Справа № 280/9297/23
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року Справа № 280/9297/23 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Батрак І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справ

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЗПЕКА-КОМПЛЕКС»

до Київської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «БЕЗПЕКА-КОМПЛЕКС» (далі ТОВ «БЕЗПЕКА-КОМПЛЕКС», позивач) звернулось через систему «Електронний суд» до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Київської митниці (далі митниця, відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 19.10.2023 №UA100160/2023/000011/2.

На обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначає, що відповідачу, при митному оформлені всіх партій поставки, були надані документи, необхідні для митного оформлення товару, що надійшов до України на підставі зовнішньоекономічного контракту, які не містили розбіжностей, наявних ознак підробки та інших характеристик, передбачених п. 2 та 3 ст. 53 Митного кодексу України. Вказує, що контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає контролюючому органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Таким чином, вважає, що позивач надав належні, достовірні, допустимі та в своїй сукупності достатні докази відповідачу для підтвердження розрахованої ним митної вартості, інформація, зазначена в них достатня для розрахунку митної вартості. Зазначені відповідачем сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей не обґрунтовані в розумінні вимог ст. 53 Митного кодексу України і подальші дії відповідача, в тому числі витребування додаткових документів, відмова в застосуванні визначеної декларантом митної вартості та винесення рішень про коригування митної вартості є протиправними.

Ухвалою судді від 10.11.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному ст. 262 КАС України. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, 27.11.2023 через систему «Електронний суд» на адресу суду надіслав відзив, у якому вказує, що за результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості на підставі розгляду поданих позивачем разом з митною декларацією документів встановлено, що документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та невідповідності, що не дає можливості впевнитись в достовірності заявленої митної вартості, зокрема здійснити перевірку числових значень складових митної вартості товарів. Так, з метою підтвердження числового значення заявленої митної вартості від декларанта було витребувано відповідно до вимог частини 2, 3 ст.53, ст. 54, ст. 57 Митного кодексу України додаткові документи згідно з переліком, викладеним у електронному повідомленні, проте декларантом не надіслано жодних додаткових документів. Вказані обставини, на думку відповідача, підтверджують правомірність дій митного органу щодо витребування додаткових документів, які під час митного оформлення не були надані, та обґрунтованість сумнівів останнього щодо правильності заявленої позивачем митної вартості, та, як наслідок, прийняття відповідачем спірного рішення, а тому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

29.11.2023 представником позивача через систему «Електронний суд» надано суду відповідь на відзив, в якій додатково наголошує, що в відзиві не враховано, що позивач в позовній заяві просить скасувати Рішення про коригування митної вартості на підставі визнання в суді протиправності дій відповідача при: по-перше, безпідставного витребування додаткових документів; по-друге, безпідставної відмови декларанту від заявленої ним митної вартості на товар; по-третє, невідповідність Рішень вимогам чинного законодавства, а саме не надання в графі 33 необхідної інформації. Звертає увагу, що відповідач в своїх зауваженнях в відзиві вийшов за межі переліку підстав, зазначених ним в повідомлені митниці від 19.10.2023 № 451641 під час митного оформлення.

У свою чергу, представником відповідача через систему «Електронний суд» 05.12.2023 до матеріалів справи долученні заперечення на відповідь, в яких зауважує, що вивантаження, перевантаження, завантаження товару є окремою складовою митної вартості товару і включається до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, відповідно до ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України. З цього, митний орган вбачає, що позивачем не підтверджені транспортні витрати (перевантаження) товару. Таким чином у митного органу відсутні відомості щодо включення складових митної вартості, а саме: розвантаження контейнеру з морського судна, його навантаження на транспортний засіб, пов`язані з їх подальшим транспортуванням на митну територію України. Пояснює, що митницею декларанту було надіслане відповідно рішення, в якому посадовою особою митного поста було зазначено, що з технічних причин остання частина рішення надіслана окремим повідомленням. Отже, митним органом в зазначеному рішенні, було чітко зазначено митні декларації, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів. Звертає увагу суду, що у відповідності до ч.2 ст.59 Митного кодексу України врахування умов продажу, фізичних характеристик імпортованого товару, якість, репутація на ринку виробника товару, умови поставки товару, на які посилається та порівнює представник позивача є умовами застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів. При цьому, вказані умови не притаманні для шостого (резервного) методу визначення митної вартості товару, передбаченого ст.64 Митного кодексу України. На думку митного органу, митні декларації (від 03.04.2023 №23UA32U4, від 31.01.2023 № 23UA07U3 ), на які посилається митниця в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості, містять відомості про використані для коригування митної вартості числові значення, та таке джерело є достатнім для обґрунтування такого числового значення.

Крім того, 06.12.2023 від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення, у яких стверджує, що відповідач додав до заперечення файл під назвою «витяг про направлення окремого повідомлення.pdf» в якому наведена сканокопія роздруківки скріншоту сторінки з екрану комп`ютера. Позивач вважає, що сканокопія роздруківки скріншоту сторінки з екрану комп`ютера є неналежним доказом зазначення Відповідачем в графі 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» Рішення про коригування митної вартості товарів від 19.10.2023 N UA100160/2023/000011/2 інформації стосовно порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування митних декларацій, які стали підставою для коригування митної вартості. Звертаю увагу суду, що в наданій відповідачем сканокопії роздруківки скріншоту сторінки з екрану комп`ютера значиться останнє повідомлення яке сформоване ОСОБА_1 , але не отримане декларантом. Це повідомлення, текст якого наведений, не можливо ідентифікувати як додаток до графи 33 Рішення про коригування митної вартості товарів від 19.10.2023 №UA100160/2023/000011/2.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України, справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Розглянувши та дослідивши надані документи, судом встановлені наступні обставини.

ТОВ «БЕЗПЕКА-КОМПЛЕКС» () зареєстровано юридичною особою 30.08.2002. Видами діяльності підприємства є 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний); 14.12 Виробництво робочого одягу; 14.13 Виробництво іншого верхнього одягу; 14.19 Виробництво іншого одягу й аксесуарів; 71.20 Технічні випробування та дослідження;32.99 Виробництво іншої продукції, н.в.і.у.

29.06.2023 між «SHANDONG HAOLIN LABOR PRODUCTS CO., LTD» Китай (далі Продавець, Вантажовідправник) та ТОВ «БЕЗПЕКА-КОМПЛЕКС» (Україна) (далі Покупець) укладено Контракт № HL20230629 (далі Контракт), за умовами якого продавець зобов`язується передати (поставити) покупцю взуття (далі Товар), а покупець зобов`язується прийняти цей товар та сплатити за нього певні суму у порядку та на умовах, передбачених цим контрактом. Підпунктом 1.2 Контракту передбачено, що найменування (номенклатура, асортимент) та кількість товару вказуються у специфікаціях, що є складовою та невід`ємною частиною Контракту. Згідно з пунктом 3.1. Контракту постачання товару здійснюється на умовах FOB Qingdao, China згідно з Інкотермс в редакції 2010 року. Відповідно до Розділу 4 Контракту ціна за одиницю товару вказується у Специфікації до цього Контракту. У ціну включається вартість товару, тари, упаковки та маркування, навантаження товару, митного оформлення та отримання інших документів, що необхідні для експорту товару.

У той же день сторонами Контракту погоджена Специфікація № 1 до цього Контракту. В Специфікації зазначений перелік продукції, який складається з 5 найменувань товарів, 1200 пар загальною вартістю 17550,00 дол. США. Термін оплати 5200,00 дол. США передплата перед початком виробництва, остаточна оплата перед відправкою товару.

Для здійснення митного оформлення товару 19.1.2023 позивачем до Київської митниці було подано митну декларацію № 23UA82U7, відповідно до якої визначення митної вартості товару здійснено позивачем згідно зі ст. 57, 58 Митного кодексу України за основним методом (за ціною контракту щодо товару, який імпортуються).

До митного оформлення товарів до митниці разом з ЕМД було надіслано копії наступних документів: 1. Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів від 29.06.2023 № HL20230629; 2. Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту), специфікація від 29.06.2023 № 1, 3. Проформа-інвойс від 29.06.2023 № б/н, 4. Інвойс від 29.06.2023 № HL20230629, 5. Платіжна інструкція в іноземній валюті від 07.07.2023 № 36, 6. Платіжна інструкція в іноземній валюті від 26.09.2023 № 37, 7. Договір про транспортно-експедиційне обслуговування за маршрутом Qingdao, China Гданськ, Польща Запоріжжя, Україна від 07.07.2023 № 07-23, 8. Договір про перевезення за маршрутом Гданськ, Польща - Запоріжжя, Україна від 20.10.2021 № 4854, 9. Заявка на перевезення за маршрутом Qingdao, China Гданськ, Польща - Запоріжжя, Україна від 07.07.2023 № 0723/1, 10. Коносамент від 18.09.2023 № EURFLX2390062WAW, 11. Рахунок на сплату послуг перевезення за маршрутом Qingdao, China Гданськ, Польща від 11.10.2023 № 4513134, 12. Довідка про транспортні витрати від 11.10.2023 № 412544, 13. Автотранспортна накладна від 11.10.2023 № 115/9.

Посадовою особою митниці за результатом аналізу наданих до митного оформлення позивачем документів на адресу декларанта направлено електронне повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів, оскільки надані відповідно до вимог ст. 53 Митного кодексу України документи містять розбіжності, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари: 1) відомості, що містять обґрунтовані дані про вартість перевезення оцінюваних товарів у повному обсязі, та маршрут перевезення, яка підлягає обчисленню та перевірці, передбачені положеннями наказу №599 та згідно Закону України від 01.07.2004 №1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність»; 2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) копію митної декларації країни відправлення; 5)каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару на весь асортимент товару необмеженому колу покупців; 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Додатково декларанта повідомлено про те, що відповідно до положень ч. 6 ст. 53 Кодексу він за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару, зокрема, які підтверджують складові митної вартості.

У відповідь на запит митниці декларантом зазначено, що інших документів на даний момент надати немає можливості.

Так, 19.10.2023 митним органом прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA100160/2023/000011/2, відповідно до якого митна вартість товарів визначена за резервним методом (метод 6).

Зазначене рішення обґрунтовано наступним: декларантом не надано рахунки за здійснення перевезення, розвантажувально-навантажувальних робіт, не надано документи щодо оплати за здійснення транспортно-експедиційних послуг, що передбачено договором на транспортно-експедиційне обслуговування від 07.07.2023 № 0723. Не надано копію митної декларації Китаю, що передбачено зовнішньоекономічним договором від 29.06.2023 № HL20230629. Декларантом не надані документи, що підтверджують вартість морського фрахту, який здійснювався компанією SLT Trans Logistic; не надано документів, що підтверджують транспортні витрати з експедирування в порту прибуття, перевантаження в транспортні засоби, транспортування до місця перевантаження, не підтверджено документально маршрут транспортування автомобільним транспортом та його вартість.

Так, Київською митницею декларанту було надіслане відповідно рішення, в якому посадовою особою митного поста було зазначено, що з технічних причин остання частина рішення надіслана окремим повідомленням (вказана помітка міститься, зокрема у копії спірного рішення, долученої позивачем до матеріалів справи).

У окремому повідомленні зазначено що у зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 Митного кодексу України) та методу 26 (ст.60 Митного кодексу України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 Митного кодексу України) та методу 2г (ст.63 Митного кодексу України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, митницею відповідно до положень ст. 55 та ст.57 Митного кодексу України з декларантом проведена консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. Митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості: митні декларації №100230/2023/17908 від 25.08.2023, № 209170/2023/74149 від 14.09.2023, № 100380/2023/686464 від 29.09.2023.

19.10.2023, у відповідності п.7 ст. 55 Митного кодексу України, ТОВ «БЕЗПЕКА-КОМПЛЕКС» було подано та оформлено ЕМД № 23UA23U6 з застосуванням гарантії в розмірі 264350,85 грн. (мито 020 вид платежу складає 82609,65 грн; ПДВ 028 вид платежу складає 181741,20 грн).

Вважаючи прийняте відповідачем рішення протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом про його скасування.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України №4495-VІ від 13.03.2012.

Згідно з ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

У відповідності до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною 1 ст. 257 Митного кодексу України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Положеннями ст. 49 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1 та 2 ст. 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 4 ст. 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

За змістом ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 Митного кодексу України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частинами 1 і 2 ст. 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч. 3 ст. 54 Митного кодексу України).

