Справа № 364/21/24
Суддя: Моргун Г. Л.
Дата ухвалення: 2024-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 364/21/24
Провадження № 2-а/364/4/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2024 , Володарський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Моргун Г. Л.,

за участю секретаря судового засідання Сіваченко Л.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін

справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , засоби зв`язку: № тел. НОМЕР_2 , е-пошта відсутній)

до

Головного управління Національної поліції в Киїській області (, адреса місцезнаходження: вул. Володимирська, 15, м. Київ, 01601, засоби зв`язку: № тел. +38 , е-пошта: ),

третя особа: поліцейський СРПП відділення поліції № 4 Білоцерківського районного управління Національної поліції в Київській області Золотаревич Вадим Васильович ( вул. Миру, 25 А, смт Володарка, 09301)

про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

12.01.2024 до Володарського районного суду Київської області надійшла вказана позовна заява. В позові ОСОБА_1 зазначає, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 847379 від 30.12.2023 на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 20400,00 грн за вчинення правопорушення передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП.

Позивач вважає, що працівник поліції необґрунтовано, невмотивовано та безпідставно постановив відносно нього постанову та посилаючись на викладені в позові обставини та ст. ст. 278, 280, 288, 289 КУпАП, ст. 20 КАС України, просить суд:

-визнати причину пропуску строку для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 847379 від 30.12.2023 поважною та поновити строк для її оскарження;

-визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 847379 від 30.12.2023;

-стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області понесені судові витрати у виді судового збору - 605,60 грн.

15.01.2024 судом відкрито провадження у справі в спрощеному порядку з повідомленням, але без виклику сторін та призначено до судового розгляду, в приміщенні Володарського районного суду Київської області на 25.01.2024 о 08:30 .

У встановленому законом порядку учасники справи були сповіщені судом про відкриття провадження у справі та призначення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Позивач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі та про розгляд справи за правилами спрощеного провадження без виклику учасників ( а.с. 32).

Відповідач про відкриття провадження та про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений засобами поштового обігу та в електронному кабінеті ( а.с. 31, 33, 34). Своїм правом про надання відзиву не скористався.

Третя особа Золотаревич Вадим Васильович надав суду письмові пояснення, в яких зазначає, що 30.12.2023 було накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним правопорушення визначеного частиною 4 статті 126 КУпАП. Про що постановлено відповідну постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 847379. Вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення є вмотивованою та на правопорушника обґрунтовано накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 20400,00 грн за порушення п.2.1а ПДР України та вчинення правопорушення передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП. ОСОБА_1 рухався транспортним засобом Хонда Сівік державний номерний знак НОМЕР_3 , будучи позбавлений права керування транспортними засобами, про що він достеменно знав. На ствердження зазначеної обставини додано копії постанов Володарського районного суду Київської області № № 364/736/21 та 364/536/21.Вказує, що твердження позивача, про те, що за кермом транспортного засобу перебував не він, а інша особа спростовуються записом з бодікамери поліцейського , яку доєднано до письмових пояснень. Просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі ( а.с. 35-37).

Розгляд справи відбувається відповідно до вимог ст. ст. 19, 257 КАС України в порядку спрощеного позовного провадження, а відтак учасники справи в судове засідання не викликались.

У визначений ухвалою про відкриття провадження час, сторони не надіслали заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Щодо поновлення процесуального строку, то суд вважає, що позивачем пропущено строк з поважних причин, виходячи з наступних міркувань.

Так, строки звернення до суду визначенні ст. 122 КАС України. Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом, або іншими Законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідно рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

З урахуванням положень ст. ст. 122, 123 КАС України, обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Оцінюючи обставини, що перешкоджали реалізації процесуального права на звернення до суду, на які скаржник посилається як на поважні, суд виходить з оцінки та аналізу наведених у заяві доводів і з того, чи мав скаржник за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду.

Рішенням Європейського Суду з прав людини по справі «Іліан проти Туреччини» встановлено, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звернути увагу на обставини справи.

Позивач отримав постанову про притягнення його адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення 30.12.2023. До суду звернувся 12.01.2024. Обґрунтовує пропущення такого строку тим, що він проходить курс лікування після перебування в лавах ЗСУ в зоні бойових дій, оскільки в даний час перебуває у частині щорічної основної відпустки ( а.с. 14-15, 16), тому реалізувати своє право на оскарження у строки, встановлені ч. 2 ст. 286 КАС України, не мав об`єктивної можливості. Таким чином, суд дійшов висновку, що доводи позивача про поважність причин пропуску строку звернення до суду є обґрунтованими, а тому їх слід поновити.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані до суду докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 30.12.2023 інспектор СРПП ВП № 4 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ухвалив постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 847379 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 20400,00 гривень.

Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 30.12.2023 рухався транспортним засобом «Хонда Сівік» державний номерний знак НОМЕР_3 , будучи позбавлений права керування транспортними засобами чим порушив п. 2.1 а ПДР , чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.4 ст.126 КУпАП ( а.с. 45).

Так, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу, у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

В свою чергу, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

В свою чергу, відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпунктом «а» пункту 2.1 розділу 2 Правил дорожнього руху визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Як вбачається із позовної заяви, позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки порушення за даною статтею передбачає форму провини у вигляді умислу, а оскільки він не керував транспортним засобом, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП.

Проте, дані обставини спростовуються наданими третьою особою доказами, а саме:

- постановою Володарського районного суду Київської області від 05.08.2021 № 364/536/21про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою його визнано винним на накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, який становить одну тисячу неоподаткованих мінімумів доходів громадян та складає 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік ( а.с.41-44);

- постановою Володарського районного суду Київської області від 10.09.2021 № 364/736/21про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, за якою його визнано винним на накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, який становить дві тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян та складає 34000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки ( а.с.38-40).

В постановах суду зазначено, що ОСОБА_1 в суді свою вину в інкримінованих адміністративних правопорушеннях визнав повністю, про що надав суду відповідні заяви, які доєднано до матеріалів справи. Зазначене стверджує той факт, що позивач достеменно знав про позбавлення його права керування транспортними засобами.

Окрім того не знайшло підтвердження твердження позивача про керування 30.12.2023 транспортним засобом «Хонда Сівік» державний номерний знак НОМЕР_3 іншою особою, зокрема його дружиною ОСОБА_3 . Так, на відео, яке зафіксоване нагрудною камерою працівників патрульної поліції ( оглянуте під час розгляду справи), за кермом вказаного автомобіля перебуває саме позивач - ОСОБА_1 . Відеозапис долучено до матеріалів справи ( а.с.46).

Отже, з огляду на наведене, факт порушення позивачем п.п. «а» п.2.1 розділу 2 Правил дорожнього руху повністю доведено, а тому оскаржувана постанова про притягнення позивача за ч. 4 ст.126 КУпАП є законною та обґрунтованою.

Відповідно до Закону України "Про дорожній рух" правила дорожнього руху встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення, з дотриманням правил чинного законодавства, на підставі наявних доказів про адміністративне правопорушення, на основі яких було встановлено винність ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та немає підстав для скасування відповідної постанови, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставини, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи не надано.

Таким чином, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення в даному випадку винесена у межах повноважень відповідача в порядок та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Враховуючи наведе вище, позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

У відповідності до положень ст. 139 КАС України суд відносить судові витрати за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 126, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк для звернення до суду з адміністративним позовом.

У задоволенні позову ОСОБА_1

до

Головного управління Національної поліції в Київській області

третя особа: поліцейський СРПП відділення поліції № 4 Білоцерківського районного управління Національної поліції в Київській області Золотаревич Вадим Васильович

про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити.

Постанову інспектора СРПП ВП № 4 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 847379 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 20400,00 гривень, залишити без змін.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Г. Л. Моргун