Справа № 340/1237/22
Суддя: В.В. НАУМЕНКО
Дата ухвалення: 2024-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/1237/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Науменка В.В.

при секретарі судового засідання Гловацькій М.О.,

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника позивача Суровцова А.Ю.

представника відповідача Тарасенка Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (вул. Віктора Чміленка, 41, м. Кропивницький, 25006, ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнень, просив суд:

- Визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП в Кіровоградській області №140 від 31.01.2022 "Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського відділення поліції №2 (с.м.т. Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області" та наказ ГУНП в Кіровоградській області №160 від 03.02.2022 "Про внесення змін до наказу ГУНП в Кіровоградській області від 31.01.2022 №140".

- Визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП в Кіровоградській області №67 о/с від 08.02.2022 "По особовому складу" в частині звільнення зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" капітана поліції ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ).

- Поновити ОСОБА_1 на службі в поліції, з урахуванням постанови судді Притули К.М., Кіровоградського окружного адміністративного суду справа №340/10139/21 від 22.02.2022 року в посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області.

- Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за час вимушеного прогулу починаючи з 22.02.2022 року до моменту винесення рішення у справі.

- Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць.

Ухвалою від 15.02.2022 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі (т. 1 а.с. 22).

Ухвалою суду від 15.04.2022 провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №340/10139/21 (т. 1 а.с. 122-123).

27 грудня 2022 року ухвалою суду провадження у справі поновлено (т. 1 а.с. 129).

Ухвалою суду від 23.02.2023 провадження у справі зупинено до закінчення розгляду ТААС апеляційної скарги позивача на ухвалу суду від 25.01.2023 (т. 1 а.с. 207).

27.06.2023 ухвалою суду поновлено провадження у справі (т. 2 а.с. 58).

Ухвалою суду від 11 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення у справі 340/4024/23 (т. 2 а.с. 196).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивача було безпідставно, за відсутності вини, притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції. Зокрема, своє звільнення зі служби у поліції позивач пов`язує з тим, що протягом тривалого часу він піддавався свідомому мобінгу з боку керівництва відділення поліції №1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області, яке, за змовою з посадовими особами ГУНП в Кіровоградській області, домоглось його (позивача) незаконного переводу на іншу посаду в іншу місцевість до відділення поліції №2 (смт. Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області, без його згоди, чим, на думку позивача, грубо порушено його права. Оскільки відповідний наказ про переведення позивач вважає завідомо незаконним, він не став його виконувати, не прибув на нове місце роботи у відділення поліції №2 (смт. Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області. Водночас, відповідач, на думку позивача, розуміючи протиправність своїх дії, формально провів службове розслідування за фактом невиходу ОСОБА_1 на роботу, не розібравшись у причинах такої поведінки позивача, не надавши правової оцінки наказу про переведення позивача до іншої місцевості без його згоди, наслідком чого стало винесення спірних наказів про звільнення позивача зі служби у поліції.

01.03.2022 позивачем до суду надано заяву про зміну позовних вимог, якою позов доповнено вимогами стосовно визнання протиправним та скасування наказу №67 о/с від 08.02.2022, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку (т. 1 а.с. 26-29). Вказані зміни прийняті судом у підготовчому засіданні 15.04.2022 (т. 1 а.с. 120-122).

29.12.2022 від позивача до суду надійшла заява про зміну предмету позову шляхом доповнення новими вимогами, якою позивач вважав за необхідне доповнити позов вимогою щодо визнання протиправним та скасування наказу №449 о/с від 13.10.2021 в частині призначення позивача дільничним офіцером поліції сектору превенції відділення поліції №2 Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області (т. 1 а.с. 134-143).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.01.2023 (т. 1 а.с. 147-148), залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.04.2023 (т. 2 а.с. 53-54), зазначену заяву позивача про зміну предмету адміністративного позову, повернуто позивачу.

03.08.2023 від позивача до суду надійшов документ з назвою "Адміністративний позов про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на службі, а також виплатити грошового забезпечення за час вимушеного прогулу (уточнення позову)", в якому позивачем повністю змінено описову та мотивувальну частини позову (т. 2 а.с. 142-149).

Зокрема, позивачем у зазначеному документі, замість обґрунтування позовних вимог у розумінні ст. 160 КАС України, наведено доводи про незаконність висновків ТААС та ВС у справі 340/10139/21 щодо залишення без розгляду позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу №449 о/с від 13.10.2021; твердження про незаконність, на думку позивача, такого наказу незалежно від рішень судів у вказаній справі; доводи про пов`язаність предмету спору у справі 340/10139/21 з предметом спору у справі, що розглядається; висловлено незгоду з ухвалою КОАС від 25.01.2023 та постановою ТААС від 11.04.2023 у цій справі про повернення заяви позивача про зміну предмету адміністративного позову.

Позовні вимоги, при цьому, викладені у попередній редакції позовної заяви, яка вже була прийнята судом, а будь-якого правового обґрунтування протиправності оскаржуваних актів індивідуальної дії, окрім посилань на незаконність наказу №449 о/с від 13.10.2023 та його безпосереднього впливу на спірні правовідносини, зазначена редакція адміністративного позову не містить взагалі.

Ухвалою суду від 03.08.2023, винесеною без виходу до нарадчої кімнати під час проведення підготовчого засідання, документ з назвою "Адміністративний позов про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на службі, а також виплатити грошового забезпечення за час вимушеного прогулу (уточнення позову)", який наданий суду представником позивача 03.08.2023, вирішено долучити до матеріалів справи та надати йому оцінку у нарадчій кімнаті під час ухвалення рішення у справі (т. 2 а.с. 167-169).

Оскільки зазначений документ не відповідає вимогам статей 160-161 КАС України, суд, вирішуючи справу по суті, не приймає його до уваги.

11.09.2023 та 13.11.2023 позивачем надано до суду письмові пояснення, які судом долучені до матеріалів справи (т. 2 а.с. 197-208, т. 3 а.с. 6-10).

28.03.2022 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач позовні вимоги не визнав, у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі. Зазначив, що позивач без поважних причин був відсутній на службі та на робочому місці з 26.10.2021 по 23.11.2021, чим повторно, маючи дисциплінарне стягнення за аналогічне порушення відсутність на службі у період з 19 по 25 жовтня 2021 року, порушив вимоги Дисциплінарного статуту Національної поліції України, внутрішнього розпорядку дня поліцейських, Закону України "Про Національну поліцію" та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції. Вказані факти встановлені проведеним службовим розслідуванням, знайшли своє підтвердження, а отже застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є обґрунтованим (т. 1 а.с. 39-44).

15.04.2022, під час підготовчого засідання, позивачем надано суду відповідь на відзив, згідно якої останній наполягає на задоволенні позову а доводи, викладені у відзиві, вважає такими, що не спростовують позовних вимог. Наполягає на незаконності свого переведення на іншу посаду та у іншу місцевість (смт. Добровеличківка), що підтверджує рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду у справі 340/10139/21, яким відповідний наказ №449 о/с від 13.10.2021 про переведення позивача на вказану посаду, визнано незаконним та скасовано (т. 1 а.с. 115-119).

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити.

Позивач суду пояснив, що на початку 2021 року його знайома, що працювала в ГУНП в Кіровоградській області, зателефонувала йому та повідомила, що є вакантне місце адмінпрактика у відділенні поліції №1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області, та якщо він згоден, може рекомендувати його на цю посаду. Оскільки позивач на той час працював у м. Новомиргороді, хоча сам проживав з родиною у м. Мала Виска, до того ж робота адмінпрактика йому була знайома та зрозуміла, він погодився на таку пропозицію.

Згодом позивач, з його слів, дізнався, що керівництво ВП №1 (м. Мала Виска) нібито не бажає його (позивача) бачити на цьому місці, проте шляхом декількох зустрічей та перемовин була досягнута домовленість, що ОСОБА_1 буде призначений на посаду інспектора СРПП у відділенні поліції №1 (м. Мала Виска), однак фактично виконуватиме обов`язки адмінпрактика. Позивач погодився на такий компроміс, та наприкінці січня 2021 року був призначений на посаду інспектора СРПП відділення поліції №1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області, проте одразу прийняв на себе обов`язки з ведення адмінпрактики у вказаному підрозділі поліції.

Майже одразу позивач відчув до себе упередженість з боку керівництва ВП №1, що проявляло себе у неодноразових публічних приниженнях на нарадах, зверхньому ставленні до нього, образливих висловлюваннях в його бік, тощо. Від третіх осіб він дізнався, що нібито інспектор кадрового забезпечення неодноразово заявляв, що "він ( ОСОБА_1 ) тут працювати не буде", "він тут не потрібен", тощо, розповсюджував відносно нього неправдиву інформацію щодо його ( ОСОБА_1 ) моральних та ділових якостей. Навіть керівник ВП №1 одного разу під час розмови з позивачем сказав, що "не знає, що з тобою ( ОСОБА_1 ) робити", що на думку позивача, свідчить про наявність певної змови відносно себе та суб`єктивного ставлення керівництва. Крім цього, позивач зазначив, що його, як адмінпрактика, у порушення вимог внутрішніх розпорядчих актів ГУНП, неодноразово ставили у добові наряди, незважаючи на пряму заборону, що негативно впливало на можливість ОСОБА_1 виконувати свої функціональні обов`язки, як адмінпрактика, не давало змоги нормально відпочити. Такі дії керівництва ВП №1 призвели до того, що ОСОБА_1 запропонував зняти з себе обов`язки адмінпрактика, поклавши їх на іншу особу, що згодом і відбулось, та 10.06.2021 ОСОБА_1 припинив виконувати такі обов`язки, передав справи, почав повноцінно працювати інспектором СРПП.

Проте, мобінг з боку керівництва ВП №1 відносно позивача не припинявся, а тому у липні 2021 року позивач подав рапорт на ім`я начальника ГУНП, у якому описав ситуацію, що склалася, та просив вжити заходів до своїх кривдників. Зазначив, що за вказаним рапортом було проведено службове розслідування, проте формально, без з`ясування усіх обставин та перевірки доводів позивача, за наслідками чого 06.10.2021 затверджено висновок про те, що факти, викладені у рапорті, не знайшли свого підтвердження.

Позивач наполягав, що зазначене службове розслідування було проведено формально через наявність змови керівництва та окремих працівників ВП №1 (м. Мала Виска) зі службовими особами ГУНП в Кіровоградській області, направленої на знищення ділової репутації ОСОБА_1 , його кар`єри та зрештою мало на меті звільнення останнього зі служби у поліції. У зв`язку з чим саме була організована така змова та навіщо керівництву ВП №1 (м. Мала Виска) та службовим особам ГУНП в Кіровоградській області знадобилось вчиняти такі дії, позивач на запитання суду обґрунтованої відповіді надати не зміг, лише навів припущення, що такі дії напевно міг ініціювати інспектор кадрового забезпечення Новоукраїнського РВП ОСОБА_2 , з яким ОСОБА_1 працював у минулому.

Водночас, позивач наголосив, що усі перелічені дії, які позивач кваліфікує як свідомий мобінг, були передумовою його (позивача) незаконного переміщення в іншу місцевість та врешті-решт звільнення зі служби у поліції.

Так, перебуваючи у відпустці, 18.10.2021 позивач мав телефонну розмову з інспектором кадрового забезпечення ОСОБА_2 , під час якої останній повідомив про наявність наказу №449 о/с від 13.10.2021 про переведення ОСОБА_1 на посаду дільничного у ВП №2 (смт. Добровеличківка), та 19.10.2021, по виходу з відпустки, ОСОБА_1 необхідно прибути саме у смт. Добровеличківка та приступити до своїх обов`язків за новим місцем проходження служби. При чому ОСОБА_2 повідомив, що у ВП №1 (м. Мала Виска) з`являтись вже не потрібно, до добових нарядів ОСОБА_1 , які інспектора СРПП, вже не ставили, оскільки він вже є дільничним у ВП №2 (смт. Добровеличківка).

Наступного дня, 19.10.2021, ОСОБА_1 поїхав до м. Кропивницький з метою потрапити на особистий прийом до начальника ГУНП в Кіровоградській області, оскільки вважав своє переведення до смт. Добровеличківка незаконним, збирався особисто це пояснити керівнику поліції області та просити його скасувати явно незаконний наказ про своє переведення, оскільки будь-якої згоди на таке переведенні він ( ОСОБА_1 ) не надавав. Не потрапивши на прийом, ОСОБА_1 вирішив викласти своє прохання та відповідні доводи у вигляді рапорту, який здав у канцелярію ГУНП.

В цей же день, 19.10.2021, ОСОБА_1 телефонував керівник ВП №2 (смт. Добровеличківка) та запитував, чому він ( ОСОБА_1 ) не з`явився на службі та коли він збирається приступити до обов`язків дільничного інспектора, на що ОСОБА_1 повідомив, що виконувати завідомо незаконний наказ не збирається, а тому не прибуде до смт. Добровеличківка.

Позивач зазначив, що наказ про його переведення - №449 о/с від 13.10.2021, своєчасно не отримав, а ознайомився з ним під підпис лише 16.11.2021.

Також суду повідомив, що починаючи з 19.10.2021 та у подальшому, він до ВП №1 (м. Мала Виска) на службу не прибув, оскільки його не ставили у добові наряди, а інших обов`язків він не мав; до ВП №2 (смт. Добровеличківка) на службу не прибув, бо вважає наказ про своє переведення завідомо незаконним, а відтак, як законослухняний громадянин та поліцейський, виконувати такий наказ не повинен.

Вказав, що його рапорт про незаконне переведення начальником ГУНП фактично не був розглянутий, а був переданий на розгляд до Національної поліції України, яка листом повідомила позивача про законність наказу №449 о/с від 13.10.2021 та відсутність підстав для його скасування.

Разом з тим відповідач провів службове розслідування за фактом невиходу на службу ОСОБА_1 у період з 19 по 25 жовтня 2021 року, наслідком чого було притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у виді попередження про неповну службову відповідність, про що видано наказ №1724 від 19.11.2021.

Вважаючи накази №449 о/с від 13.10.2021 та №1724 від 19.11.2021 протиправними, позивач звернувся до суду з позовом про їх скасування, та рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду у справі 340/10139/21 такі накази визнано протиправними та скасовано.

Водночас, позивач наголосив, що не чекаючи на результати розгляду справи 340/10139/21, відповідачем протиправно проведено службове розслідування за фактом невиходу на службу ОСОБА_1 у період з 26.10.2021 по 23.11.2021, за наслідком якого були винесені спірний наказ про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції, та спірний наказ про звільнення позивача з поліції.

Наголошує, що справа 340/10139/21 та справа, що розглядається, є пов`язаними, а у справі 340/10139/21 вважає законним лише рішення суду першої інстанції, яким позовні вимоги було задоволено. Водночас, постанову апеляційного суду у вказаній справі, якою скасовано рішення першої інстанції та позов у частині визнання протиправним наказу 449 о/с від 13.10.2021 залишено без розгляду, а в іншій частині позову відмовлено, як і ухвали Верховного Суду, якими відмовлено у відкритті касаційного провадження, вважає незаконними та зазначає, що на дії відповідного складу суду ним подано скарги до Вищої ради правосуддя.

Щодо протиправності оскаржуваних наказів, зазначив, що такі винесені на підставі формально проведеного службового розслідування, під час якого не з`ясовано наявність поважних причин для невиходу на службу завідомо незаконний наказ №449 о/с від 13.10.2021 про переведення ОСОБА_1 , яким останнього переведено в іншу місцевість без його згоди в порушення норм Кодексу законів про працю України та без врахування практики Верховного Суду щодо розгляду подібних справ. Також зазначив, що розгляд справи за результатами проведеного службового розслідування проводився у порядку письмового провадження, а не з проведенням засідання, на яке він розраховував, щоб надати додаткові пояснення, чим порушено його права. Крім цього, наголосив, що головою дисциплінарної комісії з проведення службового розслідування було призначено Сагаля, що зазначено у вступній частині висновку, а підписано висновок головою комісії Кальядтом, що на думку позивача свідчить про складання такого висновку з порушенням вимог чинного законодавства. Той факт, що згідно наказу голову комісії було змінено з ОСОБА_3 та Кальядта, на думку позивача не змінює ситуації а лише додатково вказує на формальність такого висновку, оскільки Кальядт не міг, на думку позивача, повноцінно розібратись у цій справі, оскільки його було призначено головою комісії в день, коли такий висновок було складено.

Представник позивача у судовому засіданні позицію позивача підтримав та наголосив на неповному встановленні обставин під час проведення службового розслідування, на підставі якого винесено спірні накази. Зокрема, зазначив, що дисциплінарна комісія мала би встановити причини, за яких позивач не з`явився на службі упродовж спірного проміжку часу, а на думку представника позивача, такі причини є поважними. Так, наказ №449 о/с від 13.10.2021, за твердженням представника позивача, винесений усупереч вимог КЗпП України та практики ВС, а отже є завідомо незаконним. В свою чергу, дисциплінарна комісія мала би провести правовий аналіз такого документу, встановити його незаконність, а відтак переконатись у неможливості його виконання позивачем. Зазначені дії дисциплінарної комісії, у разі їх проведення, мали би наслідком протилежні висновки службового розслідування.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, у його задоволенні просив відмовити.

Суду повідомив, що дисциплінарною комісією було проведено службове розслідування, за наслідками якого складено висновок, яким підтверджено факти невиходу позивача на службу протягом 26 жовтня 23 листопада 2021 року. Під час проведення службового розслідування у позивача було відібрано детальні пояснення, відповідно до яких позивач причиною невиходу на службу зазначав незаконність наказу №449 о/с від 13.10.2021, яким його було переведено на посаду дільничного ВП №2 (смт. Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області.

Наголосив, що незважаючи на незгоду позивача зі своїм переведенням на іншу посаду, наказ №449 о/с не був визнаний протиправним та скасований, отже є чинним та таким, що породжує правові наслідки, а позивач, як поліцейський, якого стосується даний наказ, мав його виконувати, прибувши на нове місце проходження служби у ВП №2 (смт. Добровеличківка). Незгода з наказом не є підставою для його невиконання.

Стосовно доводів сторони позивача про незаконність наказу №449 о/с через неврахування положень КЗпП України та позиції Верховного Суду у наведених позивачем справах, зазначає, що у спірних правовідносинах мають застосовуватись норми Закону України "Про Національну поліцію", які є спеціальними та мають пріоритет, а не норми КЗпП України, які є загальними. Саме спеціальними нормами Закону України "Про Національну поліцію" й керувався відповідач, приймаючи зазначений наказ. Водночас, зазначає про суперечливу практику Верховного Суду щодо застосування спірних норм закону та вказує на наявність низки судових рішень, у тому числі Верховного Суду, винесених за подібними спорами на користь Національної поліції.

Щодо доводів позивача про допущені відповідачем порушення під час проведення службового розслідування, зазначив, що таке розслідування було проведено з неухильним дотриманням вимог закону та відповідних підзаконних нормативно-правових актів.

Зокрема, розгляд дисциплінарної справи у відкритому засіданні або ж у письмовому провадженні проводиться на розсуд керівника, виходячи з конкретних обставин справи. Вимоги щодо обов`язковості проведення розгляду справи у відкритому засіданні із запрошенням особи, яка притягується до дисциплінарної відповідальності, відсутні. До того ж, зазначив, що позивач не був позбавлений права надати пояснення чи додаткові докази, оскільки він детальні пояснення надавав у ході проведення розслідування. Що саме позивач збирався повідомити комісії у відкритому засіданні, про що ним раніше не повідомлялось у поясненнях, позивачем, на думку представника відповідача, не зазначено.

З приводу заміни голови дисциплінарної комісії з ОСОБА_3 на Кальядта, пояснив, що така заміна передбачена законом, у даному випадку викликана змінами у розподілі обов`язків між окремими працівниками ГУНП в Кіровоградській області. Водночас, вважає безпідставними твердження позивача про те, що Кальядт через брак часу не міг належним чином дослідити обставини, встановлені службовим розслідуванням, оскільки такі твердження ґрунтуються виключно на припущеннях позивача.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 суду пояснили, що вони є працівниками ГУНП в Кіровоградській області та приймали участь у проведенні службових розслідувань відносно ОСОБА_1 , на висновках яких вони наполягають.

Так, свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 суду пояснили, що перебували у складі дисциплінарної комісії під час проведення службового розслідування за фактом невиходу на службу дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №2 (смт. Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_1 . У ході проведення зазначеного службового розслідування факти невиходу на службу ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження, був складений відповідний висновок з пропозицією притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.

Свідок ОСОБА_8 додатково зазначив, що дійсно його було введено до складу дисциплінарної комісії вже після призначення службового розслідування, що не суперечить встановленому порядку проведення таких розслідувань. Вказане жодним чином не завадило свідку оцінити усі встановлені обставини та прийняти рішення про підтвердження факту невиходу позивача на службу без поважних причин.

Свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_4 суду пояснили, що перебували у складі дисциплінарної комісії під час проведення службового розслідування за фактом вчинення стосовно інспектора СРПП відділення поліції №1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_1 тиску з боку керівництва відділення поліції №1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області. У ході проведення зазначеного службового розслідування факти, викладені у рапорті ОСОБА_1 щодо вчинення на нього тиску з боку керівництва ВП №1 (м. Мала Виска) не знайшли свого підтвердження.

Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши надані сторонами матеріали та з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 07.11.2015 року перебував на службі в органах Національної поліції України.

Відповідно до наказу №449 о/с від 13.10.2021, ОСОБА_1 призначено дільничним офіцером сектору превенції відділення поліції №2 (смт. Добровеличківка) Новоукраїнського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області з 19.10.2021 року (т. 1 а.с. 20).

23 листопада 2021 року начальником Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області на ім`я начальника ГУНП в Кіровоградській області подано доповідну записку про відсутність на робочому місці поліцейського відділення поліції №2 (смт. Добровеличківка) капітана поліції ОСОБА_1 , якою повідомлено про відсутність з 26 жовтня по 23 листопада 2021 року без поважних причин на робочому місці ОСОБА_1 та направлено підтверджуючі матеріали для проведення службового розслідування (т. 1 а.с. 46).

Наказом ГУНП в Кіровоградській області від 29.12.2021 №1961, на підставі доповідної записки начальника Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області, за вказаним фактом призначено проведення службового розслідування, для чого створено комісію у складі ОСОБА_9 (голова комісії), ОСОБА_6 , ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 89).

Наказом ГУНП в Кіровоградській області від 27.01.2022 №121 внесено зміни до наказу ГУНП від 29.12.2021 №1961, замінено голову комісії з ОСОБА_9 на ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 94).

27 січня 2022 року було складено та затверджено висновок службового розслідування за фактом невиходу на службу дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №2 (смт. Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_1 , відповідно до якого комісія вирішила, що відомості, що стали підставою для проведення службового розслідування, знайшли своє підтвердження; за порушення вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, статті 64 Закону України "Про Національну поліцію", пунктів 1, 4, 8 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців апарату Головного управління Національної поліції в області та підпорядкованих підрозділів, затвердженого наказом ГУНП в Кіровоградській області від 15.08.2016 №530 "Про затвердження внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців Головного управління та підпорядкованих підрозділів ГУНП", абзацу 2 частини 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, що виразилось у свідомому ігноруванні вимог службової дисципліни, невиконанні наказу керівника, невиході без поважних причин на службу 26, 27, 28, 29 жовтня та 01, 02, 03, 04, 05, 08, 09, 10, 11, 12, 15, 16, 17, 18, 19, 22, 23 листопада 2021 року вважали б необхідним застосувати до дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №2 (смт. Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (т. 1 а.с. 95-100).

Наказом ГУНП в Кіровоградській області №140 від 31.01.2022, за результатами проведеного службового розслідування та на підставі висновку від 27.01.2022, за порушення вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, статті 64 Закону України "Про Національну поліцію", пунктів 1, 4, 8 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців апарату Головного управління Національної поліції в області та підпорядкованих підрозділів, затвердженого наказом ГУНП в Кіровоградській області від 15.08.2016 №530 "Про затвердження внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців Головного управління та підпорядкованих підрозділів ГУНП", абзацу 2 частини 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, що виразилось у свідомому ігноруванні вимог службової дисципліни, невиконанні наказу керівника, невиході без поважних причин на службу у період, зокрема 26, 27, 28, 29 жовтня та 01, 02, 03, 04, 05, 08, 09, 10, 11, 12, 15, 16, 17, 18, 19, 22, 23 листопада 2021 року, застосовано до дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №2 (смт. Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (т. 1 а.с. 101).

Наказом ГУНП в Кіровоградській області №160 від 03.02.2022 внесено зміни до наказу №140 від 31.01.2022, зокрема замінено у резолютивній частині наказу період "26, 27, 28, 29 жовтня та 01, 02, 03, 04, 05, 08, 09, 10, 11, 12, 15, 16, 17, 18, 19, 22, 23 листопада 2021 року" на період "з 26 жовтня по 23 листопада 2021 року" (т. 1 а.с. 102).

Наказом ГУНП в Кіровоградській області №67 о/с від 08.02.2022, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", капітана поліції ОСОБА_1 , дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №2 (смт. Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області, звільнено зі служби в поліції з 08.02.2022 року (т. 1 а.с. 30).

Не погоджуючись за наказами ГУНП в Кіровоградській області №140 від 31.01.2022, №160 від 03.02.2022 та №67 о/с від 08.02.2022, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Отже, предметом спору у даній справі є правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції за порушення ним службової дисципліни, невиконання наказу керівника, невиходу без поважних причин на службу у період з 26 жовтня по 23 листопада 2021 року, на підставі наказів ГУНП в Кіровоградській області №140 від 31.01.2022, №160 від 03.02.2022 та №67 о/с від 08.02.2022.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України "Про Національну поліцію", Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29 липня 1991 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Національну поліцію", Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про Національну поліцію", передбачено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України "Про Національну поліцію", служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

В силу вимог ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 1 Статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію", у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Статтею 1 Статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Стаття 12 Статуту вказує, що дисциплінарний проступок це протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Статтею 11 Статуту визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (надалі, також - Порядок).

Цей Порядок визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.

Відповідно до п. 1 розділу V Порядку, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до п. 4 розділу V Порядку, службове розслідування має встановити наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.

Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Судом встановлено, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, відповідно до оскаржуваних наказів ГУНП в Кіровоградській області, є невихід без поважних причин на службу позивача у період з 26 жовтня по 23 листопада 2021 року.

Вказані факти підтверджені змістом висновку службового розслідування (т. 1 а.с. 95-100), а також доповідною запискою (т. 1 а.с. 46), актами про відсутність поліцейського на робочому місці (на службі) та відповідними рапортами (т. 1 а.с. 47-88), поясненнями ОСОБА_10 (т. 1 а.с. 92), ОСОБА_11 (т. 1 а.с. 93), іншими матеріалами справи.

Відповідно до письмового пояснення, наданого позивачем під час проведення службового розслідування (т. 1 а.с. 90), останній не заперечував свій невихід на службу у спірний період часу та пояснював його відмовою виконувати явно незаконний, злочинний наказ №449 о/с від 13.10.2021, яким позивача переведено з посади інспектора СРПП ВП №1 (м. Мала Виска) на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №2 (смт. Добровеличківка).

Отже, свій невихід на службу до відділення поліції №2 (смт. Добровеличківка) позивач як під час проведення службового розслідування, так і під час розгляду справи судом пов`язував виключно зі своєю незгодою з переміщенням на вказану посаду на підставі наказу ГУНП в Кіровоградській області №449 о/с від 13.10.2021, який позивач називає "злочинним", "явно" або ж "завідомо" незаконним, а відтак вважає, що не лише зобов`язаний його виконувати, а й не має права цього робити.

Суд зазначає, що позивач на час спірних правовідносин був діючим поліцейським, приймав Присягу та в силу вимог Закону України "Про Національну поліцію", Дисциплінарного статуту мав беззастережно виконувати законні накази свого керівництва.

Водночас, суд констатує, що наказ №449 о/с від 13.10.2021, який позивач вважає незаконним та унаслідок невиконання якого був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, був виданий у межах своїх повноважень начальником ГУНП в Кіровоградській області, має встановлену форму, належні реквізити та посилання на нормативно-правові акти, на підставі яких таких наказ був виданий, що свідчить про помилковість тверджень позивача про те, що вказаний наказ є "явно" або ж "завідомо" незаконним чи "злочинним". Незаконність (протиправність) такого наказу мала бути встановлена виключно рішенням суду, яке набрало законної сили, що мало б наслідком скасування спірного наказу. Виключно судом, а не комісією з проведення службового розслідування чи будь-якими іншими працівниками та підрозділами ГУНП в Кіровоградській області, мало бути надано правову оцінку доводам позивача щодо незаконності такого наказу, зроблено висновок щодо правильності або ж помилковості застосування відповідачем тих чи інших норм закону, враховано судову практику Верховного Суду з розгляду подібних спорів.

Суд зазначає, що позивачем ініціювались судові спори щодо визнання протиправним та скасування наказу №449 о/с від 13.10.2021.

Зокрема, правомірність цього наказу була предметом розгляду в адміністративній справі №340/10139/21, в якій постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2022 року скасовано рішення суду першої інстанції про задоволення позову, та позов у вказаній частині залишено без розгляду.

Серед іншого, Третій апеляційний адміністративний суд у постанові від 08.08.2022 зазначив: навіть, якщо позивач і вважав наказ про його переміщення незаконним та оскаржив би його у встановлений законом строк в судовому порядку, то висновок про незаконність такого наказу може бути наданий лише рішенням суду, набравшим законної сили. Але до цього часу позивач зобов`язаний був виконувати наказ керівника у відповідності до Присяги, Дисциплінарного статуту та внутрішнього розпорядку дня поліцейських.

Крім цього, правомірність наказу №449 о/с від 13.10.2021 була також предметом розгляду у справі №340/4024/23, в якій ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 липня 2023 року, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.10.2023, позовну заяву ОСОБА_1 повернуто.

Отже, на час виникнення між сторонами спірних правовідносин, як і на час вирішення цієї справи, наказ №449 о/с від 13.10.2021 протиправним чи незаконним не визнавався, не скасовувався, отже є чинним та таким, що створює певні правові наслідки для позивача.

Суд наголошує, що незважаючи на активну позицію позивача та його представника, спрямовану на намагання переконати суд у незаконності наказу №449 о/с від 13.10.2021, суд зазначає, що правомірність зазначеного наказу не є предметом спору у цій справі, а отже суд позбавлений можливості надавати оцінку законності зазначеного наказу, оскільки це виходить за межі доказування у цій справі.

Суд відхиляє доводи позивача та його представника про те, що позивач був несвоєчасно ознайомлений з наказом №449 о/с від 13.10.2021 лише 16.11.2021, а отже не був зобов`язаний його виконувати.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується позивачем, про існування та зміст такого наказу позивача було повідомлено ще 18.10.2021 у телефонній розмові з інспектором кадрової служби Бугаєнком, а вже наступного дня 19.10.2021, позивач оскаржив вказаний наказ шляхом подачі рапорту на ім`я начальника ГУНП в Кіровоградській області (т. 1 а.с. 240).

Той факт, що позивач, знаючи про існування зазначеного наказу та його зміст, не з`являвся до кадрової служби, не виходив на роботу за місцем проходження служби, не вчиняв жодних інших активних дій, спрямованих на отримання копії такого наказу, не може бути підставою для невиконання такого наказу.

Враховуючи встановлені судом обставини, на переконання суду, позивач зобов`язаний був виконати наказ №449 о/с від 13.10.2021, та у разі незгоди з ним оскаржити його у встановлені Законом порядок та строки до суду, а не свідомо ігнорувати такий наказ, не з`являючись на службі, тим самим грубо порушувати вимоги службової дисципліни, що підриває довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості.

За таких обставин, суд вважає наведені позивачем причини невиходу на службу у спірний проміжок часу, неповажними.

Суд також зауважує, що посилаючись на незгоду з наказом №449 о/с від 13.10.2021 як підставу не виходити на службу у ВП №2 (смт. Добровеличківка), позивач також у спірний проміжок часу не з`являвся на службі й за попереднім своїм місцем проходження служби ВП №1 (м. Мала Виска).

Зокрема, позивач суду пояснив, що не зважаючи на те, що вважав себе інспектором СРПП ВП №1 (м. Мала Виска), до вказаного відділення поліції для проходження служби також не з`являвся, оскільки його не ставили у добові наряди згідно графіків, тому увесь цей час перебував у себе вдома, чекаючи на вирішення питання керівництвом ГУНП в області, керівництвом Національної поліції, а згодом судом у справі 340/10139/21.

На переконання суду, така поведінка позивача суперечить Присязі поліцейського, вимогам Дисциплінарного статуту Національної поліції та не свідчить про дотримання останнім службової дисципліни.

Доводи позивача стосовно того, що відносно нього керівництвом відділення поліції №1 (м. Мала Виска) вчиняється "свідомий мобінг" у зговорі з керівництвом УПД ГУНП в Кіровоградській області та іншими працівниками ГУНП, що зрештою призвело до винесення незаконного наказу про його переміщення на іншу посаду в іншу місцевість, а в подальшому звільнення його зі служби в поліції, суд вважає необґрунтованими, оскільки такі доводи не підтверджуються будь-якими доказами, окрім власне пояснень самого позивача та його представника.

Суд враховує, що за фактом тиску на позивача з боку керівництва ВП №1 (м. Мала Виска) службовими особами ГУНП в Кіровоградській області було проведено службове розслідування, за висновками якого факти, викладені у відповідному рапорті ОСОБА_1 , не знайшли свого підтвердження. Такі висновки службового розслідування підтверджені особами, які його проводили, у судовому засіданні під час допиту у якості свідків.

