Справа № 308/11810/23
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2024-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 308/11810/23 пров. № А/857/23126/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Ільчишин Н. В.,

Кухтея Р. В.,

з участю секретаря судового засідання Вовка А. Ю.,

представника позивача Пайди М. І.,

представника відповідача Олексія В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 листопада 2023 року (прийняту в м. Ужгороді суддею Фазикошем О. В.; складену в повному обсязі 10 листопада 2023 року) про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі № 308/11810/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, Департамент патрульної поліції, Головне управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В :

10.07.2023 ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пайда М. І., звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вказаним позовом та просив:

- поновити строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6998706 від 16 травня 2023 року за частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП);

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6998706 від 16 травня 2023 року за частиною другою статті 122 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 03.07.2023 його представник в ході ознайомлення з матеріалами справи № 308/10456/23 виявив копію постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС № 6998706 від 16.05.2023, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, та накладено на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Цією постановою його визнано винним у тому, що він 16.05.2023 о 00:50 год. за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н, смт Середнє, вул. Закарпатська, керуючи транспортним засобом Toyota Camry, д. н. з. НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив вимоги пункту 9.2.6 ПДР - порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху. Зазначив, що після перевірки всіх документів та проведення огляду автомобіля працівники поліції провели його огляд на стан алкогольного сп`яніння та склали відносно нього адміністративний протокол за частиною першою статті 130 КУпАП; інших порушень Правил дорожнього руху працівники поліції йому не озвучували, в тому числі й не подання сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті під час керування транспортним засобом; також будь-яку постанову про адміністративне правопорушення у вказаний день йому не вручали та не давали для ознайомлення. Вказує, що в зазначений день та час він взагалі не керував транспортним засобом, а тому й не міг вчинити правопорушення, яке безпосередньо пов`язане з керуванням транспортним засобом. У зв`язку з цим така постанова є надуманою, безпідставною, неправомірною, а тому підлягає скасуванню. При винесені цієї постанови поліцейський не відбирав у нього пояснення, права передбачені 268 КУпАП йому не роз`яснював, а постанова була винесена за його відсутності, а тому є не об`єктивною та упередженою. Також оскаржувана постанова не містить доказів, на підставі яких працівник поліції дійшов висновку про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, а відтак висновок поліцейського стосовно вчинення ним правопорушення зроблений виключно на припущеннях без належного підтвердження відповідними доказами, що є неприпустимим.

Стверджує, що, 16.05.2023 копія оскаржуваної постанови йому не вручалася, про таку йому стало відомо лише після ознайомлення представника позивача 03.07.2023 з матеріалами справи № 308/10456/23, де й було отримано копію вказаної постанови.

У зв`язку з цим просить суд визнати вказану причину пропуску ним строку на оскарження постанови від 16.05.2023 поважною та поновити його.

18.07.2023 на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху представник позивача додав копію заяви про ознайомлення з матеріалами справи № 308/10456/23, в якій вказано дату ознайомлення 03.07.2023.

31.07.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник просив: прийняти відзив та врахувати доводи сторони відповідача при розгляді справи; замінити неналежних відповідачів на належного; залишити позовну заяву без руху, а якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви - повернути її позивачеві; відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

А 27.09.2023 від представника відповідача надійшла заява, в якій він просить залишити позовну заяву без розгляду.

Ухвалою суду від 27.09.2023 участі в цій справі як другого відповідача залучено Головне управління Національної поліції в Закарпатській області (далі також - ГУ НП в Закарпатській області).

12.10.2023 від представника відповідача у справі ГУ НП в Закарпатській області до суду надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, позаяк позов був поданий з порушенням строків. Покликається на те, що під час складання постанови позивач був присутній; у нього перевірялися документи, а саме: посвідчення водія, яке вказане в постанові серії ЕАС №6998706 від 16.05.2023, що є предметом оскарження; також 17.05.2023 копію постанови було надіслано рекомендованим листом позивачу за вихідним № 5926. Відтак вважає, що позивач знав про притягнення його до адміністративної відповідальності в момент складення вище зазначеної постанови, а саме 16.05.2023. Зазначає, що звернення до суду 10.07.2023 після спливу 56 днів є суттєвим порушення норм процесуального права, а своєчасне звернення до суду з цим позовом залежало виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто ця обставина має суб`єктивний характер, що свідчить про неповажність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду. А твердження позивача щодо нібито поважності пропущення строків вважає абсолютно необґрунтованими оскільки позивач жодним чином не підтвердив причину пропуску строку відповідними та належними доказами. Позаяк позивач пропустив встановлений законом строк звернення до суду та належних обґрунтувань обставин та доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом не навів та не довів, схиляється на відсутність поважних причин для поновлення строку звернення до суду та про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду відповідно до статті 123 КАС України; тому просив залишити позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду.

