Справа № 160/12841/23
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2024 року м. Дніпросправа № 160/12841/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В.,

при секретарі судового засідання Рівній В.В.

за участі представника позивача Кондратєвої Н.А.,

представника відповідача Попової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року в адміністративній справі №160/12841/23 (головуючий суддя першої інстанції Озерянська С.І., повний текст рішення складено 20.10.2023 року) за позовом Підприємства з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 06.06.2023 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №1681/6/32-00-21-01-09 від 12.07.2022 року «Про результати розгляду Повідомлення про втрату контролю над документацією».

В обґрунтування позову зазначено, що позивач 15.06.2022 року у зв`язку з окупацією території розташування підприємства, яке розташоване за адресою: Запорізька область, Василівський район, с.Мала Білозерка, Веселівське шосе, 7км, направив до відповідача повідомлення про втрату контролю над документацією підприємства. 12.07.2022 року відповідачем винесено рішення про результати розгляду повідомлення про втрату контролю над документацією №1681/6/32-00-51-01-09, яким відмовлено у застосуванні спеціальних правил для підтвердження даних, визначених у податковій звітності, передбачених пп.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу XX ПК України. Позивач вважає вказане рішення незаконним та таким, що порушує його права та інтереси.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №1681/6/32-00-51-01-09 від 12.07.2022 року «Про результати розгляду Повідомлення про втрату контролю над документацією».

Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму сплаченого судового збору у розмірі 2684 грн.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального та процессуального права. Вказує, що судом першої інстанції не враховано ту обставину, що у поданому позивачем повідомленні про втрату контролю над документацією від 15.06.2022 року №20/67 порушено послідовність подання повідомлень, яка передбачена абзацами 3, 6 п.69.28 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, оскільки повідомлення повинно мати назву про неможливість вивезення первинних документів. Проте, за такою назвою повідомлення від позивача до контролюючого органу не надходило. Позивач з 25 лютого 2022 року по теперішній час не припиняв свою діяльність та надавав до контроюючих органів фінансову та податкову звітність, за періоди лютий-травень 2022 року, що є доказом наявності первинних документів і відсутності потреби вивозити первинні документи чи вважати їх втраченими, а отже спірне рішення є законним та містить належне обґрунтування.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - Підприємство з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» () зареєстроване 05.12.1996 року, як юридична особа. Видами діяльності позивача є: 07.10 Добування залізних руд; 42.99 Будівництво інших споруд, н.в.і.у.; 86.21 Загальна медична практика; 46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами; 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах (а.с.9-19).

Відповідач - Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 30.01.2020 року майно, яке на праві власності належить підприємству з іноземними інвестиціями у формі ПрАТ «Запорізький залізорудний комбінат», знаходиться на земельних ділянках Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області (а.с.34-41).

Відповідно до наказу Товариства №110 від 01.03.2022 року у зв`язку з введенням воєнного стану на території України, згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про запровадження воєнного стану в Україні» оголошено простій для всіх працівників з 01 березня 2022 року по 20 березня 2022 року (а.с.43).

15.06.2022 року позивачем до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та Запорізької обласної прокуратури направлено заяву №20/56 про вчинення кримінального правопорушення у зв`язку заволодінням військовослужбовцями зс рф та іншими збройними формуваннями держави-агресора, службових приміщень ПрАТ «Запорізького залізорудного комбінату» у с.Малобілозерка Василівського району Запорізької області. Відомості за вказаною заявою внесені 20.06.2022 року слідчим відділом Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000218 за ч.1 ст.438 Кримінального кодексу України (а.с.47-51, 52).

Наказом Товариства №130 від 15.06.2022 року змінено організацію ведення виробничої діяльності у зв`язку з повною втратою контролю над виробничими потужностями ПрАТ «ЗЗРК» та неможливістю ведення господарської діяльності та оголошено призупинення виробничої діяльності комбінату з використанням майна, над яким втрачений контроль (а.с.46).

15.06.2022 року позивачем до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків направлено повідомлення №20/67 про втрату контролю над документацією. Загальний перелік документів, над якими втрачено контроль, зазначено у додатку до повідомлення ( а.с.20-22).

