Справа № 308/587/24
Суддя: Логойда І. В.
Дата ухвалення: 2024-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/587/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Логойда І.В.

за участю секретарів судового засідання - Янцо М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Моісеєнко Олена Миколаївна, до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції та Неміша Олега Васильовича про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Моісеєнко Олена Миколаївна, звернувся в суд з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції та Неміша Олега Васильовича про скасування постанови.

Позовну заяву мотивує тим, що 19 грудня 2023 року старшим лейтенантом поліції інспектором взводу №1 роти №2 батальйону УПП в Закарпатській області ДТП Неміш Олегом Васильовичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №535156. Даною постановою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення, передбачене ч.5 ст. 121 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень. Накладаючи стягнення поліцейський вважав, що позивач 19.12.2023 року о 11:00, керуючи по трасі М06 Київ-Чоп транспортним засобом Mercedes-Benz S 550 номерний знак НОМЕР_1 , не був пристебнутий ременем особистої безпеки, чим порушив п.2.3 ПДР. Проте, є всі підстави вважати, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ №535156 від 19.12.2023 року складена старшим лейтенантом поліції інспектором взводу №1 роти №2 батальйону УПП в Закарпатській області ДТП Неміш Олегом Васильовичем без достатніх на те правових підстав, а тому є незаконною та необґрунтованою і підлягає скасуванню, виходячи з нижче наведеного. У відповідній постанові про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відсутні дані про наявність фото- або відео матеріалів фіксації зазначеного правопорушення, крім того відповідачем на вимогу позивача не було надано фактичних доказів, які б підтверджували вчинення позивачем зазначеного в оскаржуваній постанові правопорушення. Крім того, під час складання оскаржуваної постанови, інспектор поліції не надав жодного доказу який би підтверджував факт порушення позивачем правил дорожнього руху. Вказує, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ №535156 від 19.12.2023 року з ігноруванням процедури розгляду щодо всебічності, повноти і об`єктивності розгляду справи, вимог ст.268 КУпАП. Відповідачем не дотримано процедури розгляду справи, не роз`яснено в повному обсязі прав особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, не досліджено всіх обставин справи та не перевірено їх доказами, не надано доказам належної оцінки, що у підсумку призвело до необґрунтованого притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Також, при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем було грубо порушено права ОСОБА_1 , передбачені ст. 268 КУпАП, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ №535156 від 19.12.2023 року поліцейський накладає адміністративне стягнення у вигляді штрафу на ОСОБА_1 , що фактично є іншою особою, оскільки: адресу реєстрації зазначає: м. Київ, Печерський р-н, вул. Банкова, однак дійсна адреса реєстрації позивача є: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 01.12.2023 року. Отже, можна вважати, що при винесенні постанови по адміністративне стягнення інспектор поліції в достатній мірі не встановив особу правопорушника та правильні відомості про нього, що в свою чергу фактично призвело до накладення стягнення на іншу особу. Крім того, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ №535156 від 19.12.2023 року датована 19.12.2023 року, а саму подію старший лейтенант поліції інспектор взводу 1 роти №2 батальйону УПП в Закарпатській області ДТП Неміш Олег Васильович зазначає в оскаржуваній постанові 14.12.2023 року о 11:00, тобто за 5 діб до винесення даної постанови. Посилання поліцейського лише на постанову серії БАБ №535156 від 19.12.2023 року є необґрунтованими та не можуть бути беззаперечною підставою для притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП без чіткого виконання закону щодо складання матеріалів адміністративного протоколу та перевірки усіх обставин.

На підставі наведеного, просить визнати незаконними дії старшого лейтенанта поліції інспектора взводу №1 роти №2 батальйону УПП в Закарпатській області ДТП Неміш Олега Васильовича щодо винесення постанови серії БАБ №535156 від 19.12.2023 року відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по праві про адміністративне правопорушення; скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №535156 від 19.12.2023 року, складену старшим лейтенантом поліції інспектором взводу №1 роти №2 батальйону УПП в Закарпатській області ДТП Неміш Олегом Васильовичем. Закрити провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 510 (п`ятсот десять) гривень на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.01.2024 позовну заяву залишено без руху. Після усунення недоліків ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.01.2024 постановлено: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у вказаній адміністративній справі. Розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

19.01.2024 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для надання відзиву на позов, продовжити строк на подання відзиву на позов. Поряд з цим, 24.01.2024 представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, тобто у встановлений законодавством строк, згідно з якого вказує, що 19.12.2023 року о 11:08 екіпаж патрульної поліції під час несення служби в Закарпатська область, а/д Київ-Чоп помітив автомобіль «Mercedes-Benz» номерний знак « НОМЕР_1 », який порушив ПДР України, а саме: порушив пункт 2.3 в ПДР України, тобто керував транспортним засобом обладнаний засобами пасивної безпеки та не був пристебнутий ременем безпеки, чим скоїв адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП. Відповідно до положень ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» автомобіль було зупинено. Водієм зазначеного автомобіля виявився позивач. Інспектор належним чином представився, повідомив про причину та підставу зупинки та перевірки документів, попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п.п. 2.3 в ПДР України, відповідальність ч. 5 ст. 121 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (підтверджується відеозаписом та підписом у постанові). Всі усні доводи позивача були взяті до уваги при розгляді справи про адміністративне правопорушення, письмових пояснень позивач не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 258 КУпАП та відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, інспектором було прийнято рішення по справі на місці вчинення адміністративного правопорушення. На підставі наведеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, при цьому представник позивача подав заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує та просить задовольнити такі, розглянути справу у його відсутності.