Тоді ж представник ГУ НП в Закарпатській області подав відзив на позовну заяву, вважаючи позовні вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вказує також, що на місці вчинення адміністративного правопорушення старший інспектор ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_2 здійснював відеофіксацію події, де чітко зафіксовано факт правопорушення, що в розумінні статті 251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення. Тому просить відмовити в задоволенні позовну ОСОБА_1 до ГУ НП в Закарпатській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

30.10.2023 від ГУ НП в Закарпатській області до суду надійшло клопотання про допит як свідка інспектора Відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУ НП в Закарпатській області капітана поліції

ОСОБА_2 та його представник покликалися на те, що ОСОБА_1 до моменту ознайомлення його представника з матеріалами справи (з розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП) не було відомо про оскаржувану постанову, її на місці зупинки не виносили, її копію він не отримував.

У судовому засіданні для приєднання до матеріалів справи представник позивача надав копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 127614 від 16.05.2023 за ч. 1 ст. 130 КУпАП; зазначив, що постанову суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП оскаржено до апеляційного суду, рішення по якому не прийнято.

Представник ГУ НП в Закарпатській області у судовому засіданні вказав на те, що позивачу було достеменно відомо про винесення відносно нього постанови про адміністративне правопорушення, що є предметом оскарження, та про безпідставність доводів позивача про те, що таку постанову винесено у його відсутності.

У судовому засіданні було досліджено відеозапис із боді-камери поліцейського, що міститься на DVD диску, доданому до матеріалів справи відповідачем у справі. На відео зафіксовано процедуру проходження ОСОБА_1 16.05.2023 о 00:30 год. огляду за допомогою приладу «Драгер» на стан алкогольного сп`яніння на місці, а також зафіксовано факт складення та ознайомлення його з постановою про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП. Йому роз`яснено, що поліцейський мусить усе йому роз`яснити та вручити. При цьому на відео чути, як працівник поліції надає ОСОБА_1 документи та вказує де треба підписатися. На відео зафіксовано дату та час, фіксація починається о 16.05.2023 о 01:10 відео закінчується о 01:18 16.05.2023.

Допитаний як свідок ОСОБА_2 який зазначив, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Toyota Camry, помітивши працівників поліції з`їхав із головної дороги. При цьому, змінюючи напрямок руху, він не увімкнув покажчик повороту, у зв`язку з чим працівники поліції розвернулися та поїхали за ним. Надалі працівники поліції підійшли до автомобіля; коли ОСОБА_1 вийшов з автомобіля, від нього було чути запах алкоголю. У зв`язку з цим він пройшов огляд на місці, результат позитивний. Надалі щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП та постанова за статтею 122 КУпАП.

Чому відсутні відеозаписи саме з моментом відмови від підпису в оскаржуваній постанові та отриманні такої йому не відомо, проте зазначив, що в протоколі за статтею 130 КУпАП зазначалося все та такий протокол позивач підписував.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 липня 2023 року вказана позовна заява була залишена без руху.

В ухвалі було вказано зокрема на те, що відповідно до частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

На виконання вказаної ухвали позивач подав заяву, де вказав про те, що про існування оскаржуваної постанови він довідався тільки 03.07.2023, а саме після ознайомлення його представника з матеріалами справи № 308/10456/23. До того часу йому не було відомо про її існування, оскільки, за його твердженням, така складена працівниками поліції у його відсутності, з такою його не ознайомлювали, та взагалі не повідомляли про факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП. До заяви він додав копію заяви про ознайомлення представника позивача Пайди М. І. з матеріалами справи № 308/10456/23 саме 03.07.2023.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції покликався на те, що при дослідженні протоколу по адміністративне правопорушення серії ААД № 127614 від 16.05.2023, складеного відносно позивача за частиною 1 статті 130 КУпАП, видно, що у графі «до протоколу додається» вказано: рапорт, відеодиск, алкотест Драгер, № 590, копія адмінпостанови ЕАС № 6998706. При цьому протокол підписаний правопорушником; у судовому засіданні позивач підтвердив належність йому цього підпису.

Вказане, на переконання суду, свідчить про обізнаність позивача з 16.05.2023 про існування оскаржуваної постанови серії ЕАС № 6998706 від 16.05.2023 та спростовує доводи позивача про протилежне.

Проте, в період з 16.05.2023 по 03.07.2023 позивач жодним чином не цікавився станом розгляду справи про адміністративне правопорушення за статтею 122 КУпАП і звернувся до суду з адміністративним позовом лише 10.07.2023, тобто після того, як адміністративні матеріали за статтею 130 КУпАП відносно нього надійшли на розгляд до суду.

При цьому, жодних обґрунтованих підстав вважати, що протягом періоду часу з 16.05.2023 по 03.07.2023 були непереборні обставини, які заважали зверненню до суду з відповідним позовом, в судовому засіданні позивачем не зазначено. А наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду з позовом суд не вважав поважними, оскільки не наведено непереборних обставин, що не залежали від волі позивача та які могли бути об`єктивною перешкодою для вчасного звернення до суду з позовом.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, її оскаржив ОСОБА_1 , який вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням вимог чинного законодавства, за неповного з`ясування обставин справи, які мають значення для правильного вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження постанови про адміністративне правопорушення та за недоведеності обставин щодо пропущення ним такого строку; визнав їх встановленими, що призвело до неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Тому просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції констатував, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 127614 від 16 травня 2023 року (за частиною першою статті 130 КУпАП) свідчить принаймні про те, що про наявність оскаржуваної постанови, від отримання копії якої він, нібито, відмовився, йому було відомо на момент складання протоколу серії ААД № 127614 від 16.05.2023 (за частиною першою статті 130 КУпАП). У зв`язку з цим суд першої інстанції дійшов висновку, що ним пропущено строк для оскарження постанови, а причини пропуску строку не обґрунтовано належними та допустимими доказами.

Проте, на відеозаписах наявних в матеріалах даної справи не зафіксовано факт винесення відносно нього оскаржуваної постанови. Звертає увагу апеляційного суду й на те, що на вказаних відеозаписах також не зафіксовано ні факту повідомлення його поліцейським про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, ні ознайомлення його зі складеною відносно нього постановою, ні намагання вручити йому таку постанову, ні його відмову від отримання такої постанови, роз`яснення прав, передбачених статтею 268 КУпАП, ні відмову від роз`яснення мені строку оскарження постанови за ст. 289 КУпАП.

Вважає не доречними посилання суду першої інстанції на відеозапис з боді-камери поліцейського, де зафіксовано підписання ним документів, оскільки на такому відеозаписі видно та чути, що поліцейським були надано йому на підпис виключно документи, які стосувалися вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. Наголошує, що всі надані йому на підпис поліцейським документи були ним підписані, жодного разу я не відмовився від підписання документу, що видно з долученого до справи відеозапису; вказане підтверджує те, що оскаржувана постанова, в день її винесення поліцейськими йому не вручалася, позаяк таку він підписав би.

А зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 127614 від 16.05.2023 (за ч. 1 ст. 130 КУпАП) не може свідчити про те, що про наявність оскаржуваної постанови йому було відомо на момент складання такого протоколу - 16.05.2023.

Вказує на сумніви в упередженості свідка ОСОБА_2 та вважає недоречним посилання суду першої інстанції на відсутність факту вчинення ним дій з метою отримання копії оскаржуваної постанови у період часу з 16.05.2023 по 03.07.2023, оскільки за відсутності інформації про існування такої постанови він і не міг вчинити таких дій. Натомість, вручити йому таку постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення було обов`язком поліцейських, як не тільки вказаний обов`язок не виконали, а й взагалі без його відома винесли зазначену постанову, безпідставно зазначивши в ній, що він від її підписання відмовився.

Вважає, що поліцейські намагалися будь-яким способом виправдати свої дії щодо підставності проведення відносно нього огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим і винесли у його відсутності оскаржувану постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП, не дивлячись на те, що такі їхні дії грубо порушують вимоги чинного законодавства України.

Що ж стосується примірника протоколу, який був наданий йому поліцейським на місці його складення, то такий був нечитабельним, незрозумілим і з такого неможливо було встановити жодних обставин вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в т. ч. й назву документів, що додаються до протоколу, а тому він не знав і не міг знати про наявність оскаржуваної постанови раніше, ніж його представник отримав доступ до матеріалів справи № 308/10456/23. Через наявність вказаних недоліків його примірника протоколу, на жаль, такий не зберігся.

Ці обставини суд першої інстанції не з`ясував, залишивши їх поза увагою, та дійшов хибного висновку щодо його обізнаність про наявність оскаржуваної постанови ще з 16.05.2023. Натомість, як ним вже зазначалося в позовній заяві, 16.05.2023, крім вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, жодних інших порушень ПДР поліцейськими йому не було озвучено, в т. ч. й не подання сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті під час керування транспортним засобом. Вказане, в сукупності зі всіма наведеними обставинами обґрунтовує поважність причини пропуску строку на оскарження ним постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6998706 від 16.05.2023 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

ГУ НП в Закарпатській області подало до суду відзив на вказану апеляційну скаргу, вважаючи таку необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки судом першої інстанції була постанова законна та обґрунтована ухвала, з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Покликається на те, що позивач був присутній під час складання постанови, у нього перевірялися документи, а копію постанови було надіслано рекомендованим листом; тобто, позивач знав про притягнення його до адміністративної відповідальності в момент складання зазначеної вище постанови, а відтак він звернувся до суду з позовом про її оскарження з пропущенням визначеного законодавством строку. Підтвердженням того, що позивач знав про винесення вказаної постанови з моменту її винесення є відеозапис з боді-камери поліцейського, на якій зафіксовано факт ознайомлення позивача з протоколом за статтею 130 КУпАП, зі змісту якої видно, що постанову серії ЕАС № 6998706 було приєднано до вказаних матеріалів; від отримання вказаної постанови та від підпису позивач відмовився. Зазначене також підтверджено показаннями допитаного в судовому засіданні як свідка ОСОБА_2 . Вказане загалом спростовує доводи позивача про те, що йому не було відомо про існування постанови, що є предметом оскарження.

Представник позивача в інтересах останнього подав до суду доказ, а саме копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД від 16.05.2023, що була вручена працівниками поліції ОСОБА_1 16.05.2023. Вказав, що вказаним доказом підтверджується, що у копії протоколу, що була вручена працівниками поліції ОСОБА_1 , в графі «до протоколу додається» не зазначено про те, що до копії такого протоколу додається копія оскаржуваної адмінпостанови ЕАС № 6998706.

Тим самим підтверджується той факт, що ОСОБА_1 у день винесення оскаржуваної постанови її копія не вручалася, а в копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 127614 від 16.05.2023, що була надана суду працівниками поліції в межах справи № 308/10456/23 у графі «до протоколу додається» було здійснено дописування про те, що до такого протоколу долучалася копія оскаржуваної постанови.

Вказане ще раз підтверджує викладену позивачем в апеляційній скарзі позицію про те, що до моменту його ознайомлення з матеріалами справи № 308/10456/23 - 03.07.2023 йому не було відомо і не могло бути відомо про наявність оскаржуваної постанови, а також поважність причин пропуску ним строків на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС за № 6998706 від 16.05.2023 за частиною другою статті 122 КУпАП.

Разом з тим, заявник повідомляє суд, що зазначений доказ не міг бути поданий раніше, оскільки як ОСОБА_1 і зазначав у апеляційній скарзі, такий доказ він вважав втраченим, однак вчора переглядаючи свої документи останній випадково знайшов його.

У зв`язку з цим просить суд визнати такі причини неможливості подання вказаного письмового доказу поважними та прийняти такий доказ до розгляду.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги з аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити.

Представник відповідача, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представники інших осіб, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, що відповідно до приписів частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною першою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно вимог частини другої статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі, зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно з частиною шостою статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені статтею 123 КАС України, відповідно до частин третьої, четвертої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до пункту восьмого частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Аналізуючи вказані норми законодавства, встановлені у справі обставини та надані сторонами докази, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду є передчасною, оскільки ґрунтується на доводах, які загалом спростовані наданими представником апелянта до суду апеляційної інстанції доказами, зокрема копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД від 16.05.2023, що була вручена працівниками поліції ОСОБА_1 16.05.2023, і в графі «до протоколу додається» якої не зазначено про те, що до копії такого протоколу додається копія оскаржуваної адмінпостанови ЕАС № 6998706.

Вважаючи поважними причини неподання такого доказу до суду першої інстанції, колегія суддів враховує зазначену неможливість його подання до суду першої інстанції, а також доводи апелянта та його представника про те, що в копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 127614 від 16.05.2023, що була надана до суду працівниками поліції в межах справи № 308/10456/23 у графі «до протоколу додається» могло бути здійснено дописування про те, що до такого протоколу долучалася копія оскаржуваної постанови.

Вказане надалі повинно бути перевірене судом першої інстанції.

При цьому колегія суддів враховує й те, що в наявному відеозаписі з боді-камер поліцейських відсутні зафіксовані факти винесення постанови серії ЕАС № 6998706 від 16 травня 2023 року за частиною другою статті 122 КУпАП та ознайомлення позивача з цією постановою, а тому тлумачить всякі сумніви на користь позивача.

У справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції (Європейська конвенція про захист прав людини і основних свобод 1950 року, ратифікована Законом України № 475/97 від 17.07.1997), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення. У справі Bellet v. Frаnсе Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Отже, як свідчить позиція Європейського Суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

За таких обставин справи, з урахуванням наведених норм права, не можна вважати правильними висновки суду щодо пропущення позивачем строків звернення до суду і залишення у зв`язку з цим позовної заяви без розгляду.

Згідно зі статтею 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена за неповного з`ясування судом обставин справи та з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду, а тому ухвалу суду необхідно скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 229, 308, 310, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 листопада 2023 року про залишення позовної заяви без розгляду в справі № 308/11810/23 скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді Н. В. Ільчишин
Р. В. Кухтей
Постанова складена у повному обсязі 22 січня 2024 року.