Справа № 620/17541/23
Суддя: Наталія БАРГАМІНА
Дата ухвалення: 2024-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2024 року Чернігів Справа № 620/17541/23

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Баргаміної Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №66 від 15.08.2023, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-ХІІ з 07.08.2023, зарахувавши до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років працівнику освіти наступні періоди: 01.09.1981-20.06.1985 - період навчання в Київському державному музичному училищі імені Р.М. Глієра; 12.11.1985-20.11.1987 - проходження строкової військової служби в Збройних силах СРСР; 01.01.1992-31.08.2013 - робота на посаді викладача Дитячої школи мистецтв Броварського району Київської області; 07.02.2014 - 02.06.2014 - робота на посаді викладача Дитячої школи мистецтв Броварського району Київської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що не зарахування до стажу як працівнику освіти періоду роботи викладачем, педагогом музичної школи, як позашкільного навчального закладу та періоду навчання і проходження строкової військової служби не відповідає законодавству, яке було на той час чинним та правовим висновкам Верховного Суду щодо його застосування у спірних правовідносинах, а відтак спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки у позивача наявний достатній (більше 25 років) стаж роботи працівника освіти для призначення пенсії відповідно до пункту е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подало відзив на позов, в якому просило відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що до переліку посад у загальноосвітніх навчальних закладах, які дають право на пенсію за вислугу років, визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 посада педагога, викладача в позашкільних навчальних закладах не передбачена. Крім того, періоди навчання та проходження військової служби підлягають зарахуванню до загального стажу, але не до спеціального стажу.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подало відзив на позов, в якому просило відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачу за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області було відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років, оскільки відсутній необхідний стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років.

Процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 26.12.2023 було залучено Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві до участі у справі в якості другого відповідача.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

07.08.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою та відповідними документами про призначення пенсії за вислугу років (а.с. 53).

За принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області було розглянуто документи позивача та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 15.08.2023 № 66 (а.с. 48).

Мотивами відмови слугувала відсутність необхідного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років. Стаж позивача як працівника освіти на 11.10.2017 становить 4 роки 3 місяці 14 днів. За доданими документами до спеціального стажу роботи не зараховано періоди роботи: з 01.01.1992 по 01.09.1994 на посаді педагога, оскільки дана посада не передбачена переліком; з 02.09.1994 по 31.08.2013, з 07.02.2014 по 02.06.2014, оскільки посада педагога та викладача в позашкільних навчальних закладає не передбачена переліком.

Також згідно розрахунку стажу позивача, проведеного органом Пенсійного фонду (форма РС-право), період навчання у вищому навчальному закладі з 01.09.1981 по 20.06.1985 та проходження військової служби з 12.11.1985 по 20.11.1987 не зараховані до спеціального стажу працівника освіти (зворот а.с. 48).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XI) визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Згідно статті 7 Закону № 1788-XI звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Відповідно до статті 52 Закону № 1788-XI право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55.

Пунктом «е» статті 55 Закону № 1788-XI (в редакції, чинній до 01.04.2015) було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

У подальшому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII (далі Закон № 213), зокрема, підвищено спеціальний стаж, необхідний для виходу на пенсію (абзаци перший - одинадцятий пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XI), а Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII (далі Закон № 911) встановлено як додаткову умову для призначення пенсії за вислугу років досягнення віку 55 років для осіб, зазначених у пункті «е» статті 55 Закону № 1788-XI.

Так, відповідно до внесених змін пунктом «е» статті 55 Закону № 1788-XII було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними, зокрема, такого віку: 54 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

В свою чергу, рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 № 2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII.

При цьому, Конституційний Суд України зазначив, що зміни у сфері пенсійного забезпечення мають бути достатньо обґрунтованими, здійснюватися поступово, обачно й у заздалегідь обміркований спосіб, базуватися на об`єктивних критеріях, бути пропорційними меті зміни юридичного регулювання, забезпечувати справедливий баланс між загальними інтересами суспільства й обов`язком захищати права людини, не порушуючи при цьому сутності права на соціальний захист.

Відповідно до статті 51 Закону № 1788-XI пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Тобто у зазначеній нормі йдеться про роботи, які мають безпосередній вплив на здоров`я працівника і можуть призвести до втрати професійної працездатності (здатності виконувати роботу за професією) до настання віку, що дає право на пенсію за віком, а отже, до неможливості ефективно виконувати роботу без шкоди для власного здоров`я і безпеки оточуючих.

З наведеного випливає, що втрата професійної працездатності або придатності не пов`язана з досягненням працівником певного віку, тому не може бути умовою для призначення пенсії за вислугу років.

Конституційний Суд України вказав, що положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону № 1788-XI зі змінами, внесеними Законом № 911 у частині встановлення як додаткової умови для призначення пенсії за вислугу років досягнення віку 50 років для працівників, зазначених у пункті «а» статті 54 Закону № 1788-XI, та 55 років для осіб, зазначених у пунктах «е», «ж» статті 55 Закону № 1788-XI, слід визнати такими, що нівелюють сутність права на соціальний захист, не відповідають конституційним принципам соціальної держави та суперечать положенням статей 1, 3, частини третьої статті 22, статті 46 Основного Закону України.

Також Конституційний Суд України зазначив, що положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону № 1788-XI зі змінами, внесеними Законом № 213 щодо підвищення на п`ять років віку виходу на пенсію для жінок, а також збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років для окремих категорій працівників, є такими, що позбавляють вказаних осіб права на соціальний захист і не відповідають конституційним принципам прав і свобод людини, соціальної держави, з огляду на що, оспорювані положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону № 1788-XI зі змінами, внесеними Законом № 213, суперечать положенням статей 1, 3, 46 Основного Закону України.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 № 2-р/2019 положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 04.06.2019 при призначенні пенсії за вислугою років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XII необхідно керуватися вказаною нормою у редакції до внесення змін Законом № 213 та Законом № 911.

Отже, на день звернення позивача із заявою від 07.08.2023 про призначення пенсії за вислугу років, пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач (а.с. 8-14, 16 ):

- з 01.09.1981 по 20.06.1985 навчався у Київському державному музичному училищі імені Р.М. Глієра;

- з 29.08.1985 по 12.11.1985 працював на посаді викладача Броварської дитячої музичної школи;

- з 12.11.1985 по 20.11.1987 проходив військову службу;

- з 01.12.1987 по 25.08.1989 працював на посаді педагога по класу баян Броварської дитячої музичної школи;

- з 26.08.1989 по 01.09.1994 працював на посаді педагога по класу баян Дитячої музикальної школи с. Калинівка;

- з 02.09.1994 по 31.08.2013 працював на посаді педагога по класу баян Дитячої школи мистецтв с. Калинівка;

- з 07.02.2014 по 02.06.2014 викладач Дитячої школи мистецтв с. Калинівка Броварського району Київської області.

До спеціального стажу позивача зараховано лише періоди роботи з 29.08.1985 по 11.11.1985, з 01.12.1987 по 31.12.1991 (зворот а.с. 48).

Щодо зарахування періоду навчання та проходження військової служби до педагогічного стажу, то суд зазначає наступне.

До 01.01.1992 питання пенсійного забезпечення було врегульовано Законом СРСР «Про державні пенсії», статтею 58 якого було визначено, що пенсії за вислугу років, встановлені постановами Уряду СРСР для окремих категорій спеціалістів (учителів, медичних працівників, та інших), призначених до введення в дію цього Закону, зберігаються. Раді Міністрів СРСР доручено визначити порядок подальшого призначення та виплати пенсій за вислугу років.

На виконання статті 58 вказаного Закону постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 № 1397 затверджено Положення про порядок обрахунку стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я.

Підпунктом «г» пункту 1 вказаного Положення передбачено, що служба в лавах Збройних Сил СРСР зараховується до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти.

Пунктом 2 вказаного Положення передбачено, що у стаж роботи вчителів та інших працівників освіти, крім роботи, зазначеної у пункті 1 цього Положення, зараховуються час навчання у педагогічних навчальних закладах та університетах, якщо йому безпосередньо передувала та безпосередньо за ним слідувала педагогічна діяльність.

Згідно із пунктом «д» статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах з підготовки кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Отже, вказані норми дають підстави для висновку, що періоди навчання та проходження військової служби в армії СРСР підлягає зарахуванню до стажу роботи на посадах працівників освіти, який дає право на пенсію за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зазначена правова позиція щодо зарахування проходження військової служби в армії СРСР до стажу роботи на посадах працівників освіти висловлена Верховним Судом у постановах від 27.02.2018 у справі № 672/885/17, від 29.11.2019 у справі № 414/53/17, від 21.01.2021 у справі № 310/8663/18.

Натомість у постанові Верховного Суду від 18.06.2020 у справі № 676/3013/17 висловлена правова позиція щодо зарахування періоду навчання в навчальному закладі до спеціального страхового стажу, який дає право на пенсію за вислугу років.

Отже, період навчання з 01.09.1981 по 20.06.1985 позивача, проходження ним служби в армії з 12.11.1985 по 20.11.1987 підлягає зарахуванню до спеціального стажу роботи на посадах працівників освіти, який дає право на пенсію за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Щодо роботи на посадах педагога та вчителя музичної школи.

Частиною першою статті 10 Закону України «Про освіту» передбачено, що невід`ємними складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.

Здобуття позашкільної освіти забезпечується закладами позашкільної освіти різних типів, форм власності та підпорядкування, іншими закладами освіти, сім`єю, громадськими об`єднаннями, підприємствами, установами, організаціями та іншими юридичними і фізичними особами (частина третя статті 14 Закону України «Про освіту»).

Згідно частин третьої та п`ятої статті 12 Закону України «Про позашкільну освіту» заклади позашкільної освіти можуть функціонувати у формі центрів, комплексів, палаців, будинків, клубів, станцій, кімнат, студій, шкіл мистецтв, малих академій мистецтв (народних ремесел), малих академій наук, мистецьких шкіл, спортивних шкіл, дитячо-юнацьких спортивних шкіл олімпійського резерву, фізкультурно-спортивних клубів за місцем проживання, фізкультурно-оздоровчих клубів осіб з інвалідністю, спеціалізованих дитячо-юнацьких спортивних шкіл олімпійського резерву, дитячих стадіонів, дитячих бібліотек, дитячих флотилій, галерей, бюро, оздоровчих закладів, що здійснюють позашкільну освіту. Перелік типів закладів позашкільної освіти затверджується Кабінетом Міністрів України.

Так, початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші) визначені Переліком типів позашкільних навчальних закладів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 № 433.

Також, загальноосвітні навчальні заклади, музичні і художні школи, позашкільні навчальні заклади увійшли до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» від 14.06.2000 № 963, вчителі, викладачі всіх спеціальностей, асистент вчителя, асистент вчителя-реабілітолога, старший викладач вищого навчального закладу I і II рівня акредитації, майстер виробничого навчання, педагог професійного навчання, старший вихователь, вихователь, асистент вихователя, соціальний педагог по роботі з дітьми з інвалідністю, логопед закладу охорони здоров`я та соціального забезпечення, методист, педагог-організатор, практичний психолог, соціальний педагог, керівник гуртка, секції, студії, інших форм гурткової роботи; концертмейстер, художній керівник, культорганізатор, акомпаніатор, екскурсовод, інструктор з туризму закладів освіти; старший вожатий, вожатий, вихователь-методист, музичний керівник, інструктор з фізкультури, інструктор з праці, інструктор слухового кабінету, фахівець (консультант) інклюзивно-ресурсного центру, старший керівник та керівник туристських груп (походу, екскурсії, експедиції) у позашкільних закладах; старший майстер у професійно-технічному навчальному закладі, перекладач-дактилолог; помічник директора з режиму, старший черговий з режиму, черговий з режиму у закладах освіти для громадян, які потребують соціальної допомоги і реабілітації віднесено до категорії педагогічних працівників.

Таким чином, суд приходить до висновку, що викладач школи мистецтв, музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти, а стаж роботи викладачем у дитячій музичній школі має зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Аналогічна правова позиція щодо зарахування стажу роботи викладачем в дитячій музичній школі до пільгового стажу осіб у розумінні пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 30.01.2019 у справі № 876/5312/17 (провадження № 11-860апп18).

За матеріалами справи станом на 11.10.2017 стаж роботи позивача за вислугу років як працівника освіти становить більше 25 та є достатнім для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивач має право на отримання пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а відтак, враховуючи дату звернення за її призначенням, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №66 від 15.08.2023, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-ХІІ з 07.08.2023, зарахувавши до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років працівнику освіти наступні періоди: 01.09.1981 - 20.06.1985 - період навчання в Київському державному музичному училищі імені Р.М. Глієра; 12.11.1985 - 20.11.1987 - проходження строкової військової служби в Збройних силах СРСР; 01.01.1992 - 31.08.2013, 07.02.2014 - 02.06.2014 - робота на посаді викладача Дитячої школи мистецтв Броварського району Київської області.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення № 1788-ХІІ з 07.08.2023, зарахувавши до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років працівнику освіти наступні періоди: 01.09.1981-20.06.1985 - період навчання в Київському державному музичному училищі імені Р.М. Глієра; 12.11.1985-20.11.1987 - проходження строкової військової служби в Збройних силах СРСР; 01.01.1992-31.08.2013 - робота на посаді викладача Дитячої школи мистецтв Броварського району Київської області; 07.02.2014 - 02.06.2014 - робота на посаді викладача Дитячої школи мистецтв Броварського району Київської області, то суд зазначає, що в цій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки саме Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві має здійснювати призначення та виплату позивачу пенсію за місцем проживання.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позову, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений нею при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 268,40 грн. з кожного.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83А, м. Чернігів, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, 14005, ), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №66 від 15.08.2023, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-ХІІ з 07.08.2023, зарахувавши до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років працівнику освіти наступні періоди: 01.09.1981-20.06.1985 - період навчання в Київському державному музичному училищі імені Р.М. Глієра; 12.11.1985-20.11.1987 - проходження строкової військової служби в Збройних силах СРСР; 01.01.1992 - 31.08.2013, 07.02.2014 - 02.06.2014 - робота на посаді викладача Дитячої школи мистецтв Броварського району Київської області.

В решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 268,40 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 268,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25.01.2024.

Суддя Наталія БАРГАМІНА