Станом на дату подання вказаного повідомлення наявні наступні обставини: з 24.02.2022 року неможливо здійснити вивезення первинних документів у зв`язку з перебуванням їх на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії та є тимчасово окупованими збройними формуваннями у с.Мала Білозерка, Васильківського району, Запорізької області, а з 15.06.2022 року втрачено контроль над всіма виробничими потужностями підприємства, що розташовані за адресою: Запорізька область, Василівський район, с.Мала Білозерка, Василівське шосе, 7 км. Повідомлення обгрунтоване нормами підпункту 69.28 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ Податкового кодексу України. Загальний перелік документів, над якими втрачено контроль включає документи за період з дати створення підприємства до 24.02.2022 року (а.с.23).

22.06.2022 року повідомлення отримане податковим органом, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.26).

12.07.2022 року відповідачем винесено рішення №1681/6/32-00-21-01-09 про результати розгляду повідомлення про втрату контролю над документацією. Відповідач повідомив про відсутність підстав для застосування підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ Податкового кодексу України, оскільки в повідомленні позивача про втрату контролю над документацією №20/67 від 15.06.2022 року порушено послідовність подання повідомлень, яка передбачена абзацами 3, 6 пункту 69.28 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (а.с.57-60).

Не погодившись рішенням контролюючого органу, позивач оскаржив таке рішення до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ.

Відповідно до статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено.

Законом України від 12.05.2022 року №2260-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану», який набрав чинності 27.05.2022 року (далі по тексту - Закон №2260), внесено зміни до пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, згідно з яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Відповідно до положень підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

При цьому, підпунктом 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України визначено, що порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у цьому підпункті, та перелік документів на підтвердження затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом 69.28 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (в редакції на момент спірних правовідносин, а саме на 15.06.2022 року) установлено, що до платників податків/податкових агентів, які провадили діяльність на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, і не можуть пред`явити первинні документи, на підставі яких здійснюється облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, як виняток із положень статті 44 цього Кодексу застосовуються спеціальні правила для підтвердження даних, визначених у податковій звітності.

Підставами неможливості пред`явлення первинних документів є втрата (знищення чи зіпсуття) первинних документів або знаходження їх на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, у разі якщо їх неможливо вивезти або їх вивезення пов`язане з ризиком для життя чи здоров`я платника податків, фізичних осіб чи неможливе у зв`язку з адміністративними перешкодами, встановленими органами влади.

У разі втрати та/або неможливості вивезення первинних документів платник податків/податковий агент подає до контролюючого органу в довільній формі повідомлення про неможливість вивезення первинних документів, підписане керівником підприємства та головним бухгалтером, в якому зазначаються: обставини, що призвели до втрати та/або неможливості вивезення первинних документів, податкові (звітні) періоди, а також загальний перелік первинних документів (за можливості - із зазначенням реквізитів).

Дані та показники податкової звітності платника податків/податкового агента за податкові (звітні) періоди, зазначені у повідомленні, не можуть бути піддані сумніву лише на підставі відсутності первинних документів. Подане повідомлення є також підставою для збереження витрат (включаючи витрати у зв`язку з придбанням цінних паперів/корпоративних прав) та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток (включаючи від`ємний фінансовий результат за операціями з цінними паперами/корпоративними правами), та/або податкового кредиту з податку на додану вартість, та/або суми від`ємного значення податку на додану вартість минулих податкових (звітних) періодів без наявності договірних, розрахункових, платіжних та інших первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Після подання до контролюючого органу повідомлення про неможливість вивезення первинних документів у зв`язку з їх знаходженням на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, запроваджується мораторій на проведення документальних перевірок щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів.

Якщо після подання повідомлення про неможливість вивезення первинних документів платнику податків/податковому агенту стане відомо про втрату таких документів, такий платник податків/податковий агент зобов`язаний подати до контролюючого органу повідомлення про втрату первинних документів із зазначенням обставин такої втрати.