Представник відповідача Черкасов М.М. у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У встановлений законодавством строк подано відзив на позов, підстави для поновлення строку на подання відзиву на позову відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив). Представник відповідача у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений, у зв`язку з поданням відзиву на позов у встановлений термін підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №535156 від 19.12.2023 року 19.12.2023 об 11 год. 08 хв. на автодорозі Київ- Чоп М06 806 км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz S550 номерний знак НОМЕР_1 та не був пристебнутий ременем особистої безпеки, чим порушив п.2.3в ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою ОСОБА_1 звернувся із даним позовом в суд.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

В пункті 1.3. Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.1.9.ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно пункту 2.3.в. ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Відповідно до ч. 5 ст.121 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях, а відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Статтею 222 КУпАП передбачено перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядають органи Національної поліції, зокрема, розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Положеннями статті 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 258 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Вимогами п. 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачено, що постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Дослідивши подані докази, суду не доведено належними і допустимими доказами факту порушення правил користування ремнями безпеки.

Щодо посилання позивача на те, що постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, суд зазначає наступне.

Приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності ж в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено фото чи відеозапис, з точки зору процесуального законодавства статті 73 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Так, до відзиву відповідачем долучено відеозапис. Разом з тим, в оскаржуваній постанові серії БАБ №535156 від 19.12.2023 року не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення, у зв`язку із чим наданий відповідачем відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Також, у графі 7 постанови «до постанови додаються» відсутні відомості про долучення до неї відеозапису. В силу положень ч.1 ст.74 КАС України суд не приймає до уваги наданий відповідачем доказ.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 27.02.2020 у справі № 344/4629/16-а, від 05.03.2020 у справі № 607/7987/17.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою осіб, шукаючи доказів виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

Суд констатує, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП відповідачем не надано.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд доходить переконання, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП, а також не доведено дотримання при винесенні оскаржуваної постанови вимог ст.ст. 248, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, враховуючи викладене та беручи до уваги вищенаведені норми, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю та скасувати постанову серії БАБ №535156 від 19.12.2023 за ч. 5 ст. 121 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Щодо визнання незаконними дії старшого лейтенанта поліції інспектора взводу №1 роти №2 батальйону УПП в Закарпатській області ДТП Неміш Олегом Васильовичем щодо винесення постанови серії БАБ №535156 від 19.12.2023 року відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по праві про адміністративне правопорушення.

Так, умовою надання адміністративним судом захисту прав є встановлення їх порушення відповідачем, який перебуває у відповідних публічних правовідносинах із позивачем, проте своїми протиправними рішеннями, діями (бездіяльністю) впливає на його обов`язки, права чи інтереси.

Предметом розгляду у даній справі є постанова інспектора поліції по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху про накладення адміністративного стягнення передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

За приписами ст. 222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, зокрема ч. 5 ст. 121 покладено на органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Приписами ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України "Про Національну поліцію" систему поліції складають центральний орган управління поліцією; територіальні органи поліції.

Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання (ч. 1 ст. 15 ЗУ "Про Національну поліцію").

Відповідно до ч. 1 ст. 17 цього Закону поліцейським є громадянин України, який склав присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Приписами ч. 3 ст. 288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ч.5 ст.121 КУпАП інспектори відповідного орану поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України і її територіальних органів.

Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст.222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення.

Використання у зазначених вище нормах формулювань "від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення", "розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст.222 - 244-20 КУпАП" вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 у справі за №724/716/16-а.

Так, Верховний Суд у вказаній справі виклав правовий висновок про те, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Згідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог про визнання дій незаконними слід відмовити.

Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа, тому з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 9, 10, 11, 242, 245, 286 КАС України, ст. ст. 152, 219, 251, 280, 283, 293 КУпАП,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву - задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора взводу №1 роти №2 батальйону УПП в Закарпатській області ДТП старшого лейтенанта поліції Неміш Олега Васильовича серії БАБ №535156 від 19.12.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, за ознакам адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП закрити.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції (юридична адреса: м. Ужгород, вул. О. Кошового, 2)

Відповідач: Інспектор взводу №1 роти №2 батальйону УПП в Закарпатській області ДТП старшого лейтенанта поліції Неміш Олега Васильовича (юридична адреса: м. Ужгород, вул. О. Кошового, 2).

Повний такст рішення виготовлено 26.01.2024.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області І.В. Логойда