Справа № 380/22362/23
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2024-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/22362/23 пров. № А/857/20273/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.;

суддів Кухтея Р.В., Ільчишин Н.В.;

за участю секретаря судового засідання Петрунів В.І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду про відмову у відкритті провадження від 27 вересня 2023 року у справі № 380/22362/23 (головуюча суддя Крутько О.В., м. Львів) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного державного виконавця Личаківського відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кузьменко Наталії Олексіївни, судового експерта Мельника Олександра Петровича про визнання протиправною постанови та висновку експерта та їх скасування,-

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася у Львівський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Головного державного виконавця Личаківського відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кузьменко Наталії Олексіївни (далі - відповідач -1), судового експерта Мельника Олександра Петровича (далі відповідач 2) в якому просила визнати протиправною постанову відповідача-1 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження № 67033796 від 29.08.2023 у виконавчому провадженні № 67033796. Визнати протиправним висновок судового експерта Мельника Олександра Петровича за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 21 серпня 2023 року за № 2-23.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження за її позовною заявою до Головного державного виконавця Личаківського відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кузьменко Наталії Олексіївни, судового експерта Мельника Олександра Петровича про визнання протиправною постанови та висновку експерта. Роз`яснено, що розгляд і вирішення даного спору віднесено до юрисдикції Личаківського районного суду міста Львова.

Не погодившись з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу Львівського окружного адміністративного суду про відмову у відкритті провадження від 27 вересня 2023 року, а справу №380/22362/23 направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Доводи апеляційної скарги позивачка обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, апелянт зазначає, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо виконання постанов про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження. ОСОБА_1 вважає, що згідно з цим порядком відповідні спори належать до юрисдикції адміністративних судів і їх слід розглядати за правилами адміністративного судочинства. Оскільки, позивачка в даній справі №380/22362/23 оскаржує постанову Головного державного виконавця Личаківського відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кузьменко Наталії Олексіївни про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження № 67033796 від 29.08.2023 у виконавчому провадженні № 67033796, отже висновок суду першої інстанції щодо порушення нею підсудності під час вибору суду є помилковим.

З огляду на вказані обставини, апелянтка вважає, що її апеляційна скарга на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду про відмову у відкритті провадження від 27 вересня 2023 року підлягає задоволенню.

Відповідачі своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, відповідно до частини 4 статті 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у їх відсутності за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Предметом розгляду у цій справі є постанова Головного державного виконавця Личаківського відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кузьменко Наталії Олексіївни від 29.08.2023 року про визначення розміру додаткових витрат, прийнята у виконавчому провадженні ВП № 67033796 при примусовому виконанні виконавчого листа № 463/5622/16-ц виданого 27.09.2021 Личаківським районним судом м. Львова, а також визнання протиправним висновку судового експерта Мельника Олександра Петровича за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 21 серпня 2023 року за № 2-23.

Відповідно до частини другої статті 42 Закону № Закону України «Про виконавче провадження» 1404-VІІІ (далі Закон №1404-VIII) витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Відповідно до п. 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року (в редакції чинній на час правовідносин) витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

Відповідно до абз. 4 п. 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року (далі Інструкція №512/5) до додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.

Абзацом 5 п. 2 розділу VI Інструкція №512/5 передбачено, що якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

Якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9-15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Якщо у разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа витрати виконавчого провадження, які здійснювалися приватним виконавцем за рахунок власних коштів, не були стягнуті, приватний виконавець за потреби виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом та цією Інструкцією.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що постанова про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження та постанова про стягнення витрат виконавчого провадження є різними документами виконавця у виконавчому провадженні.

Оскільки постанова про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження не входить у перелік постанов, визначених частиною другою статті 74 Закону №1404-VIII, відповідно вона в силу частини 1 цієї ж норми Закону може бути оскаржена сторонами, виконавчого провадження, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом першої інстанції встановлено, що виконавче провадження 67033796, у якому видана спірна постанова, відкрито на підставі виконавчого листа № 463/5622/16-ц виданого 27 вересня 2021 року Личаківським районним судом міста Львова у цивільній справі.

Тобто у цій справі оскаржується рішення державного виконавця (постанова про визначення розміру додаткових витрат) ухвалене у виконавчому провадженні відкритому щодо виконавчого документу, виданих у цивільному судочинстві.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Вказане виключає можливість розгляду цього спору у порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 березня 2023 року у справі № 640/12384/21.

Щодо визнання протиправним висновку судового експерта Мельника Олександра Петровича за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 21 серпня 2023 року за № 2-23, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Головний державний виконавець Личаківського відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кузьменко Наталія Олексіївна постановою від 11.02.2022 року ВП №67033796 призначила ОСОБА_2 експертом у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 463/5622/16-ц виданого 27.09.2021.

На підставі зазначеної вище постанови головного державного виконавця Личаківського відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кузьменко Наталії Олексіївни, експерт Мельник О.П. надав висновок №2-23 від 21.08.2023 року будівельно-технічної експертизи, у якому наведені дослідження з приводу встановлення фактичного виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова у справі № 463/5622/16-ц.

Таким чином, встановлення обставин виконання рішення районного суду з залученням експерта є процесуальною дією державного виконавця щодо примусового виконання виконавчого документа.

Суд першої інстанції при розгляді даного позову вірно врахував позицію відображену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 № 821/197/18/4440/16, де у п. 31 постанови зазначено, що визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності здійснював відповідні дії) щодо примусового виконання на підставі виконавчих документів. Отже, оскаржити оцінку майна та дії щодо оцінки чи результати визначення вартості чи оцінки майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Врахувавши вимоги частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, а також частину першу статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. ст. 447-453 Цивільного процесуального кодексу України, якими визначено порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби під час виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова у справі № 463/5622/16-ц, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що вказаний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу судді суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 229 ч. 4, 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду про відмову у відкритті провадження від 27 вересня 2023 року у справі № 380/22362/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
Н. В. Ільчишин
Повне судове рішення складено 22 січня 2024 року.