Платники податків/податкові агенти, які подали повідомлення про втрату первинних документів відповідно до цього підпункту, не підлягають перевірці контролюючим органом щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів, у тому числі після завершення дії воєнного стану.

Втрата документів, що не пов`язана з проведенням на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, бойових дій, не надає права платнику податків/податковому агенту застосовувати положення цього підпункту.

Обов`язок доведення відсутності підстав для застосування положень цього підпункту покладається на контролюючий орган. Платник податків/податковий агент, який безпідставно застосував положення цього підпункту, вважається таким, що ухиляється від сплати податків, та несе відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

У разі відмови у застосуванні положень цього підпункту контролюючий орган не пізніше одного місяця з дати отримання відповідного повідомлення від платника податків/податкового агента видає вмотивоване рішення із зазначенням підстави та доказів такої відмови.

Рішення контролюючого органу може бути оскаржено в адміністративному чи судовому порядку. До винесення остаточного рішення по справі контролюючий орган не може піддавати сумніву показники податкової звітності, а також ініціювати проведення будь-якої перевірки платника податків/податкового агента щодо податкових (звітних) періодів, зазначених у відповідному повідомленні.

У податкових (звітних) періодах, зазначених у відповідному повідомленні, не може бути переглянуто у бік збільшення суми податкових зобов`язань з податків і зборів, задекларовані в податкових деклараціях за зазначені податкові (звітні) періоди, у бік збільшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток, задекларовані в податкових деклараціях/розрахунках за зазначені податкові (звітні) періоди, у бік збільшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, заявлені в податкових деклараціях за зазначені звітні періоди.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, та територій, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, визначається Кабінетом Міністрів України.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що у разі, якщо платник податків позбавлений можливості вивезти первинні документи, на підставі яких здійснюється облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, у зв`язку з їх знаходженням на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України, зокрема, такий суб`єкт господарювання зобов`язаний повідомити про ці обставини податковий орган. Контролюючий орган в свою чергу розглядає таке повідомлення та відповідно приймає вмотивоване рішення про мораторій на проведення перевірок або відмову у задоволенні повідомлення із зазначенням підстави та доказів такої відмови.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на момент виникнення спірних правовідносин, зареєстрованим місцезнаходженням позивача являлась Запорізька область, Василівський р-н, село Мала Білозерка, Василівське шосе, 7 км.

Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затверджується Мінреінтеграції за погодженням з Міноборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій №75 від 25.04.2022 року затверджено Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) (далі Перелік, чинний на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, станом на день виникнення спірних правовідносин у переліку перебувала Малобілозерська сільська територіальна громада.

У зв`язку із знаходженням первинних документів позивача на території, на якій ведуться (велися) бойові дії, та на території, тимчасово окупованої збройними формуваннями російської федерації, позивачем 15.06.2022 року подано повідомлення про втрату контролю над документацією, що відповідає його обов`язку повідомити контролюючий орган про неможливість вивезення первинних документів.

Апеляційний суд не приймає посилання скаржника на те, що повідомлення позивача від 15.06.2022 року називалось «про втрату контролю над документацією», а не «про неможливість вивезення первинних документів», оскільки відповідно до вимог підпункту 69.28 повідомлення подається в довільній формі, що свідчить про те, що відсутня жодна затверджена форма такого повідомлення, зокрема і його назва.

Зі змісту повідомлення вбачається, що ПрАТ «ЗЗРК» повідомляє про неможливість вивезення всіх первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, ведення яких передбачено законодавством України з дати створення підприємства до 24.02.2022 року у зв`язку з їх знаходженням на території с.Мала Белозірка, на який ведуться (велися) бойові дії, пов`язані з військовою агресією рф проти України, та знаходяться на території, яку тимчасово окуповано збройними формуваннями рф (а.с.21).

До повідомлення додано загальний перелік документів (а.с.23).

Відтак, зі змісту повідомлення зрозуміло, що підставою неможливості пред`явлення первинних документів (неможливості здійснення вивезення первинних документів) є знаходження таких документів на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, а тому їх вивезення було пов`язане з ризиком для життя та здоров`я платника податків, фізичних осіб та неможливе у зв`язку з іншими адміністративними перешкодами, встановленими органами влади.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення позивачем порядку подання заяв, оскільки у випадку відсутності можливості вивезти первинні документи, платником податку подається повідомлення про неможливість вивезення первинних документів, і лише якщо після подання повідомлення про неможливість вивезення первинних документів платнику податків/податковому агенту стане відомо про втрату таких документів, такий платник податків/податковий агент зобов`язаний подати до контролюючого органу повідомлення про втрату первинних документів із зазначенням обставин такої втрати.

Таке посилання апеляційний суд вважає хибним, оскільки заява про втрату первинних документів подається лише у випадку наявності у платника податку інформації про втрату первинних документів, що в даному випадку позивачем не зазначалось.

Пунктом 69.28 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України передбачено різні наслідки його застосування.

Так, у випадку прийняття повідомлення про неможливість вивезення первинних документів наслідком є мораторій на проведення перевірок щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів, у тому числі після завершення дії воєнного стану, в той час як наслідком прийняття податковим органом повідомлення про втрату первинних документів є те, що такі платники податків не підлягають перевірці контролюючим органом щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів, у тому числі після завершення дії воєнного стану, як вірно зазачив і суд першої інстанції.

При цьому, прозорість адміністративних процедур є ефективним запобіжником державному свавіллю. Вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього.

Отже, лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.

Про дотримання вказаної процедури свідчитиме належна мотивація прийнятого рішення: встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення висвітлених у скарзі питань; посилання на докази, якими такі обставини обґрунтовані, із зазначенням причин їх прийняття чи відхилення; оцінка доводів та аргументів особи, що до якої приймається рішення; норми права, що застосовані, і ті, що не застосовані, з викладенням мотивів їх незастосування.

І навпаки, не наведення мотивів прийнятих рішень суб`єктивізує акт державного органу і не дає змоги суду встановити дійсні підстави та причини, з яких цей орган дійшов саме таких висновків, надати їм правову оцінку, та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність рішення.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що останнє не містить чіткого переліку документів, які мав подати позивач для прийняття рішення, в ньому лише міститься посилання на норми чинного законодавства, зокрема на положення Податкового кодексу України, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, що свідчить про невмотивованість такого рішення.

В оскаржуваному рішенні контролюючим органом не наведено мотивів його прийняття та будь-які аргументи на користь прийняття чи відхилення доводів та доказів позивача щодо прийняття саме такого рішення за результатами розгляду поданого повідомлення всупереч того, що обов`язок доведення відсутності підстав для застосування положень пункту 69.28 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України покладається на контролюючий орган.

Рішення не містить висновку, що платник податків (позивач) безпідставно застосував положення цього підпункту, а тому вважається таким, що ухиляється від сплати податків.

В даному випадку, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом Підприємства з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» № 110 від 01.03.2022 з 01 березня 2022 року по 20 березня 2022 року було оголошено простій для всіх працівників. 15.06.2022 року позивачем до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Запорізької обласної прокуратури було направлено заяву №20/56 про вчинення кримінального правопорушення у зв`язку заволодінням військовослужбовцями зс рф та іншими збройними формуваннями держави-агресора, службових приміщень ПрАТ «Запорізького залізорудного комбінату». Наказом Підприємства з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» № 130 від 15.06.2022 було оголошено призупинення виробничої діяльності комбінату з використанням майна, над яким втрачений контроль. 15.06.2022 року до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків позивачем було направлено повідомлення № 20/67 про втрату контролю над документацією в якому повідомлено про неможливість вивезення первинних документів.

Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що позивачем, виконано всі дії, які передбачені підпунктом 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України. В свою чергу, відповідачем не доведено правомірності прийняття спірного рішення, а тому позовні вимоги про визнання його протиправним та скасування є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо неправомірностість прийняття відповідачем спірного рішення.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Керуючись статтями 242, 243, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року в адміністративній справі №160/12841/23 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року в адміністративній справі №160/12841/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 24 січня 2024 року.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко