Справа № 140/328/24
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2024-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року ЛуцькСправа № 140/328/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, Управління) звернулося із позовом до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відповідач, Відділ) про скасування постанови заступника начальника Відділу Дуди Ю.М. у ВП №72080202 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з оскаржуваною постановою на ГУ ПФУ у Волинській області накладено штраф у розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду, що зобов`язує боржника вчинити дії.

Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки рішення виконано повністю в межах покладених зобов`язань. При цьому вказує, що державний виконавець був повідомлений листом ГУ ПФУ у Волинській області про добровільне виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 15.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами, визначеними Розділом 2 Глави 11 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.24).

Відповідач правом подати відзив на позов не скористався.

Згідно із частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відтак справу вирішено на підставі наявних у ній матеріалів.

В судове засідання представник позивача не прибув, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності (а.с.25).

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

Враховуючи вимоги частини дев`ятої статті 205 КАС України, судовий розгляд справи здійснювався у відсутності учасників справи у письмовому провадженні.

Дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09.02.2022 у справі №140/14933/21 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, позов задоволено повністю. Суд, зокрема, зобов`язав ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 25 травня 2021 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно з Законом про Державний бюджет на відповідний рік).

Рішення суду набрало законної сили 12.03.2022.

22.09.2022 Волинський окружний адміністративний суд надіслав поштою ОСОБА_1 виконавчий лист №12066/2022 у справі №140/14933/21 для виконання судового рішення в зобов`язальній частині.

21.06.2023 заступником начальника Відділу Дудою Ю.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №72080202 з виконання виконавчого листа №12066/2022, виданого Волинським окружним адміністративним судом 22.09.2022 (а.с.10).

Управління листом від 14.07.2023 №0300-0306-5/40343 повідомило відповідача, що нарахування проведено за період з 25.05.2021 по 16.08.2022 в сумі 66928,38 грн. Виплата нарахованих коштів буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. З 17.08.2022 виплата доплати до пенсії ОСОБА_2 буде здійснюватися за виконанням рішення Волинського окружного адміністративного суду у справі №140/2611/23 від 30.03.2023 (а.с.13-14).

Не погоджуючись з діями ГУ ПФУ у Волинській області, вчиненими на виконання рішення суду у справі №140/14933/21, ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2023, зокрема, визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області, на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09.02.2022, щодо застосування з 25 травня 2021 року при нарахуванні доплати до пенсії ОСОБА_1 , як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розрахункової величини прожиткового мінімуму, а не двох мінімальних заробітних плат (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік); зобов`язано відповідача вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09.02.2022.

25.11.2023 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на ГУ ПФУ у Волинській області у розмірі 5100 грн за невиконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09.02.2022 у справі №140/14933/21 з мотивів, викладених у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду про необхідність застосування при нарахуванні доплати до пенсії розмірів мінімальної заробітної плати (а.с.11), яку позивач оскаржив в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Згідно з частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин першої третьої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Статтею 75 Закону №1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Аналізуючи наведені положення Закону №1404-VIII, суд зазначає, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону №1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 20.05.2021 у справі №420/5465/18 та враховується судом при вирішенні даного спору.

Як вбачається з матеріалів справи, приймаючи постанову про накладення штрафу від 25.12.2023, відповідач виходив з того, що Восьмий апеляційний адміністративний суд визнав протиправними дії позивача щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 з 25.05.2021 доплати до пенсії у розмірі, визначеному статтею 39 ЗУ №796-ХІІ, виходячи з двох прожиткових мінімумів, а не двох мінімальних заробітних плат. При цьому враховував, що при нарахуванні доплати до пенсії застосуванню підлягають розміри заробітної плати, встановлені на відповідний календарний рік з урахуванням зміни такого розміру протягом відповідного року.

Так, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2023, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2022 року.

На виконання судового рішення, зі змісту рішення про перерахунок пенсії №51 (виконане 23.11.2023) слідує, що на виконання рішення суду у справі №140/14933/21 від 09.02.2022 ОСОБА_1 проведено нарахування підвищення до пенсії (стаття 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи») від мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2021 року, що становить 6000,00 грн. Місячна сума підвищення становить 12000,00 грн (з 25.05.2021 по 30.06.2021, з 01.07.2021 по 30.11.2021, з 01.12.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 28.02.2022, з 01.03.2022 по 30.06.2022, з 01.07.2022 по 16.08.2022) (а.с.18-19).

Отже, з вказаного рішення позивача вбачається, що з 25.05.2021 по 16.08.2022 вказана доплата до пенсії є незмінною та становить 12000,00 грн.

Відтак, з наведеного слідує, що Управління на виконання рішення суду від 09.02.2022 з урахуванням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2023 протягом 2021 та 2022 років здійснило перерахунок та виплату ОСОБА_1 доплату до пенсії (стаття 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи») у розмірі двох мінімальних заробітних плат станом на 01 січня 2021 року, не враховуючи змін такого розміру протягом відповідного року, встановлених Законом про Державний бюджет на відповідний рік.

При цьому в матеріалах справи відсутні докази інформування державного виконавця з підтвердженням відповідними доказами тієї обставини, що рішення суду від 09.02.2022 у справі №140/14933/21 з урахуванням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2023 у період з 25.10.2023 (набрання законної сили постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2023) до 25.12.2023 (до дня прийняття спірної постанови про накладення штрафу) ГУ ПФУ у Волинській області виконане у спосіб, встановлений судом.

При вирішенні вказаного спору судом взято до уваги, що оскільки органу державної виконавчої служби не надано доказів вжиття заходів зі сторони боржника для повного і своєчасного виконання рішення суду, тому доводи позивача про повне фактичне виконання рішення суду від 09.02.2022 у справі №140/14933/21 не знаходять підтвердження.

Суд наголошує, що невиконання рішення суду без поважних причин у встановлений виконавцем строк є підставою відповідно до частини першої статті 75 Закону №1404-VIII для накладення на боржника штрафу (на юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання).

Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів суду правомірність винесення постанови про накладення штрафу від 25.12.2023 ВП №72080202.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог Управління, з огляду на що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій