА_1 , який дає йому право на відставку (станом на дату ухвалення Вищою радою правосуддя рішення - 27 квітня 2023 року) становить 41 рік 5 місяців 20 днів, з яких: 37 років 14 днів - робота на посаді судді, до стажу роботи на посаді судді, 2 роки 5 днів - період проходження строкової військової служби, 2 роки 5 місяців 1 день - половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі.

Наказом голови Городоцького районного суду Львівської області від 02.05.2023 № 29/К позивача відраховано з 02.05.2023 зі штату Городоцького районного суду Львівської області як такого, що звільнений із займаної посади у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Рішенням пенсійного органу (Залізничне об`єднане управління ПФУ м. Львова) №68 від 18.05.2023 з 09.05.2023 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці було перераховане, виходячи із 84% суддівської винагороди. До стажу роботи на посаді судді зараховано 37 років.

Листом від 11.10.2023 №27531-28484/У-52/8-1300/23 відповідач повідомив позивача про те, що до стажу судді враховано період роботи на посаді судді з 14.04.1986 по 02.05.2023, що становить 37 років. Щомісячне довічне грошове утримання позивача обчислено в розмірі 84% грошового утримання судді, що складає 95346,72 грн.

Вважаючи рішення відповідача від 18.05.2023 №68 в частині призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84% суддівської винагороди без зарахування до стажу роботи судді календарного періоду проходження строкової військової служби в Збройних силах СРСР з 15 листопада 1977 року по 20 листопада 1979 року (2 роки 5 днів) та половини строку навчання у Львівському ордена Леніна державному університеті імені Івана Франка з 25 серпня 1980 року по 27 червня 1985 року (половина строку навчання - 2 роки 5 місяців 1 день) протиправним, позивач звернувся з цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України, матеріальне та соціально-побутове забезпечення, у тому числі й суддівська винагорода, є елементами статусу судді. Забезпечення суддів у відставці визначено Законом України Про судоустрій і статус суддів, яким запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів.

Відповідно до положень статті 137 Закону України Про судоустрій і статус суддів №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Як видно з матеріалів справи, пенсійний орган при проведенні обрахунку щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, не було враховано до стажу роботи позивача, який дає право на отримання довічного грошового утримання, календарний період проходження строкової військової служби з 15.11.1977 по 20.11.1979 (2 роки 5 днів) та половину строку навчання на денній формі у вищому навчальному закладі у Львівському ордена Леніна державному університеті імені Івана Франка з 25.08.1980 по 27.06.1985 (2 роки 5 місяців 1 день).

Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про судоустрій і статус суддів встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

На час обрання позивача на посаду судді безстроково питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося частиною четвертою статті 43 Закону України від 15.12.1992 № 2862-XII Про статус суддів та Указом Президента України від 10.07.1995 № 584/95 Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів.

Так, згідно з частиною четвертою статті 43 Закону України Про статус суддів зі змінами, внесеними Законом України від 24.02.1994 № 4015-XII Про внесення змін і доповнень до Закону України Про статус суддів, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до абзацу другого статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Після втрати чинності статті 1 вказаного Указу Президента України питання зарахування в стаж роботи судді інших періодів діяльності було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 № 545.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 № 545 пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 (865-2005-п) Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів доповнено абзацом такого змісту: До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Зазначена постанова Кабінету Міністрів України (№ 865-2005-п) втратила чинність 01.01.2012.

У відповідності до пункту 11 Перехідних положень Закону України від 07.07.2010 №2453-VI Про судоустрій і статус суддів судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про статус суддів № 1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Таким чином, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 № 2453-VI, було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, періоду проходження строкової служби.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах: від 08.03.2018 у справі №308/6953/17, від 19.06.2018 у справі №243/4458/17, від 05.12.2019 у справі №592/2737/17, від 31.03.2021 у справі №235/7316/16-а, від 13.02.2020 у справі №592/5433/17, від 12.05.2020 у справі №303/1504/17-а, від 30.03.2023 у справі №280/2167/21.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-XII час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

З матеріалів справи слідує, що позивач, в період з 25.08.1980 по 27.06.1985 навчався на юридичному факультеті Львівсбкого ордена Леніна державному університеті ім. І.Франка (диплом серії КB №791174 від 27.06.1985 року, виданого Львівським ордена Леніна державним університетом ім. Івана Франка та запис в трудовій книжці).

