Справа № 320/22350/23
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2024 року Київ справа №320/22350/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, які полягають у переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком та застосуванні при обчислення розміру пенсії за віком ОСОБА_1 показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014, 2015, 2016 роки.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 30.04.2023 пенсію за віком відповідно до ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за три роки (2020-2022), що передували року звернення за призначенням пенсії з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення". Однак, після її звернення до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області для призначення пенсії за віком, відповідачем при розрахунку пенсії не було застосовано показник середньої заробітної плати в Україні за 2019-2021 роки, а було здійснено переведення на інший вид пенсії, а не призначення нової пенсії.

Позивач наголосила на тому, що нормами чинного законодавства не передбачено переведення з пенсії за вислугою років за Законом України "Про пенсійне забезпечення" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки у даному випадку має призначатися нова пенсія та застосовуватися показник для призначення пенсії вперше.

У зв`язку з цим, позивачка вважає, що під час розрахунку її пенсії за віком мав бути застосований показник середньої заробітної плати в Україні за 2020-2022 роки.

Позивач вважає протиправними дії відповідача при переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком із застосуванням при обчисленні розміру пенсії показника заробітної плати за 2014-2016 роки, у зв`язку з чим звернулася з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 20.07.2023 відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якій не погодився із вимогами позовної заяви та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Судом встановлено, що у 2014 році позивачці було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст.26 Закону №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.45 Закону №1058 пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

29.04.2023 позивачці виповнилось 60 років, а тому вона 05.05.2023 вперше звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На підставі поданої заяви, позивача переведено на пенсію за віком з 05.05.2023.

У зв`язку з цим позивач звернулася до відповідача із заявою від 12.06.2023 в якій просила призначити та виплачувати пенсію за віком з 30.04.2023 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком (2020-2022).

На її звернення від 12.06.2023, листом від 22.06.2023 №1000-0202-8/95220 відповідач повідомив, що згідно матеріалів пенсійної справи позивачу було призначено пенсію за вислугу років з 22.12.2014 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв`язку з працевлаштуванням за посадою, яка дає право на отримання пенсії, виплату пенсії призупинено. З 05.05.2023 позивачку переведено на пенсію за віком, відповідно до п.3 ст.45 Закону 1058, що не є первинним призначенням пенсії, а є переведенням на інший вид пенсії. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватись заробітна плата (дохід) за період страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 Закону 1058 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Розрахунок пенсії за віком проведено з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі. Показник середньої заробітної плати (доходу) залишається таким, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії за 2014-2016 роки, тобто в розмірі 3764,40 грн.

Позивач вважає протиправними дії відповідача при переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком із застосуванням при обчисленні розміру пенсії показника заробітної плати за 2014-2016 роки, у зв`язку з чим звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За приписами частини 2 статті 40 Закону №1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск: К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 +... + Кз n);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при призначенні пенсій застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Таким чином, при призначенні пенсій за зверненнями, які надійшли з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, застосовується усереднений показник середньої заробітної плати 2020 - 2022 роки, який, за даними Пенсійного фонду України, становить 12 236,71 грн.

Судом встановлено, що пенсію позивачу за віком не призначено з 30.04.2023, а переведено на пенсію за віком з дати її звернення з 05.05.2023 із застосуванням показника за 2014-2016 роки, що не відповідає вимогам Закону №1058-ІV.

Частиною 3 статті 45 Закону №1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З аналізу зазначених вище норм законодавства слідує, що ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-IV.

Статтею 7 Закону №1788-ХІІ передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком призначається незалежно від того, припинено роботу особою на час звернення за пенсією чи ні. Позивач продовжує працювати вчителем початкових класів. Пенсія за вислугу років призначається лише при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

У даному випадку має місце питання призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому, слід враховувати показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Так, 05.05.2023 позивач звернулася з заявою про призначення пенсії за віком з дати виникнення права на пенсію за віком (30.04.2023), проте відповідач протиправно застосував процедуру переведення з пенсії за вислугу років по Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідачем при обрахунку пенсії за віком враховано страхового стажу позивача 35 років 08 місяців 19 днів, але враховано показник 3764,40 грн., який застосовується при перерахунку пенсій, призначених за Законом №1058 до 31.12.20218.

Водночас, пенсія позивачці призначається вперше за Законом №1058, а тому при її призначенні відповідач зобов`язаний був застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2020-2022.

Верховний Суд України у постанові від 29.11.2016 року у справі №133/476/15-а зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому, при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення з одного виду пенсії на інший згідно частини 3 статті 45 Закону №1058-IV.

Аналогічна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 15 березня 2018 року по справі №521/4655/17, від 02 березня 2020 року у справі №175/4084/16-а, від 27.02.2020 у справі №513/298/17.

Разом з цим, відповідно до правової позиції Верховного Суду висловленій зокрема у постановах від 29 листопада 2016 року у справі № 133/476/15-а, від 14 лютого 2018 року по справі №465/5246/17, від 23 жовтня 2018 у справі № 334/2653/17, від 13 грудня 2018 у справі №185/860/17, від 06 лютого 2019 року у справі №333/1856/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №876/5312/17, якщо особа отримувала пенсію за іншим Законом, звертається за призначенням пенсії згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом №1058-IV.

Статтею 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch v. the United Kingdom № 44277/98).

У межах вироблених Європейським Судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Фон Мальтцан та інші проти Німеччини). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність (Maltzan (Freiherr Von) and others v. Germany № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

У рішенні від 31.07.2003 р. у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону №1058 пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Пенсійного віку 60 років позивач досягла 29.04.2023.

Таким чином, враховуючи положення п.1 ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», звернення про призначення пенсії за віком відбулось в межах строку встановленого законом 05.05.2023.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не застосовано при призначенні пенсії за віком показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за три роки (2020-2022), що передували року звернення за призначенням пенсії, а тому відповідача належить зобов`язати призначити та виплачувати з 30.04.2023 пенсію за віком відповідно до ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за три роки (2020-2022), що передували року звернення за призначенням пенсії.

У зв`язку з цим суд вважає, належним способом захисту у даній справі є визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, які полягають у переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком та застосуванні при обчислення розміру пенсії за віком ОСОБА_1 показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014, 2015, 2016 роки, а тому вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 30.04.2023 пенсію за віком відповідно до ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за три роки (2020-2022), що передували року звернення за призначенням пенсії з урахуванням раніше виплачених сум пенсії, суд зазначає таке.

Згідно з Рекомендацією №R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Водночас, згідно пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

З урахуванням тієї обставини, що оскаржувані дії відповідача у розглядуваній ситуації не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях відповідача як суб`єкта владних повноважень, оскільки алгоритм їх дій чітко зазначений законодавчо, у даному випадку задоволення позову в частині дій зобов`язуваного характеру не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Судом враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З огляду на те, що судом задоволено позовну вимогу визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, які полягають у переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком та застосуванні при обчислення розміру пенсії за віком показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014, 2015, 2016 роки, відповідно позовна вимога про зобов`язання призначити та виплачувати з 30.04.2023 пенсію за віком відповідно до ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за три роки (2020-2022), що передували року звернення за призначенням пенсії з урахуванням раніше виплачених сум пенсії також підлягає задоволенню, як похідна.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності своєї відмови у перерахунку пенсії позивачу.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір на загальну суму 1073,60 грн.

Зважаючи на задоволення позовних вимог в повному обсязі, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 1073,60 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, які полягають у переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком та застосуванні при обчислення розміру пенсії за віком ОСОБА_1 показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014, 2015, 2016 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (; адреса: вул. Саєнка Андрія, буд. 10, м. Фастів, Київська обл., 08500) призначити та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) з 30.04.2023 пенсію за віком відповідно до ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за три роки (2020-2022), що передували року звернення за призначенням пенсії з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (; адреса: вул. Саєнка Андрія, 10, м. Фастів, Київська обл., 08500).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.