Справа № 440/16573/23
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2024-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 25 січня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/16573/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними дії та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ГУ ДПС в Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0-1603 від 12 квітня 2023 року.

Підставою звернення до суду з цим позовом є переконання позивача про порушення відповідачем-суб`єктом владних повноважень його прав та законних інтересів у сфері публічно-правових відносин.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач безпідставно нарахував йому податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами які є власниками житлової нерухомості за 2022 рік. Зауважив, що житловий будинок, з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 227,8 кв.м у розумінні цивільного законодавства є спільною сумісною власністю з його дружиною оскільки був придбаний у період зареєстрованого шлюбу. На переконання позивача ні його частка будинку, ні частка його дружини не підлягають оподаткуванню податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами які є власниками житлової нерухомості, оскільки площа частки будинку кожного з подружжя не перевищує 120 кв.м. Крім того зауважив, що житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 227,8 кв.м не має статусу об`єкта оподаткування, оскільки останній фактично непридатний для проживання (недобудований).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року позовну заяву залишено без руху через невідповідність останньої вимогам статей 160-161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою від 20 листопада 2023 року позивачу продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

20 грудня 2023 року до суду надійшов відзив, у якому відповідач заперечував, посилаючись на те, що спірне податкове повідомлення-рішення винесено ним обґрунтовано та правомірно. Зауважив, що позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 227,8 кв.м. Розмір частки позивача - 1, тобто 100%.

У відповіді на відзив позивач наполягав на наявності правових підстав для скасування спірного податкового повідомлення-рішення.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна та ІКС "Податковий блок" позивач з 2020 року є власником об`єкта нерухомого майна - житлового будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 227,8 кв. м. Розмір частки - 1.

ГУ ДПС у Полтавській області проведено розрахунок податку на зазначений об`єкт нерухомого майна за 2022 рік, та винесено податкове повідомлення-рішення № 0-1603 від 12 квітня 2023 року, яким визначено зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами які є власниками житлової нерухомості за 2022 рік на суму 5605,60 грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення оскаржувалось позивачем в адміністративному порядку.

За результатами розгляду вищим контролюючим органом скарги позивача на спірне податкове повідомлення-рішення останнє залишене без змін, а скарга платника - без задоволення.

Заперечуючи обґрунтованість нарахування податкових зобов`язань, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI.

Порядок справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки регулюється статтею 266 Податкового кодексу України.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України передбачено, що платниками податку, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з підпунктом 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Підпунктом 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до підпункту "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів. Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за ,1 квадратний метр бази оподаткування.

Рішенням Піщанської територіальної громади від 20 липня 2021 року № 02-24/1813 не встановлено пільг на об`єкти житлової нерухомості, що є власністю пенсіонерів за віком, доход за місяць яких не перевищує розміру п`яти мінімальних заробітних плат, встановлених законодавством на 1 січня звітного року.

Підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості, зокрема у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 є одноосібним власником об`єктів нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 227,8 кв. м.

Отже, платником податку на зазначений об`єкт нерухомого майна є позивач - власник такого нерухомого майна.

Цивільним кодексом України регулюються особисті немайнові та майнові відносини і (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Згідно із ч. З ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 182 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, визначає Закон України від 01.07.2004 № 1952-ІV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до пункту першого статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

За викладених обставин посилання позивача на те, що податок на нерухоме майно має бути визначений з урахуванням тієї обставини, що житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 227,8 кв.м перебуває у власності двох осіб, оскільки є спільною власністю подружжя відхиляються судом з тих підстав, що такі доводи суперечать відомостям договору купівлі-продажу серії АВР № 713583 реєстровий номер 1321 від 13 квітня 2001 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний № витягу 219940199 від 12 серпня 2020 року.

Так само судом не визнаються обґрунтованими доводи позивача про те, що нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 227,8 кв.м не має статусу об`єкта оподаткування через його непридатність для проживання (недобудований) оскільки такі доводи не підтверджені жодними доказами.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача; якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи, суд не вважає доведеним факт відсутності у нерухомого майна позивача статусу об`єкта оподаткування.

Відтак позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

. Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ) про визнання протиправними дії та скасування податкового повідомлення-рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на це рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.О. Чеснокова