Згідно з архівною довідкою Львівського національного університету імені Івана Франка №51-А від 18.01.2024, ОСОБА_1 навчався на юридичному факультеті денної форми навчання за спеціальністю Правознавство та отримав диплом КB №791174 від 27.06.1985 року.

Виходячи з наведеного суд встановив, що період навчання позивача на денній формі у вищому навчальному закладі у період з 25.08.1980 по 27.06.1985 становить 4 роки 10 місяців 2 дні, а половина строку навчання - 2 роки 5 місяців 1 день.

Відповідно до воєнного квитка серії ВЧ № НОМЕР_2 позивач проходив строкову військову службу в Збройних силах СРСР з 15.11.1977 по 20.11.1979, що становить 2 роки 5 днів.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про те, що до стажу роботи позивача, що дає право на отримання довічного грошового утримання, як судді у відставці, має бути зараховано календарний період проходження строкової військової служби з 15.11.1977 по 20.11.1979 (2 роки 5 днів) та половина строку навчання на денній формі у вищому навчальному закладі у Львівському ордена Леніна державному університеті імені Івана Франка з 25.08.1980 по 27.06.1985 (2 роки 5 місяців 1 день).

У такий спосіб, загальний стаж позивача для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці у розумінні Закону України Про судоустрій і статус суддів № 1402-VIII складає повний 41 рік (41 рік 5 місяців 20 днів).

З огляду на викладене, суд вважає, що рішення відповідача від 18.05.2023 №68 в частині призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84% суддівської винагороди без зарахування до стажу роботи судді календарного періоду проходження строкової військової служби з 15.11.1977 по 20.11.1979 (2 роки 5 днів) та половини строку навчання на денній формі у вищому навчальному закладі у Львівському ордена Леніна державному університеті імені Івана Франка з 25.08.1980 по 27.06.1985 (2 роки 5 місяців 1 день) є протиправним та підлягає скасуванню.

Обираючи спосіб захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби з 15.11.1977 по 20.11.1979 (2 роки 5 днів) та половина строку навчання на денній формі у вищому навчальному закладі у Львівському ордена Леніна державному університеті імені Івана Франка з 25.08.1980 по 27.06.1985 (2 роки 5 місяців 1 день), визначивши загальний стаж роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 41 рік 5 місяців 20 днів.

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону України №1402-VIIІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Таким чином, враховуючи стаж роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 41 рік 5 місяців 20 днів, суд вважає правильним проведений позивачем розрахунок щомісячного довічного грошового утримання 92% суддівської винагороди.

Отже, з метою повного та ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України № 1402-VIII в розмірі 92% його суддівської винагороди, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 09.05.2023.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 18.05.2023 №68 в частині призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84% суддівської винагороди без зарахування до стажу роботи судді календарного періоду проходження строкової військової служби з 15.11.1977 по 20.11.1979 (2 роки 5 днів) та половини строку навчання на денній формі у вищому навчальному закладі у Львівському ордена Леніна державному університеті імені Івана Франка з 25.08.1980 по 27.06.1985 (2 роки 5 місяців 1 день).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби з 15.11.1977 по 20.11.1979 (2 роки 5 днів) та половину строку навчання на денній формі у вищому навчальному закладі у Львівському ордена Леніна державному університеті імені Івана Франка з 25.08.1980 по 27.06.1985 (2 роки 5 місяців 1 день), визначивши загальний стаж роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 41 рік 5 місяців 20 днів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VIII в розмірі 92% його суддівської винагороди, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 09.05.2023.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул.Митрополита Андрея, 10) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Мричко Н.І.