Справа № 200/4486/23
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2024-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року справа №200/4486/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2023 року (повне судове рішення складено 04 жовтня 2023 року) у справі № 200/4486/23 (суддя в І інстанції Дмитрієв В.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 22 червня 2023 року № 81 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відновити з 1 липня 2023 року нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності у розмірі 18 903,09 грн., сплативши недоотриману суму пенсії з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку у відповідача, як отримувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Представник позивача вказав, що з 1 грудня 2019 року розмір його пенсії був визначений на підставі підпункту 4 пункту 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 у сумі 17 403,09 грн., з 1 березня 2023 року - 18 903,09 грн., проте рішенням відповідача від 22 червня 2023 року зменшено розмір пенсії до 15 330,49 грн. Позивач вказав, що розмір його пенсії повинен розраховуватись виходячи із заробітної плати не за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження (підпункт 3 пункту 3 Порядку № 1210), а виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи (у даному випадку серпень 1986 року), без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження (підпункт 4 пункту 3 Порядку №1210).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 22 червня 2023 року № 81 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відновити з 1 липня 2023 року нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності у розмірі 18 903,09 грн., сплативши недоотриману суму пенсії з урахуванням виплачених сум.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідно до довідки Галузевого архіву Міністерства оборони України від 16 травня 2005 року ОСОБА_1 брав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 13 серпня 1986 року по 4 жовтня 1986 року, при цьому в довідці військової частини зазначено, що за період з 13 серпня 1986 року по 4 жовтня 1986 року підлягає виплаті 100% тарифної ставки за основним місцем роботи. Тобто, заробітна плата для обчислення пенсії в розмірі відшкодування фактичних збитків має бути визначена за вересень 1986 року (повний місяць) як це передбачено постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Отже, апелянт наголошує, що підстави для обчислення пенсії із заробітної плати за роботу в зоні відчуження у серпні 1986 року відсутні.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Олександрівським РВ УМВС України в Донецькій області 18 листопада 1996 року.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що не є спірним між сторонами.

ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 року (1 категорії), є особою з інвалідністю 2 групи та має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 від 7 серпня 2019 року.

З листа відповідача від 22 лютого 2023 року №2521-1465/Д-02/8-0500/23 вбачається, що на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2021 року №1307 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 2 листопада 2011 року №1210 і від 26 вересня 2012 року №886» з 1 грудня 2022 року здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до даних пенсійної справи та наявних документів про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження з розрахунку заробітної плати за 12 днів серпня 1986 року 0,00315 грн.; доведений заробіток до місячної норми 0,00667 грн.; середньомісячний коефіцієнт заробітної плати 3,72626 та заробітна плата для розрахунку пенсії відповідно 23051,84 грн. (3,72626 * 6186,32). Розмір пенсії з 1 грудня 2022 року 17403,09 грн.

Згідно з рішенням відповідача від 27 лютого 2023 року №81 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 (індексація заробітку (масовий)) розмір пенсії з надбавками з 1 березня 2023 року становив 18 903,09 грн.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 22 червня 2023 року №81 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 1 липня 2023 року (підстава перерахунку: макетна обробка), розмір пенсії з надбавками склав 15330,49 грн.

Листом від 4 серпня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило, що позивач брав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 13 серпня 1986 року по 4 жовтня 1986 року, при цьому в довідці військової частини від 4 жовтня 1986 року №18 зазначено, що за період з 13 серпня 1986 року по 4 жовтня 1986 року підлягає виплаті 100% тарифної ставки за основним місцем роботи, а отже заробітна плата для обчислення пенсії в розмірі відшкодування фактичних збитків має бути визначена за вересень 1986 року (повний місяць). Підстав для обчислення пенсії із заробітної плати за роботу в зоні відчуження у серпні 1986 року відсутні.

Позивач, вважаючи протиправним рішення відповідача від 22 червня 2023 року щодо зменшення з 1 липня 2023 року розміру належної йому пенсії, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Положенням статті 24 Конституції України передбачено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, визначення соціального захисту потерпілого населення встановлено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).

Статтею 40 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» військовозобов`язаним, вільнонайманим, призваним та направленим для ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, а також тим, які несуть службу на територіях радіоактивного забруднення, оплата праці провадиться згідно із статтею 39 цього Закону за всі календарні дні роботи на підставі довідки, яка надається військовою частиною.

Відповідно до статті 54 цього Закону, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

Порядок призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Частиною 3 статті 55 вказаного Закону передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно із ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У разі обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за бажанням особи, яка звернулася за пенсією, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення.

Якщо особа, яка звернулася за пенсією, пропрацювала на територіях радіоактивного забруднення:

менше 12 місяців, - заробітна плата (дохід) визначається шляхом поділу загальної суми заробітної плати (доходу) за календарні місяці роботи на кількість зазначених місяців;

не менше 30 календарних днів у двох місяцях, - заробітна плата (дохід) визначається за будь-які фактично відпрацьовані 30 календарних днів роботи;

менше місяця, - заробітна плата (дохід) визначається за відповідний календарний місяць з додаванням до заробітної плати (доходу) на основній роботі.

Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначений Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 1 Порядку, пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Відповідно до підпункту 4 пункту 3 Порядку, у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках (в тому числі особа, яка захворіла на променеву хворобу), за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної (одержаного) за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати (доходу) за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата (дохід) за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати (доходу) проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати (доходу).

Так, архівною довідкою Міністерства оборони України від 16 травня 2005 року №11911 підтверджено факт зайнятості позивача на територіях радіоактивного забруднення (зоні відчуження) у період з 13 серпня 1986 року по 4 жовтня 1986 року: Зона №3 у серпні 17-22 та 25-30; вересень 3, 9; жовтень 3 (один день), «дах» вересень 7 (один день), «прибирання території» (номер зони не вказаний) вересень 11 (один день).

Згідно з довідкою військової частини № НОМЕР_3 від 4 жовтня 1986 року № 1718-14 час виконання робіт за період з 17.08 по 22.08 та з 25.08 по 30.08 (12 днів) підлягає оплаті у трикратному розмірі.

Отже, ОСОБА_1 не працював на територіях радіоактивного забруднення (зоні відчуження) повний календарний місяць (вересень 1986 року), як стверджує відповідач, а працював у зоні відчуження лише протягом кількох днів у кожному з місяців (серпень, вересень, жовтень 1986 року), а загалом менше календарного місяця.

Отже, оскільки позивач не працював у зоні відчуження повний календарний місяць, а працював лише протягом кількох днів у кожному з місяців (серпень, вересень, жовтень 1986 року) при розрахунку розміру його пенсії повинен застосовуватися підпункт 4 пункт 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210.

Суд критично ставиться до тверджень відповідача щодо наявності підстав для обчислення розміру пенсії позивача із заробітної плати за роботу в зоні відчуження за вересень 1986 року, оскільки матеріалами справи не підтверджується робота позивача в зоні відчуження повний календарний місяць (вересень 1986 року).

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивач має право на пенсію за віком як особі, яка пропрацювала в зоні відчуження, виходячи з отриманої ним заробітної плати (доходу) за серпень 1986 року без додавання суми заробітної плати (доходу) за період роботи за межами зони відчуження.

За юридичною позицією Конституційного Суду України верховенство права це панування права в суспільстві; верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо; всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України; справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права; у сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Конституційний Суд України в абзаці другому пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 зазначив, що діяльність правотворчих і правозастосовчих органів держави має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства і прямої дії норм Конституції України, а повноваження у встановлених Основним Законом України межах і відповідно до законів.

Конституційний Суд України у Рішенні від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010 вказав, що одним із елементів конституційного принципу верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями; обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

У Доповіді «Верховенство права», яка схвалена Європейською Комісією «За демократію через право» (Венеціанською Комісією) на 86-му пленарному засіданні (25-26 березня 2011 року), наголошено, що принцип правової визначеності є ключовим у питанні довіри до судової системи і верховенства права; держава зобов`язана дотримуватися та застосовувати у прогнозований і послідовний спосіб ті закони, які вона ввела в дію (пункт 44); правова визначеність передбачає, що норми права повинні бути зрозумілими і точними, а також спрямованими на забезпечення постійної прогнозованості ситуацій і правових відносин (пункт 46); парламентові не може бути дозволено зневажати основоположні права людини внаслідок ухвалення нечітких законів (пункт 47); правова визначеність означає також, що необхідно у цілому дотримуватися зобов`язань або обіцянок, які взяла на себе держава перед людьми (поняття «законних очікувань») (пункт 48).

Виходячи з принципу юридичної визначеності, як складової частини поняття верховенства права, позивач з моменту призначення пенсії у розмірі, який обраховувався, в тому числі на підставі архівної довідки Міністерства оборони України від 16 травня 2005 року №11911, та здійснення її виплати протягом тривалого часу, позивач обґрунтовано розраховує на те, що і в подальшому буде отримувати виплати пенсії, призначену йому відповідно до Закону №796-ХІІ, без її зменшення, чим порушується принцип юридичної визначеності, як складової частини поняття верховенства права.

З огляду на викладене, окружний суд дійшов правильного висновку, що рішення відповідача про перерахунок пенсії позивачу від ід 22 червня 2023 року № 81 є необґрунтованим та такими, що не ґрунтуються на засадах добросовісності та розсудливості. Тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2023 року у справі № 200/4486/23 залишити без змін.

Повне судове рішення 25 січня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук