Справа № 360/1343/23
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2024-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
25 січня 2024 рокум. ДніпроСправа № 360/1343/23

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Захарової О.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву адвоката Тарасенко Дар`ї Юріївни про ухвалення додаткового рішення у справі № 360/1343/23 за адміністративним позовом адвоката Тарасенко Дар`ї Юріївни в інтересах ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити певні дії,
У провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом адвоката Тарасенко Дар`ї Юріївни в інтересах ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 року у справі № 360/1343/23 адміністративний позов адвоката Тарасенко Дар`ї Юріївни в інтересах ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено. Визнано протиправною відмову Управління Державної міграційної служби України у Луганській області, оформлену листом від 26.10.2023 № К-27/6/4401-23/4401.3.3/93-23, у прийнятті у ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства. Зобов`язано Управління Державної міграційної служби України у Луганській області розглянути звернення ОСОБА_1 від 28.09.2023 щодо прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства, з урахуванням висновків суду, та прийняти відповідне рішення. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України у Луганській області судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1073,60 грн.

16 січня 2024 року від представника позивача до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на послуги адвоката сумі 10000,00 грн.

Від відповідача 24.01.2024 надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового судового рішення, в яких представник відповідача в обґрунтування своєї позиції зазначив, що, на думку відповідача, з матеріалів даної справи, вбачається неспівмірність, необґрунтованість і непропорційність до предмету спору (розміру витрат) з обставинами зазначеними в частині п`ятій статті 134 КАС України. Згідно даного опису, кількість витраченого часу за 2,5 місяці складає лише 3,5 години та 6 хвилин, що є не співмірним із розміром витрат у сумі 10 000,00 гривень на оплату послуг адвоката із складністю даної справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Розмір витрат у сумі 10 000,00 гривень на оплату послуг адвоката, на думку представника відповідача, є значно завищеним та необґрунтованим.

Представник відповідача вважає, що представником позивача не надано належних доказів щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обґрунтування суми таких витрат, тому заява про ухвалення додаткового рішення не підлягає задоволенню.

Відповідно до частин першої, третьої, п`ятої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені (частини третя, п`ята статті 252 КАС України).

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов таких висновків.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина сьома статті 139 КАС).

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 134 КАС витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Статтею 19 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до статті 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать і консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво в судах тощо.

Згідно з частиною дев`ятою статті 139 КАС під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми судових витрат, на відшкодування якої має право позивач, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення.

Ці критерії також застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (пункт 268). Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (пункт 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на не співмірність витрат, доказів та обґрунтування не відповідності заявлених витрат цим критеріям.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Такий висновок неодноразово викладався Верховним Судом, зокрема, у постановах від 17 вересня 2019 року у справі № 810/3806/18, від 23 квітня 2021 року у справі № 521/15516/19, від 21 червня 2022 року у справі № 826/11302/18.

Аналіз вищевикладених правових норм свідчить про те, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги.

Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку.

При визначенні суми відшкодування інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, суд має виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Як вже зазначалося, представник позивача зазначає, що позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 10000,00 грн. На підтвердження цих витрат надано копії таких документів: договору від 12 вересня 2023 року № 12/09/23-1 про надання правової допомоги адвокатом, додаток № 1 до договору від 12 вересня 2023 року № 12/09/23-1, опис послуг, наданих адвокатом, від 01.11.2023 без номеру, рахунок фактуру від 01.11.2023 № 01/11/2023, опис послуг, наданих адвокатом, від 15.01.2024 без номеру.

Дослідженням договору про надання правової допомоги адвокатом від 12 вересня 2023 року № 12/09/23-1 встановлено, що: адвокат Тарасенко Дар`я Юріївна (адвокат/захисник) та Кузнецова Ольга Вікторівна (клієнт), уклали даний договір про наданий правової допомоги адвокатом.

Відповідно до пункту 2.1 договору від 12 вересня 2023 року № 12/09/23-1 сторони домовились, що правова допомога на виконання цього Договору надається за ціною, визначеною в додатках до цього Договору. Допустимим є погодження розміру гонорару в усній формі в такому випадку розмір гонорару, зазначається в рахунках на оплату, а Клієнт оплатою цього рахунку свідчить про свою згоду з таким розміром гонорару.

Згідно з інформацією, зазначеною у додатку № 1 до договору від 12 вересня 2023 року № 12/09/23-1, клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання щодо представництва інтересів клієнта в спорі з Управлінням Державної міграційної служби України в Луганській області щодо оскарження відмови прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства. Сторони погодили, що гонорар адвокат за представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції становить 10 000 (десять тисяч) грн. Гонорар має бути сплачений протягом 7 дній з дня підписання цього додатку. У випадку необхідності участі адвоката в суді апеляційної та/або касаційної інстанції сторони погоджують гонорар додатково. Додатково клієнт має компенсувати адвокатові витрати, пов`язані з виконанням зазначеного доручення, в тому числі поштові витрати, на підставі виставленого адвокатом paхyнку.

На підставі договору від 12.09.2023 № 12/09/23-1 про надання правової допомоги та Додатку 1 до Договору, адвокатом Кузнецові О.В. виставлено рахунок фактуру від 01.11.2023 № 01/11/2023 на загальну суму 11092,00 грн, в тому числі компенсація витрат адвоката (судовий збір) - 1092,00 грн, оплата послуг адвоката згідно з Договором № 12/09/23-1 про надання правової допомоги від 12.09.2023 та Додатку 1 до Договору - 10000,00 грн.

Згідно з описом послуг, наданих адвокатом, від 01.11.2023 без номеру, станом на 01.11.2023 надано послугу зі складання позовної заяви, в тому числі: аналіз наявних у позивача документів кількість витраченого часу 2 години; аналіз законодавства з відповідних питань - 1 година; аналіз судової практики з відповідних питань - 1,5 години; написання безпосередньо тексту позовної заяви - 2 години; складання пакету документів до суду 1 година.

Відповідно до опису послуг, наданих адвокатом, від 15.01.2024 без номеру, в період з 03.11.2023 по 15.01.2024 були надані такі послуги: ознайомлення з ухвалою суду про відкриття провадження - кількість витраченого часу 0,1 години, ознайомлення із відзивом відповідача, складання відповіді на відзив, направлення до суду - 3 години, ознайомлення із запереченнями відповідача - 0,5 години.

У даному випадку суд зазначає, що дана справа згідно з положеннями статей 4, 12, 258, 262 КАС України є справою незначної складності, з невеликим обсягом досліджуваних доказів, яка розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами у справі.

На підставі вказаного заявлена позивачем сума судових витрат на правничу допомогу не відповідає ознакам співмірності, визначеним частиною п`ятою статті 134 КАС України, тому суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 3000,00 грн, що, на думку суду, є співмірною сумою для цієї справи.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заява про розподіл витрат на професійну правничу допомогу адвоката підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 132, 134, 139, 143, 241, 243, 246, 252, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву адвоката Тарасенко Дар`ї Юріївни про ухвалення додаткового рішення у справі № 360/1343/23 за адміністративним позовом адвоката Тарасенко Дар`ї Юріївни в інтересах ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України у Луганській області (місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Партизанська, буд. 12, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн (три тисячі гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Захарова