Справа № 320/2311/23
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 року 320/2311/23

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Балаклицького А.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації (далі також відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації від 21.12.2022 №52-22, яке оформлено витягом з протоколу засідання комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян щодо визнання належного ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорія 2 серія НОМЕР_1 від 16.01.2009 таким, що видано необґрунтовано;

- визнати протиправними дії Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації щодо відмови у видачі ОСОБА_1 посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків на ЧАЕС;

- зобов`язати Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації видати ОСОБА_1 посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків на ЧАЕС.

Ухвалою суду від 24.04.2023 відкрито провадження у справі, яке вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Свої вимоги позивач мотивує наявністю всіх визначених законом підстав для видачі їй посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків на ЧАЕС та визнання за неї статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач, у наданому суду відзиві наголошує на безпідставності позовних вимог.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 квітня 2009 року Київською обласною державною адміністрацією позивачу видано посвідчення серії НОМЕР_1 , яке посвічує її належність до 2 категорії осіб учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році.

11 серпня 2022 року ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується копією довідкою МСЕК серії АВ № 1088650.

В серпні 2022 року позивач звернулась до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації із заявою про видачу посвідчена постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії і з числа учасників ліквідації аварії на ЧАЕС.

21 грудня 2022 року, у відповідності до витягу № 52-22 з протоколу з протоколу засідання комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, відповідач відмовив позивачу у визначенні статусу особи, яка постраждала внаслідок чорнобильської катастрофи категорії 1, а також визнав належне їй посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 серія НОМЕР_1 від 16.01.2009 таким, що видано необґрунтовано.

Не погоджуючись з наведеним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Визначення статусу постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи регулюється Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-ХІІ).

Видача посвідчень відповідних категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснюється відповідно до статті 14 Закону № 796-ХІІ та Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 551 (далі - Порядок).

Розпорядженням Київської обласної державної адміністрації (далі - Адміністрації) від 05 лютого 2019 року № 50 затверджено Положення про Комісію Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян (далі - Положення).

Відповідно до пункту 1.2 Положення Комісія Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян (далі - Регіональна комісія) - це постійно діючий колегіальний орган, що утворюється розпорядженням голови Київської обласної державної адміністрації.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 грудня 2022 року відбулось чергове засідання Регіональної комісії, на якій визнано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 ОСОБА_1 , виданим необґрунтовано, у зв`язку з тим, що у наданих первинних документах (копій наказу, трудовій книжці, довідках, поясненню, табелю обліку робочого часу) інформація суперечлива та загальна кількість днів перебування ОСОБА_1 менше ніж передбачено законодавством (не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництва).

На засіданні Регіональної комісії розглянуто надані ОСОБА_1 документи, а саме:

- копія атестату, закінчила 21.07.1986 Богуславське ТПУ № 16 (кравець верхнього одягу);

- довідка КП «Успіх» (Кагарлицький побуткомбінат) проходила практику 12.02.1986 - 19.07.1986. З 25.07.1986 прийнята на роботу кравчинею;

- витяг з наказу № 116 від 20.06.1986 - відрядити в Чорнобильсько-Поліську зону с. Росоха 20.06.1986 - 29.06.1986 ОСОБА_2 (згідно трудової книжки НОМЕР_2 зміна прізвища на « ОСОБА_3 » відбулася на підставі свідоцтва про шлюб НОМЕР_3 від 06.06.1987);

- витяг з наказу № 116 від 20.06.1986 - текст аналогічний, але не зазначено період перебування, населений пункт зони відчуження та вказане прізвище ОСОБА_4 (тобто для визначення статусу подано копію наказу, яка, не відповідає оригіналу);

- копія табелю обліку робочого часу за червень 1986 (відмічено 22.06.1986 - 28.06.1986) за підписом голови Дібровської сільради та КПП Діброва (с. Діброва належить до зони радіоактивного забруднення - зони безумовного (обов`язкового) відселення, а не зони відчуження);

- копія довідки від 14.10.1992 № 46 Кагарлицького побуткомбінату про роботу Чорнобильсько-Поліській зоні, зазначено період 22.06.1986 - 29.06.1986 (визначення такої зони як Чорнобильсько-Поліської у правовому полі відсутнє);

- копія довідки за підписом директора Іванківського райпобуткомбінату про відрядження у розпорядження Іванківського РПК 22.06.1986 - 29.06.1986 і виконання обов`язків у зоні радіоактивного зараження при ліквідації аварії на ЧАЕС;

- копія довідки без д/н Кагарлицького районного побуткомбінату про роботу та відрядження Чорнобильсько-Поліській зоні, зазначено період 20.06.1986 - 29.06.1986 (визначення такої зони як Чорнобильсько-Поліської у правовому полі відсутнє);

- пояснення ОСОБА_1 : «навчалася в Богуславському ПТУ № 16, направили на практику в Кагарлицький РПК 12.02-19.07.1986. приїхали в Іванківський РПК і нам повідомили, що ми маємо їхати 22 червня 1986 року... мене з трьома колегами направили в с. Діброва, де працювали до вечора 29.06.1986. Робили на різних роботах: прачки, прибиральниці польових бань...» (за власним поясненням стверджує, що перебувала в с. Діброва з 22.06.1986) с. Діброва належить до зони радіоактивного забруднення - зони безумовного (обов`язкового) відселення (рішення про відселення с. Діброва було прийняте 23.08.1990).

Отже, за інформацією та поданих документів період перебування ОСОБА_1 у населених пунктах зони радіоактивного забруднення - зони безумовного (обов`язкового) відселення, (а не зони відчуження) складає від 8 до 10 днів, що менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві, визначених Законом № 796-ХІІ, що у свою чергу не дає ОСОБА_1 права на отримання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Отже, первинними документами не підтверджено період та населений пункт перебування ОСОБА_1 передбачений Порядком.

Враховуючи вищевикладене, за результатами розгляду матеріалів справи ОСОБА_1 , 21.12.2022 Регіональна комісія на своєму засіданні відмовила ОСОБА_1 у визначення статусу з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

При цьому суд звертає увагу на те, що підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. якими є посвідчення про відрядження в зону відчуження; військовий квиток і довідка командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; довідка про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту). Ненадання зазначених документів є підставою для відмови в задоволенні вимоги про присвоєння статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та видачу відповідного посвідчення.

Так, ч. 1 статті 15 Закону № 796-ХІІ встановлено, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Згідно з ч. 4 статті 15 Закону № 796-ХІІ видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - місцевими радами на цих територіях.

У абз. 2 ч. 4 статті 65 Закону № 796-ХІІ визначено, що порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз. 3 п. 10 Порядку посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на підставі одного з таких документів:

а) посвідчення про відрядження в зону відчуження;

б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження;

в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Якщо особою не надано документів, які б підтверджували її участь по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, то її вимоги про присвоєння статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та видачу відповідного посвідчення задоволенню не підлягають.

Єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право на користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Статтею 10 Закону № 796-ХІІ визначено осіб, які належать до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 4 статті 65 Закону № 796-ХІІ видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Регіональна комісія, відповідно до пункту 1.3 Положення, у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, актами Президента України, постановами Верховної Ради України та актами Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, розпорядженнями голови Київської обласної державної адміністрації, іншими законодавчими актами та цим Положенням. Основними принципами діяльності Регіональної комісії є: законність; колегіальність; повнота розгляду наданих документів; обґрунтованість прийнятих рішень; незалежність членів Регіональної комісії (недопущення втручання в діяльність Регіональної комісії фізичних та юридичних осіб, органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування) (п. 1.4 Положення).

Згідно з п. 3.2 Положення Регіональна комісія здійснює перевірку правильності визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідних категорій, та іншим категоріям громадян на підставі первинних документів, що надходять від органів соціального захисту населення Київської області за місцем проживання (реєстрації) осіб, державних установ, департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації та опрацювання особових справ громадян. У разі встановлення регіональними комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії таке посвідчення, на підставі рішення комісії, підлягає вилученню уповноваженими органами.

На підставі пункту 9 Довідки підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами, якими є посвідчення про відрядження в зону відчуження; військовий квиток і довідка командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; довідка про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Ненадання зазначених документів є підставою для відмови в задоволенні вимоги про присвоєння статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та видачу відповідного посвідчення.

Враховуючи наведені вище обставини непідтвердження перебування ОСОБА_1 у населених пунктах зони радіоактивного забруднення - зони безумовного (обов`язкового) відселення, (а не зони відчуження) протягом 14 або більше календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві, визначених Законом № 796-ХІІ, на беручи до уваги вказані вище положення законодавства, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних дій та рішень на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки оскаржувані дії та рішення відповідають наведеним у частині 2 статті 2 КАС України критеріям.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Балаклицький А. І.