Згідно з ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Статтями 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 8 ст. 57 Митного кодексу України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу.

Системний аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Наведена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.01.2022 у справі №1.380.2019.005307.

Надаючи оцінку вищенаведеним доводам митниці, покладеним в основу прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товарів, суд встановив, що позивачем при здійсненні митного оформлення товару на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту подано повний пакет документів відповідно до переліку, визначеного у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Разом із цим, контролюючий орган не погодився з правомірністю визначення митної вартості задекларованого позивачем товару, у зв`язку з чим прийняв спірне рішення про коригування його митної вартості, яким визначив митну вартість ввезеного позивачем товару із застосуванням резервного методу (метод 6).

Стосовно посилання митного органу, що постачання товару здійснюється за контрактом від 29.06.2023 № HL20230629, укладеного з «SHANDONG HAOLIN LABOR PRODUCTS CO.LTD, п. 6.2 якого передбачено надання експортної декларації. Декларантом не підтверджено ціну, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

З цього приводу слід зазначити, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, при цьому, митна декларація країни експорту не зазначена в ч. 2 ст. 53 Кодексу, як документ, що підтверджує митну вартість, і тому відсутність декларації, навіть коли надання її зазначено в контракті, не може бути підставою для витребування додаткових документів в розумінні ч.2 та п. 3 ст. 53 Кодексу.

Верховним Судом з аналогічних правовідносин було сформовано правову позицію, висловлену ним у постанові від 19.03.2019 у справі №810/4116/17, відповідно до якої ненадання позивачем митної декларації країни відправлення не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки така (вартість) повністю підтверджувалася поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами, а надання такої митної декларації не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару.

Суд вважає, що фактична сплата за товар в розмірі 17550,00 дол. США була підтверджена проформою-інвойсом від 29.06.2023 №б/н, Інвойсом від 29.06.2023 №HL20230629, платіжною інструкцією в іноземній валюті від 07.07.2023 № 36, Платіжною інструкцією в іноземній валюті від 26.09.2023 № 37 і не потребує додаткового підтвердження експортною декларацією.

Документи, які були надані позивачем митному органу, підтверджують вартість товару, а вказані в них відомості узгоджуються між собою та дають змогу ідентифікувати товар, що перевозився та його вартість. Водночас, відповідачем ані в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, ані в відзиві не наведено обставин в обґрунтування необхідності надання вказаної експортної декларації, пов`язаних з перевіркою або підтвердженням відомостей, зазначених у митній декларації.

Відтак, не надання копії декларації країни відправлення до митного оформлення не може слугувати підставою для витребування у декларанта додаткових документів та не підтвердження через її ненадання заявленої митної вартості.

Доводи митниці у спірному рішенні зводяться також до того, що згідно з наданим інвойсом умовами поставки умови товару є FOB Qingdao (Китай). Згідно з положеннями Інкотермс-2010, термін FOB (Free On Board (... named port of shipment) Франко борт (... назва порту відвантаження) означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміну FOB на покупця покладається обов`язок укласти та сплатити договір морського перевезення. Відповідно до ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів. Відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Частиною 4 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин (тобто дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків) має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» (далі Наказ №599), для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура; акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Також, відповідно до ст. 9 Закону України від 01.07.2004 №1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність» договір транспортного експедирування укладається обов`язково у письмовій формі та умови договору визначаються за угодою сторін. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Базис поставки FOB Інкотермс 2010покладає на продавця обов`язок по виконанню експортних митних процедур для вивезення товару з оплатою експортних мит і інших зборів у країні відправлення, однак продавець не зобов`язаний виконувати митні формальності для ввезення товару, сплачувати імпортні мита або виконувати інші імпортні митні процедури при ввезенні.

Покупець зобов`язаний оплатити фрахт судна, розвантажити в порту прибуття, виконати імпортне митне оформлення з оплатою імпортних мит і зборів, і доставити товар до місця призначення.

Верховним Судом у постановах від 02.03.2018 р. у справі № 804/2997/17 та від 12.03.2019 р. у справі №817/604/17 висловлено наступний правовий висновок: Згідно з базисом поставки FOB Інкотермс 2010 продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміну FOB на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту. Даний термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом. Ціна FOB складається зі: закупівельної ціни товару; упаковки, маркування; отримання ліцензій та дозволів; держмита та інших митних зборів, податків (імпортні та експортні); витрат на транспортування в порт відправлення; фрахту судна; завантаження та розміщення товару на кораблі; розвантаження в порту прибуття; оплати перевізнику при транспортуванні до складу або магазину.

Враховуючи вказані положення, у розумінні "Інкотермс 2010" термін "вартість і фрахт" означає, що постачальник оплачує всі витрати, які необхідні для доставки товару до порту призначення, в тому числі витрати по навантаженню товару на борт судна та будь-які збори в зв`язку з вивантаженням товару у порту призначення, які за умовами договору покладаються на продавця.

Таким чином, зазначені митницею додаткові витрати на навантаження включені до загальної вартості фрахту та не потребують додаткового підтвердження.

Згідно з вимогами розділу ІІІ «Правил...», затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, до документів, що місять відомості про вартість перевезення можуть належати зазначені в наказі документи.

Таким чином в нормативному акті наведені приклади документів, які можуть надаватися для підтвердження вартості перевезення, проте цей перелік не є вичерпним, з огляду на застосовану для його конкретизації конструкцію «можуть належати».

Відповідно до п.6 ч 2. ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Для підтвердження транспортної складової митної вартості при переміщенні товару за маршрутом Qingdao, China - Гданськ, Польща кордон України - Запоріжжя, Україна, були надані наступні документи: Договір про транспортно-експедиційне обслуговування за маршрутом Qingdao, China Гданськ, Польща - Запоріжжя, Україна від 07.07.2023 № 07-23, Договір про перевезення за маршрутом Гданськ, Польща - Запоріжжя, Україна від 20.10.2021 № 4854, підписаний експедитором від свого імені; Заявка на перевезення за маршрутом Qingdao, China Гданськ, Польща - Запоріжжя, Україна від 07.07.2023 № 0723/1, Коносамент від 18.09.2023 № EURFLX2390062WAW, Рахунок на сплату послуг перевезення за маршрутом Qingdao, China Гданськ, Польща від 11.10.2023 №4513134, Довідка про транспортні витрати від 11.10.2023 № 412544, Автотранспортна накладна від 11.10.2023 № 115/9.

Тобто, до митного оформлення була надана Довідка про транспортні витрати від 11.10.2023 № 412544, що містить дані про вартість міжнародного перевезення за маршрутом Qingdao, China Гданськ Прушков (Польща), містить номер контейнеру (CICU1816356), містить номер рахунку , що в повній мірі співпадає з товаросупровідними документами, що були подані до митного оформлення, що дозволяє ідентифікувати даний документ, як такий, що підтверджує складову митної вартості даної поставки. Всі витрати за вказаним маршрутом (в тому числі розвантаження, зберігання, навантаження, оформлення Т1, нагорода експедитора) зазначені заявці, рахунку, довідці про транспортні витрати від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг. Відомості в зазначених документах кореспондувались між собою, підлягають обчисленню і були достатні для однозначного визначення транспортної складової митної вартості товару. А отже вартість перевезення є підтвердженою.

Всі зазначені документи кореспондувались між собою, не мали ознак підробки, не містили розбіжностей і, таким чином, підтверджували вартість транспортування, навантаження та митного оформлення партії товару в наступному розмірі: транспортно-експедиційне обслуговування за межами державного кордону України 5831,33 грн, міжнародне перевезення вантажу за межами державного кордону України 76776,00 грн, міжнародне автоперевезення за межами державного кордону України 14696,00 грн. Разом транспортна складова митної вартості склала 97303,33 грн. Всі витрати позивача за маршрутом Qingdao, China - Гданськ, Польща кордон України - Запоріжжя, Україна відбувались тільки на виконання договору між ТОВ «БЕЗПЕКА-КОМПЛЕКС» та ТОВ «Транслогістик-ЮА» від 07.07.2023 №07-23. Тільки ці витрати можуть бути віднесенні до розрахунку митної вартості.

Інших підстав для витребування документів відповідачем в повідомлені митниці від 19.10.2023 та спірному рішенні не надавалось.

Відповідач в своїх зауваженнях в відзиві вийшов за межі переліку підстав, зазначених ним в повідомлені митниці від 19.10.2023 № 451641 під час митного оформлення.

Згідно з п. 27 висновків Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 13.03.2017 «дослідження судом обставин, які не були досліджені органом доходів та зборів при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів, є не що інше, як виконання судом функції митного контролю замість органів доходів та зборів, а тому суперечить ч. 1 ст.2 КАС України, а також не відповідає конституційному принципу розподілу влад. Суд не має права досліджувати обставини, які стосуються митної вартості, але які не були предметом дослідження органу доходів і зборів при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів.». Таку правову позицію зазначено також в наступних постановах Верховного Суду: від 11.02.2021 по справі №826/8228/16, від 11.06.2020 по справі № 815/5597/17, від 23.07.2021 по справі №820/3979/17, від 11.06.2020 по справі № 826/2418/16, від 19.08.2021 по справі № 280/4569/19, від 01.07.2022 по справі № 440/4486/18.

Аналіз вищевикладених норм права та фактичних обставин свідчить про те, що відповідачем необґрунтовано прийняте рішення про визначення митної вартості задекларованого позивачем товару з застосуванням резервного методу (методу 6), оскільки відповідачем, всупереч законодавчо встановлених вимог, не було підтверджено факт обґрунтованості сумнівів у достовірності поданих позивачем відомостей про митну вартість товару, які, що було встановлено судом під час розгляду даної справи під час вивчення письмових доказів, підтверджують митну вартість товарів та відповідають характеру угоди, тоді як позивачем у справі, як декларантом, під час митного оформлення спірної партії товарів було надано митниці усі документи на підтвердження заявлено ним митної вартості товару за ціною договору, за яким вони імпортуються, які дозволяли визначити усі складові частини митної вартості цього товару.

Суд відхиляє посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Відповідно до ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Щодо посилань відповідача та те, що враховуючи вимоги ст. 64 Митного кодексу України використана наявна в митниці інформація щодо вартості товару 1 з розрахунку 36,12 дол. США, товару 2 з розрахунку 36,50 дол. США, товару 3 з розрахунку 32,48 дол. США (МД№100230/2023/17908 від 25.08.2023, № 209170/2023/74149 від 14.09.2023, № 100380/2023/686464 від 29.09.2023) то суд ставиться до цього критично на підставові наступного.

За приписами ч. 1, 2 ст. 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст. 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

За змістом п. 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 №689, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі Інтернет.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Вищевказані сумніви митного органу судом відхиляються, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи первинними документами, які були надані відповідачу під час проведення митних процедур.

Натомість, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення саме складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Як вбачається з оскарженого рішення про коригування митної вартості в самому рішення зазначено лише номер та дату митних декларацій, які стали джерелом інформації для коригування митної вартості. Приймаючи оскаржене рішення про коригування митної вартості митницею у графі 33, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, не надано пояснень щодо зроблених коригувань на обсягів партії подібних товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначена докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваного товару із застосуванням другорядного методу.

Такий підхід для формування оскаржуваних рішень про коригування митної вартості прямо суперечать цитованим вище положенням законодавства, що є самостійною підставою для їх скасування. Вказана позиція підтверджується уставленою судовою практикою Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду викладеної в постанові від 21.12.2018 у справі №815/1670/17.

Митниця, приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за резервним методом, не вказала, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навела порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 27.06.2019 у справі №803/337/17.

З наведеного вбачається, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку із чим дійшов висновку, що оскаржене Рішення про коригування митної вартості товарів від 19.10.2023 №UA100160/2023/000011/2 є таким, що підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

У силу вимог ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 9, 137, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЗПЕКА-КОМПЛЕКС» (69005, м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 50-Б, кв. 1, ) до Київської митниці, утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (03124, м. Київ, бул. Вацлава Гавела, буд. 8-А, код ЄДРПОУ ВП 43997555) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 19.10.2023 №UA100160/2023/000011/2.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЗПЕКА-КОМПЛЕКС» судовий збір у розмірі 3965,26 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці, утвореної як відокремленого підрозділу Державної митної служби України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак