Справа № 600/1940/23-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2024-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/1940/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Єрмоленко Олександр Віталійович до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області про визнання протиправними дії, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області (відповідач), Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області (відповідач 2), з такими позовними вимогами:

визнати протиправними дії та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області від 02.03.2023 №67 про відмову у призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії за віком, згідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення" у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області повторно розглянути заяву, подану 23.02.2023, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду та зарахувати до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 06.08.1980 року, в тому числі період навчання з 01.09.1978 по 19.07.1980; період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ); період роботи з 17.07.1984 по 18.09.1984.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії за віком з підстав відсутності у позивача необхідного страхового стажу, який передбачений ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення". Зокрема, до страхового стажу позивача не зараховано трудову книжку НОМЕР_2 від 06.08.1980р, оскільки на титульній сторінці трудової книжки прізвище - ОСОБА_2 не відповідає паспортним даним " ОСОБА_3 "; період навчання згідно довідки від 01.08.2022 №477 з 01.09.1978 по 19.07.1980, оскільки не підтверджена зміна прізвища (у свідоцтві про шлюб прізвище - ОСОБА_2 , а згідно паспортних даних ОСОБА_3 ); період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), оскільки в свідоцтві про народження дитини прізвище ОСОБА_4 не відповідає паспортним даним; період роботи з 17.07.1984 по 18.09.1984 (запис не завірений печаткою). Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, не погоджуючись з позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що стразовий стаж позивача становить 13 років 5 місяців 1 день, що не дає підстав для призначення пенсії за віком.

До страхового стажу ОСОБА_5 не зараховано період роботи, відображений в трудовій книжці НОМЕР_3 , зокрема, оскільки на титульній сторінці трудової книжки прізвище ОСОБА_2 не відповідає паспортним даним ОСОБА_3 , що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах i організаціях.

Також, до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано стаж роботи з 17.07.1984 по 18.09.1984, оскільки відповідний запис у трудовій книжці не завірений печаткою, що є порушенням п.п.2.4 п.2 Інструкцції №58, відповідно до якого - yci записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом для видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення i повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Період навчання згідно довідки від 01.08.2022 №477 з 01.09.1978 по 19.07.1980, також не зараховано до страхового стажу, оскільки не підтверджено зміну прізвища Позивача, у свідоцтві про шлюб вказано прізвище ОСОБА_2 , а згідно паспортних даних ОСОБА_3 . До страхового стажу також не враховано, період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), оскільки у свідоцтві про народження дитини прізвище матері не відповідає паспортним даним позивача.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 13.04.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення".

Рішенням управління пенсійного забезпечення, надання стразових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ в Чернівецькій області відмовлено від 02.03.2023 №67 відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки страховий стаж особи становить 13 років 5 місяців 1 день.

До страхового стажу не ОСОБА_5 не зараховано:

періоди роботи, оскільки згідно записів у трудовій книжці прізвище - ОСОБА_2 не відповідає паспортним даним ОСОБА_3 ;

період навчання згідно довідки від 01.08.2022 №477 з 01.09.1978 по 19.07.1980, оскільки не підтверджена зміна прізвища (у свідоцтві про шлюб вказано прізвище - ОСОБА_2 , а згідно паспортних даних ОСОБА_3 );

період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), оскільки у свідоцтві про народження дитини прізвище матері не відповідає паспортним даним;

Звернено увагу на те, що період роботи з 17.07.1984 по 18.09.1984 потребує підтвердження, оскільки запис не завірено печаткою.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду із цим позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить такі висновки по суті пору.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно ст. 24 Закону №1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Періоди, з яких складається страховий стаж визначені в ст. 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло до 01.01.2004, зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних

За приписами п. д) та ж) ч. 3 ст.56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі та час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Отже, законодавець, крім роботи, виконуваної на підставі трудового договору на підприємствах, передбачив можливість зарахування до страхового стажу періоду навчання та час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми і визначив для цього певні умови та порядок.

Згідно із статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII (в чинній редакції) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 (надалі також - Порядок №637).

Також, відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пунктом 1 Порядку №637, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Суд зазначає, що вищенаведені норми встановлюють виключний пріоритет трудової книжки перед іншими документами для визначення страхового стажу.

Порядок ведення трудових книжок, за частину спірного періоду трудового стажу позивача, був врегульований Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 за №162 (надалі по тексту також Інструкція №162), положення якої діяли і врегульовували відповідні відносини до 29.07.1993.

Так, відповідно до вказаної Інструкції №162: трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців; трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи проводяться акуратно, пір`яний чи кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору; в розділах "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається; в графі 3 розділу "Відомості про роботу" у вигляді заголовка пишеться повне найменування підприємства; в графі 3 пишеться: "Прийнято або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво" із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнято працівника, виробляються: для робітників - відповідно до найменуваннями професій, вказаних у Єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику робіт і професій робітників; для службовців - відповідно до найменуваннями посад, зазначених в Єдиної номенклатурі посад службовців, або відповідно до штатного розкладу; при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів; бланки трудових книжок і вкладишів до них зберігаються в бухгалтерії підприємства як документи суворої звітності і видаються за заявкою у підзвіт особі, відповідальній за ведення трудових книжок; після закінчення кожного місяця бухгалтерія вимагає від особи, відповідальної за ведення трудових книжок, звіту про наявність бланків трудових книжок і вкладишів до них, з додатком прибуткового ордера каси підприємства. На зіпсовані під час заповнення бланки трудових книжок і вкладишів до них складається акт.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Так, вперше трудова книжка заповнюється адміністрацією в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття його на роботу. На першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки записуються загальні дані про її власника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, фах, дата видачі книжки, підпис власника книжки, ставиться мокра печатка установи, що видала вперше трудову книжку.

Відповідно до п. 2.12 зазначеної вище Інструкції, зміни записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження здійснюються адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (свідоцтво про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я, по батькові та ін.) з посиланням на номер та дату цих документів. Вказані зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється попереднє прізвище, ім`я, по батькові чи дата народження і записуються нові дані. Посилання на відповідні документи записуються на внутрішній стороні обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства, установи, організації або спеціально уповноваженою ним особою і печаткою підприємства, установи, організації або печаткою відділу кадрів.

З 29.07.1993 діє Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за №58 (надалі по тексту також Інструкція №58).

Приписами пунктів 1.1, 2.1 Інструкції №58 визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами.

За змістом пункту 2.2 Інструкції №58 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу. До трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 2.6 Інструкції у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (пункт 4.1 Інструкції №58).

З наведеного слідує, що Інструкціями №162 і №58 встановлено відповідний порядок оформлення трудової книжки, внесення до трудової книжки записів про роботу, а також спосіб занесення відомостей про виправлення невірних чи недійсних даних. Закреслення та/або виправлення (підтирання, повторне наведення цифр і букв для зміни їх первинного змісту) раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається.

Аналіз наведених положень дає підстави дійти обґрунтованого висновку, що обов`язок ведення трудових книжок покладено на роботодавців, тому неналежне ведення таких не може позбавити працівника права на соціальний захист, зокрема й на отримання пенсійних виплат.

Згідно змісту оскаржуваного рішення, підставами для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком є відсутність страхового стажу, зокрема до страхового стажу позивача відповідачем не зараховано:

періоди роботи, оскільки згідно записів у трудовій книжці прізвище - ОСОБА_2 не відповідає паспортним даним ОСОБА_3 ;

період навчання згідно довідки від 01.08.2022 №477 з 01.09.1978 по 19.07.1980, оскільки не підтверджена зміна прізвища (у свідоцтві про шлюб вказано прізвище - ОСОБА_2 , а згідно паспортних даних ОСОБА_3 );

період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), оскільки у свідоцтві про народження дитини прізвище матері не відповідає паспортним даним;

Звернено увагу на те, що період роботи з 17.07.1984 по 18.09.1984 потребує підтвердження, оскільки запис не завірено печаткою.

Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 06.08.1980, яка наявна у матеріалах справи, позивач у період роботи з 17.07.1984 по 18.09.1984 працювала продавцем у магазині.

Як зазначено у оскаржуваному рішенні, підставою для відмови у врахуванні даного стажу позивача було те, що вказані записи потребують підтвердження, оскільки такі не завірено печаткою.

Проте, суд зазначає, що у трудовій книжці чітко зазначено дати призначення та звільнення, посаду, на яку прийнято позивачка, номера і дати наказів про прийняття на роботу і звільнення.

При цьому суд бере до уваги той факт, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що трудова книжка НОМЕР_1 від 06.08.1980 містить неправдиві або недостовірні відомості щодо періодів трудової діяльності позивача, тому зазначені відповідачем недоліки, а саме відсутність печатки не може бути підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком.

Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку про необхідність зарахування періоду роботи позивачки з 17.07.1984 по 18.09.1984 до страхового стажу позивача.

Щодо не зарахування відповідачем до страхового стажу позивача періоду навчання з 01.09.1980 по 26.07.1982 та періоду догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), суд зазначає таке.

Як зазначалося вище, п. 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання (пункт 8 Порядку №637).

Відповідно до пункту 1.7 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1) (далі - Порядок №22-1) звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

За приписами підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються, серед іншого, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 №10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року №8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Згідно з пунктом 4.2 розділу IV в редакції Порядку №22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, серед іншого, уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Судом встановлено, що згідно довідки професійно-технічного училища Полтавської обласної державної адміністрації Департаменту освіти і науки Міністерства освіти і науки України від 01.08.2022 №477, ОСОБА_6 (дівоче прізвище позивача) дійсно навчалася в Технічному училищі №8 м. Кременчука (в даний час Професійно-технічне училище №26 м. Кременчука) з 01.09.1978 по 19.07.1980 за професією "Продавець продовольчих товарів", денна форма навчання.

Як свідчать матеріали справи, період навчання позивача з 01.09.1978 по 19.07.1980 в Технічному училищі №8 м. Кременчука підтверджується також атестатом від 19.07.1980 №5562.

Окрім цього, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 10.06.1982, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_7 .

Водночас, відповідачем зазначені матеріали не взято до уваги під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком, оскільки відомості зазначені у довідці професійно-технічного училища Полтавської обласної державної адміністрації Департаменту освіти і науки Міністерства освіти і науки України від 01.08.2022 №477 та свідоцтві про народження серії НОМЕР_4 від 10.06.1982 не відповідають паспортним даним позивача.

Щодо зазначеного, варто зазначити наступне.

Згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 від 06.08.1980 заповненій російською мовою, прізвище позивачки зазначено " ОСОБА_8 ", яке закреслено на " ОСОБА_2 ", що підтверджує зміну позивачем прізвища з " ОСОБА_8 " на " ОСОБА_2 ".

Відтак, підстави для не врахування до страхового стажу позивача періоду навчання згідно довідки професійно-технічного училища Полтавської обласної державної адміністрації Департаменту освіти і науки Міністерства освіти і науки України від 01.08.2022 №477 відсутні.

Як свідчать матеріали справи, свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 10.06.1982 також було складено на російській мові.

Суд зауважує ту обставину, що діловодство в радянські часи велося російською мовою, через що могла допускатися плутанина в написанні імен, прізвищ, по батькові, зокрема при перекладі з російської мови на українську і навпаки.

