Справа № 280/9594/23
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2024-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

26 січня 2024 року Справа № 280/9594/23 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо звільнення з військової служби згідно з абз.4 пп. г п.2 ч.4 ст.26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ Про військовий обов`язок і військову службу ОСОБА_1 , як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю батька дружини із числа осіб з інвалідністю ІІ групи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 23.05.2023 щодо звільнення з військової служби згідно з абз.4 пп. г п.2 ч.4 ст.26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2231-XII Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з наявністю батька дружини із числа осіб з інвалідністю ІІ групи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.

Ухвалою суду від 20.11.2023 позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення недоліків позовної заяви, а саме шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до суду, із змістовним обгрунтуванням такого пропуску, та долученням належних доказів щодо підтвердження поважності причин його пропуску. Дослідивши заяву представника позивача про поновлення строку звернення до суду, беручи до уваги викладені обставини у сукупності, враховуючи доводи щодо поважності причин пропуску строку звернення з позовом до суду, які наведені у заяві, суд вважає, що позивач пропустив строк звернення з цим позовом до суду з поважних причин, а тому його належить поновити.

Ухвалою суду від 27.11.2023 визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з даною позовною заявою про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, та поновити такий строк, відкритопровадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні), протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивачем на адресу військової частини НОМЕР_1 направлено рапорт 23.05.2023 року на звільнення з військової служби під час воєнного стану відповідно до абз.4 пп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю батька дружини із числа осіб з інвалідністю ІІ групи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Відповідачем була надіслана відповідь, в якій вказано, що відповідно до п.18 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.12.2022 року №321, рядовий ОСОБА_1 вважається таким, що самовільно залишив військову частину. Позивач вважає таку бездіяльність щодо звільнення з військової служби протиправною, тому що під час особливого періоду воєнного стану, подання військовослужбовцем документів на звільнення разом з рапортом не безпосередньому начальнику, а направлення такої поштовим шляхом на адресу військової частини НОМЕР_1 , хоча і є недотриманням приписів ст. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 233 Положення №1153/2008, однак не може бути підставою для не розгляду в розумний строк рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби. Просить позов задовольнити.

Відповідачем до суду 11.12.2023 подано відзив на позовну заяву та вказано про безпідставність позовних вимог. Зокрема, наголошено, що позивач з 04.12.2023, вважається таким, що самовільно залишив частину, позивачем порушено порядок звернення з рапортом на звільнення, а також те, що позивачем порушено строк на звернення до суду. Просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступні обставини.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що Солдат ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходить службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Від початку військової агресії Російської Федерації проти України, ОСОБА_1 був мобілізований до лав ЗСУ як доброволець з початку повномасштабного вторгнення.

30.07.2022 року під час бойових дій в районі м. Бахмут отримав акубаротравму та 03.08.2022 року ОСОБА_1 був евакуйований, отримав першу медичну допомогу та направлений на лікування. З 05.08.2022 року перебував на лікуванні в різних медичних закладах Дніпропетровської, Черкаської та Запорізької областях, за цей період було зроблено оперативне втручання та амбулаторне лікування в післяопераційний період. . З огляду на що, ОСОБА_1 , через лікування, був відсутнім у військовій частині, що об`єктивно підтверджує систематичне створення умов для виведення солдата ОСОБА_1 поза штат, не направлення його на ВЛК та вжиття інших дій які порушують його права.

Вищим керівництвом, не доведено порядок його подальших дій, як пораненого, що потребує лікування, також бездіяльність щодо розгляду рапортів призвела до непорозумінь та помилкового направлення матеріалів відносно ОСОБА_1 , як такого що самовільно залишив частину. ОСОБА_1 неодноразово звертався з рапортами в яких просив врахувати наведену інформацію та вжиття заходів щодо припинення порушення прав солдата ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо нерозгляду його рапорту та ненаправлення на ВЛК.

25.05.2023 року ОСОБА_1 , звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом від 23.05.2023 року на звільнення з військової служби під час воєнного стану відповідно до абз.4 пп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю батька дружини із числа осіб з інвалідністю ІІ групи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Родинні стосунки засвідчуються свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 від 17.02.1982 року та свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_4 від 14.03.2015 року. Інвалідність засвідчується довідкою МСЕК серія 12 ААГ №163073 від 22.05.2023 року.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 12.05.2015 №389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

У свою чергу, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснюється відповідно до положень Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок та військову службу" (надалі - Закон № 2232-XII).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Пунктом 6 ст. 2 Закону № 2232-XII передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Абзацом четвертим статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-XII визначено, що мобілізація комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб.

На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджене Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі Положення № 1153/2008), визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі (пункт 1).

Відповідно до пункту 213 Положення № 1153/2008 військовослужбовці строкової військової служби можуть бути звільнені зі строкової військової служби достроково відповідно до пунктів «б», «в», «г» частини другої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

У разі надходження рапорту від військовослужбовця або заяви від його родичів про дострокове звільнення в запас за сімейними обставинами командир військової частини зобов`язаний надіслати у триденний строк до відповідного військового комісаріату за місцем проживання сім`ї військовослужбовця запит для перевірки його сімейного стану.

Районний військовий комісар, одержавши документи від командира військової частини або заяву безпосередньо від родичів військовослужбовця про дострокове звільнення в запас, призначає комісію, яка перевіряє в десятиденний строк сімейний стан родичів військовослужбовця. За результатами перевірки складається акт обстеження, який надсилається для розгляду обласному військовому комісару.

Обласний військовий комісар зобов`язаний у триденний строк розглянути документи про дострокове звільнення військовослужбовця зі строкової військової служби і за наявності законних підстав надіслати їх командиру військової частини, де проходить службу військовослужбовець.

Згідно пункту 214 Положення № 1153/2008 командир військової частини не пізніше трьох діб після отримання від обласних військових комісарів акта обстеження сімейного стану родичів військовослужбовця та нотаріально завірених копій документів, що підтверджують причину дострокового звільнення, зобов`язаний, зокрема, за наявності законних підстав для дострокового звільнення військовослужбовця, за винятком зміни сімейних обставин, пов`язаної з народженням у нього дитини, надіслати документи за підпорядкованістю.

Рішення про дострокове звільнення військовослужбовця приймається не пізніше ніж через три дні з дати надходження відповідних документів начальником штабу виду Збройних Сил України, оперативного командування, а для військових частин центрального підпорядкування - начальником структурного підрозділу Генерального штабу Збройних Сил України, який відповідає за кадрову роботу. Командир військової частини на підставі одержаного рішення не пізніше ніж через три дні звільняє військовослужбовця достроково в запас за сімейними обставинами.

Згідно з підпунктом 2 пункту 225 розділу ХІІ Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженому Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 (далі Положення №1153/2008) звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється:

2) під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»:

у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Іншого порядку щодо звільнення військовослужбовців у період мобілізації та військового стану у даному Положенні №1153/2008 не передбачено, але саме цим Положенням повинні керуватися під час процедури звільнення з військової служби.

Так, підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону № 2232-XII. Відповідно до абз. 4 пп. г п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час воєнного стану: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Системний аналіз абз. 4 пп. г п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ дає підстави для висновку, що під час воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації звільняються за сімейними обставинами (якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу) за таких підстав:

1) в разі наявності дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю, незалежно від групи інвалідності. При цьому вказана норма не ставить звільнення з військової служби у залежність від наявності певної групи інвалідності, а передбачає таку можливість в силу того, що один із подружжя є інвалідом, без конкретизації якої саме групи є інвалідність;

2) та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

ОСОБА_1 звернувся із рапортом від 23.05.2023 року до командира військової частини НОМЕР_1 , в якому просив про звільнення його з військової служби у запас відповідно до абз.4 пп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю батька дружини із числа осіб з інвалідністю ІІ групи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно поданого рапорту до нього додано нотаріально посвідчені копії: паспорту ОСОБА_1 , паспорту ОСОБА_3 , свідоцтва про народження дружини ( ОСОБА_3 ), свідоцтва про шлюб, паспорту ОСОБА_2 , довідки МСЕК від 22.05.2023 року.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 .

