Справа № 140/21911/23
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову в ухваленні додаткового рішення

25 січня 2024 року ЛуцькСправа № 140/21911/23
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву позивача про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , прозивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області щодо відмови у перерахунку розміру пенсії по інвалідності у розмірі фактичних збитків ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян», які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виходячи із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, обчисленого на підставі Довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 pp. №l78 від 12.08.2008р., та з врахуванням положень пункту 9 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210, в редакції станом на 01.12.2022 згідно змін внесених Постановою КМУ №1307 від 09.12.2021 стосовно застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої (якого) сплачено страхові внески за 2014-й, 2015-й та 2016 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Волинській області здійснити перерахунок розміру пенсії по інвалідності у розмірі фактичних збитків ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, інваліду 2-ї групи, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ч.1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян», які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виходячи із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках обчисленого на підставі Довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986- 1990рр. №178 від 12.08.2008р., та з врахуванням положень пункту 9 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210, в редакції станом на 01.12.2022 згідно змін внесених Постановою КМУ №1307 від 09.12.2021 стосовно застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої (якого) сплачено страхові внески за 2014-й, 2015-й та 2016 роки, починаючи з 01.12.2022 та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 у даній справі позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови у перерахунку розміру пенсії по інвалідності у розмірі фактичних збитків ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській AEC І категорії відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках обчисленого на підставі довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986- 1990 рр. № 178 від 12.08.2008 року, та з врахуванням положень пункту 9 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1210 в редакції станом на 01.12.2022 року згідно із змінами внесених Постановою Кабінету Міністрів України № 1307 від 09.12.2021 стосовно застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої (якого) сплачено страхові внески за 2014-й, 2015-й та 2016 роки. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок розміру пенсії по інвалідності у розмірі фактичних збитків ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській AEC І категорії, інваліду 2-ї групи, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках обчисленого на підставі довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 рр. № 178 від 12.08.2008 року, та з врахуванням положень пункту 9 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1210 в редакції станом на 01.12.2022 року згідно змін внесених Постановою Кабінету Міністрів України № 1307 від 09.12.2021 стосовно застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої (якого) сплачено страхові внески за 2014-й, 2015-й та 2016 роки, починаючи з 01.12.2022 року та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вищевказане рішення набрало законної сили 10.11.2023.

18.01.2024 на адресу суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, а саме: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок пенсії по інвалідності на найбільш вигідній умові, виходячи із заробітку 261,08 крб. за 3 (три) дні 01.02.88р. 03.02.88р. роботи у зоні відчуження , відображених у довідці №178 від 12.08.2008.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для ухвалення додаткового рішення з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Зазначений перелік підстав, передбачених у частини 1 статті 252 КАС України для прийняття додаткового рішення є вичерпним.

Тобто, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Згідно з частиною третьою статті 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Враховуючи, що розгляд адміністративної справи №140/18539/23 на підставі ухвали судді Волинського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) згідно з вимогами статті 262 КАС України, то розгляд заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення судом також здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Верховний Суд у постанові від 21.12.2019 у справі №240/6150/18 вказав, що додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Окрім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 17.02.2021 року у справі №120/432/20-а зазначив, що додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі. Крім того, спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту порушеного права. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений. Для встановлення чи зміни способу виконання судового рішення необхідним є з`ясування питання чи не призведе встановлення чи зміна способу виконання рішення до зміни первісно обраного позивачем способу захисту своїх прав та інтересів, оскільки встановлюючи чи змінюючи спосіб виконання основного судового рішення, суд не може змінювати рішення по суті.

Повноваження суду при вирішенні справи та способи захисту прав, свобод, інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень передбачені статтею 245 КАС України.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Як вбачається з позовних вимог, позивач просив зокрема зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Волинській області здійснити перерахунок розміру пенсії по інвалідності у розмірі фактичних збитків ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, інваліду 2-ї групи, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ч.1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян», які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виходячи із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках обчисленого на підставі Довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986- 1990рр. №178 від 12.08.2008р., та з врахуванням положень пункту 9 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210, в редакції станом на 01.12.2022 згідно змін внесених Постановою КМУ №1307 від 09.12.2021 стосовно застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої (якого) сплачено страхові внески за 2014-й, 2015-й та 2016 роки, починаючи з 01.12.2022 та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

При ухваленні рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 судом враховано, що ОСОБА_1 , має статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС І категорії, є особою з інвалідністю внаслідок ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС II групи.

На час розгляду справи ОСОБА_1 отримував пенсію по інвалідності ІІ групи захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС як ліквідатор І категорії відповідно до статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалюючи рішення у цій справі, суд установив, що відповідач своїми діями щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивачеві з урахуванням положень пункту 9 «Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. №1210 в редакції станом на 01.12.2022 року згідно змін внесених Постановою Кабінету Міністрів України №1307 від 09.12.2021, порушив права та інтереси ОСОБА_1 ..

З метою поновлення порушеного права позивача суд визначив спосіб виконання судового рішення, зобов`язавши відповідача вчинити певні дії, а саме здійснити перерахунок розміру пенсії по інвалідності у розмірі фактичних збитків ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, інваліду 2-ї групи, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ч.1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян», які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виходячи із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках обчисленого на підставі Довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986- 1990рр. №178 від 12.08.2008р., та з врахуванням положень пункту 9 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210, в редакції станом на 01.12.2022 згідно змін внесених Постановою КМУ №1307 від 09.12.2021 стосовно застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої (якого) сплачено страхові внески за 2014-й, 2015-й та 2016 роки, починаючи з 01.12.2022 та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Разом з тим, суд зазначає, що поданий позивачем позов з додатками не містив обгрунтувань щодо здійснення перерахунку пенсії по інвалідності на найбільш вигідній умові, виходячи із заробітку 261,08 крб. за 3 (три) дні 01.02.88р. 03.02.88р. роботи у зоні відчуження , відображених у довідці №178 від 12.08.2008. Суд при розгляді даної справи не досліджував докази з цього приводу, оскільки позивач не звертався до відповідача з заявою щодо цього питання.

Суд зазначає, що правову категорію «зміст позовних вимог» слід розуміти як дію суду, про вчинення якої позивач вимагає ухвалити судове рішення, що спрямована на задоволення певної матеріально-правової вимоги. Зважаючи на те, що рішення суду завжди спрямоване на захист конкретного суб`єктивного права, зміст позовних вимог не може бути абстрактним чи містити певні умовні категорії і повинен формулюватись максимально чітко і зрозуміло, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.

Зміст та обсяг порушеного права та виклад обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть бути різними, але поряд з цим принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, характер вимог, часові рамки події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне із обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.

Суд зазначає, що обов`язок по визначенню (формулюванню) позовних вимог, з якими особа звертається до суду за захистом своїх прав на етапі подання позовної заяви процесуальним законодавством покладено саме на позивача.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, вказане судове рішення ухвалене щодо всіх заявлених позовних вимог із визначенням способу виконання судового рішення.

Окреслене заявником питання, на переконання суду, може бути предметом окремого судового спору, тоді як при ухваленні рішення від 10.10.2023 судом вирішені усі заявлені позивачем вимоги.

Враховуючи наведене та те, що судове рішення ухвалене щодо всіх заявлених позовних вимог із визначенням способу виконання судового рішення, суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі.

Керуючись статтями 248, 252, 256, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.В. Мачульський