Окрім цього, твердження пенсійного органу щодо не зарахування до страхового стажу періодів роботи, згідно записів у трудовій книжці, періоду навчання згідно довідки від 01.08.2022 №477 з 01.09.1978 по 19.07.1980 та періоду догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), оскільки, зазначені у вказаних документах відомості щодо прізвища позивача не відповідають паспортним даним, суд не бере до уваги та вважає їх безпідставними, оскільки в експертному висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/318-а від 23.03.2023 зроблено висновок, що запис українською мовою прізвища ОСОБА_3 (паспорт, запис ОСОБА_1 ; свідоцтво про народження, запис ОСОБА_9 , батько ОСОБА_10 , мати ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 (свідоцтво про укладення шлюб, запис ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; свідоцтво про народження, запис ОСОБА_7 , батько ОСОБА_11 , мати ОСОБА_12 ) попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, наданих для експертизи є ідентичними.

Розбіжності в записах російською мовою виникли внаслідок неусталеності правил і принципів передачі українських прізвищ російською мовою. Запис Копыченко відображає тенденцію в сучасній мовній практиці до послідовного збереження особливостей звучання українських прізвищ.

При цьому, право на отримання пенсії є об`єктом захисту за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. (далі - Конвенція).

Порядком №22-1 встановлено, що орган, який призначає пенсію, надає допомогу особам, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії шляхом: доведення до відому заявника переліку відсутніх документів які йому слід подати; або шляхом витребування від підприємств, установ та організацій в тому рахунку і від (архівних установ, контролюючих органів) подання додаткових документів, яких не вистачає.

Такий підхід узгоджується із нормою ч.1 ст.3 Конституції України, відповідно до якої саме людина, визнається в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до цієї Конституційної норми, діяльність органів державної влади, зокрема Пенсійного фонду України, повинна бути спрямована на сприяння у реалізації прав людини, а не на обмеження таких прав із формальних підстав.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують, як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Рисовський проти України" (№ 29979/04) підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Згідно з пунктом 71 вказаного рішення державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Також, суд зазначає, що орган, який призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особі, даних паспорта і документів про стаж, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, фіксує і засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію за наявності сумнівів має право вимагати від фізичної особи дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і поданих документів.

Однак, як встановлено судом, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Чернівецькій області не здійснено жодних дій на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б переконатися у достовірності поданих документів.

З наведеного можна дійти висновку, що у випадку якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, та відомостей стосовно паспортних даних позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, повідомити позивача про те, які документи необхідно подати додатково.

Суд звертає увагу , що відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність, а тому, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Отже, з вище наведених норм слідує, що позивач не може нести відповідальності за допущені порушення при заповненні її трудової книжки, оскільки записи у трудову книжку вносилися відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачкою. Більше того, недоліки заповнення трудової книжки не можуть слугувати підставою для висновку про відсутність трудового стажу позивачки за спірний період.

Таким чином, оскільки судом не встановлено недостовірності або неточності вказаних записів, вищезазначене не може бути підставою для не зарахування оспорюваних періодів роботи позивачки до її трудового стажу.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

Оскільки рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області від 02.03.2023 №67 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, згідно до ст. 26 Закону України 09"Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення" є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, то відповідно належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.02.2023 про призначення їй пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

Водночас суд суд вважає безпідставним звернення позивача до суду з даним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області, оскільки з матеріалів справи судом не встановлено порушення прав позивача останнім, про що також свідчить відсутність позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено наявність підстав для задоволення заявлених вимог до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Враховуючи часткове задоволення позову, то суд стягує з Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений ним судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 536,80 грн.

Керуючись статтями 241 - 246, 250, 263 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області про визнання протиправними дії, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області від 02.03.2023 №67 про відмову у призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії за віком, згідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення" у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області повторно розглянути її заяву, подану 23.02.2023, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду та зарахувати до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 06.08.1980 року, в тому числі період навчання з 01.09.1978 року по 19.07.1980 року; період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ); період роботи з 17.07.1984 року по 18.09.1984 року.

4. В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області, - відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536,80 грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне найменування учасників процесу:

позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (58000, площа Центральна, 3, м. Чернівці, ).

Відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області (36014, вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, )

Суддя В.О. Григораш