У подальшому, між позивачем та громадянкою ОСОБА_3 укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 .

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 163073 батьку дружини позивача ОСОБА_2 з 22.05.2023 встановлено ІІ групу інвалідності (причина захворювання загальне захворювання). Вказані вище документи позивач долучав до рапорту про звільнення з військової служби.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для звільнення позивача з військової служби за пп. г п. 2 ч. 4 статті 26 Закону № 2232-ХІІ, оскільки батько його дружини є особою з інвалідністю ІІ групи, а Військова частина НОМЕР_5 допустила протиправну бездіяльність щодо не розгляду рапорту про звільнення ОСОБА_1 , військовослужбовця за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю батька дружини із числа осіб з інвалідністю, а саме наявності у батька дружини другої групи інвалідності.

Щодо обраного способу захисту позивачем суд зазначає таке. Згідно з ч.7ст. 26 Закону №2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до п.233 Розділу XII Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

підстави звільнення з військової служби;

думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

При звільненні військовослужбовця з військової служби за рішенням командування військової частини відповідно до підпункту 1 пункту 35 цього Положення рапорт на звільнення військовослужбовцем не подається. У такому разі командуванням військової частини складається аркуш бесіди з військовослужбовцем за формою, визначеною Міністерством оборони України.

Відповідно до п. 243 Розділу XII Положення після видання наказу про звільнення військовослужбовця з військової служби підстава звільнення зміні не підлягає, якщо при звільненні не допущені порушення законодавства і не виникли нові обставини, пов`язані зі звільненням.

Отже, за результатами розгляду рапорту позивача про звільнення з військової служби на підставі вказаних вище норм законодавства та доданих до рапорту документів відповідач зобов`язаний видати наказ про звільнення з військової служби.

Відмовляючи листом від 08.06.2023 № 6299, що не є актом владно-розпорядчого характеру, у такому звільнені Військова частина НОМЕР_1 порушила вказані вище вимоги законодавства, допустила бездіяльність щодо звільнення з військової служби (пасивна, а не активна поведінка, як оскаржує позивач) згідно з абз. 4 підп. г п.2 ч.4ст. 26 Закону № 2232-ХІІ ОСОБА_1 , як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю батька дружини із числа осіб з інвалідністю II групи.

Отже, суд приходить до висновку, що командиром військової частини НОМЕР_5 вчинено бездіяльність та не належним чином проаналізовано рапорт щодо звільнення ОСОБА_1 за сімейними обставинами від 23.05.2023, зокрема, проігноровано інформацію в рапорті в якому зазначено, що ОСОБА_1 мав право на звільнення від проходження військової служби.

Разом з тим, суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що у спірних правовідносинах саме на командира військової частини НОМЕР_5 покладено обов`язок щодо звільнення позивача від проходження військової служби в запас за сімейними обставинами.

Належним і повним способом судового захисту порушеного права позивача є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо звільнення з військової служби згідно з абз. 4 підп. г п.2 ч.4ст. 26 Закону № 2232-ХІІ позивача, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю батька дружини із числа осіб з інвалідністю II групи та зобов`язання відповідача розглянути його рапорт від 23.05.2023 щодо звільнення з військової служби згідно з підп. г п.2 ч.4 ст.26 вказаного Закону у зв`язку з наявністю в батька дружини ОСОБА_2 інвалідності ІІ (другої) групи та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) щодо звільнення з військової служби згідно з підп. «г» п.2 ч.4 ст. 26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_1 , як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю батька дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із числа осіб з інвалідністю II групи.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) розглянути рапорт ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) від 23.05.2023 щодо звільнення з військової служби згідно з підп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з наявністю в батька дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інвалідності ІІ (другої) групи та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 26.01.2024.

Суддя А.В. Сіпака