До суду не надано жодних доказів щодо незгоди ОСОБА_1 з такими висновками службового розслідування та вчинення ним активних та своєчасних дій щодо захисту своїх порушених прав в адміністративному або ж судовому порядку.

Суд зазначає, що суб`єктивне ставлення позивача до тих чи інших подій, осіб та їх вчинків не може бути розцінене судом як беззастережний доказ "змови" відносно позивача чи "свідомого мобінгу" щодо нього.

Наведені позивачем доводи щодо зверхнього ставлення до нього керівництвом ВП №1 (м. Мала Виска), приниження на нарадах, допущення з їх боку образливих висловлювань, спростовується висновком службового розслідування від 06.10.2021 (т. 1 а.с. 158-161).

Доводи щодо безпідставного включення позивача до добових нарядів, як прояв "свідомого мобінгу" та "змови" суд також не приймає, оскільки, як вже встановлено судом, позивач у відділенні поліції №1 (м. Мала Виска) займав посаду інспектора СРПП, а отже в силу своєї посади мав заступати у добові наряди, що не заперечується й самим позивачем.

Суд також наголошує, що встановлення факту та обставин вчинення відносно позивача "свідомого мобінгу" та "змови", як і оцінка кількості, періодичності включення позивача до добових нарядів, явно виходить за межі доказування у справі, що розглядається, оскільки предметом даного спору є лише притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності унаслідок порушення ним службової дисципліни.

Що стосується доводів позивача та його представника щодо порушень порядку проведення службового розслідування, а саме заміни голови комісії з Сагаля на Кальядта, а також проведення розгляду дисциплінарної справи не у відкритому засіданні, суд зазначає наступне.

Пунктом 11 розділу І Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2018 року № 893, передбачено можливість внесення змін до персонального складу дисциплінарної комісії шляхом видання відповідного письмового наказу уповноваженого керівника. Будь-яких обмежень в часі щодо подібних змін зазначений нормативний акт не містить.

Отже, суд не вбачає жодних порушень, допущених відповідачем під час заміни голови комісії з ОСОБА_9 на ОСОБА_8 відповідно до наказу від 27.01.2022 №121 (т. 1 а.с. 94).

Суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що твердження сторони позивача щодо неможливості головою комісії ОСОБА_8 належним чином надати оцінку обставинам, встановленим службовим розслідуванням, через брак часу, є надуманими та ґрунтуються виключно на припущеннях. Більше того, такі припущення були спростовані показами свідка ОСОБА_8 , наданими у судовому засіданні, який запевнив у достатності часу для оцінки усіх обставин та прийняття відповідного рішення.

З приводу форми розгляду справи дисциплінарною комісією, суд зазначає, що відповідно до пункту 7 розділу V Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2018 року № 893, розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.

Відповідно до п 8 розділу V зазначеного Порядку, за рішенням уповноваженого керівника розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією на відкритому засіданні, яке полягає в гласному та відкритому дослідженні обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування, за участю поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших заінтересованих осіб.

Аналіз зазначених норм дає змогу дійти висновку про те, що розгляд справи у формі відкритого засідання має відбуватись лише за рішенням керівника за наявності на те підстав, в іншому випадку розгляд справи проводиться у формі письмового провадження.

Оскільки у наказі про призначення службового розслідування від 29.12.2021 №1961 керівником не визначено форму розгляду справи у відкритому засіданні, такий розгляд обґрунтовано було проведено у порядку письмового провадження.

За таких підстав, судом не встановлено порушень порядку призначення та проведення службового розслідування, проведеного на підставі наказу ГУНП від 29.12.2021 №1961.

Суд приймає до уваги, що обрання того чи іншого виду дисциплінарного стягнення є правом роботодавця в залежності від його оцінки та кваліфікації дій особи, відносно якої має бути застосовано таке стягнення, тобто належить до дискреційних повноважень відповідача, який за умови встановлення факту порушення службової дисципліни має право з урахуванням всіх обставин справи та особи порушника обрати один з визначених законом видів покарання.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 21.12.2018 року по справі №805/623/16-а, від 25.04.2018 року у справі №800/547/17, від 22.03.2019 року у справі 804/676/18, від 22.11.2019 року у справі 826/6107/18, від 31.03.2020 року у справі 806/2492/16, від 25.06.2020 року у справі №2240/2329/16.

В даному випадку суд враховує, що 19.11.2021 позивач наказом №1724 вже був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у виді попередження про неповну посадову відповідність за аналогічні порушення, зокрема невихід на службу без поважних причин у період з 19 по 25 жовтня 2021 року (т. 1 а.с. 183), проте, як вбачається з матеріалів справи, жодних висновків для себе не зробив та продовжив порушувати службову дисципліну, не виходячи на службу без поважних причин у період з 26 жовтня по 23 листопада 2021 року, а відтак застосування до позивача такого виду дисциплінарного стягнення, як звільнення зі служби в поліції, суд вважає обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У разі надання відповідачем доводів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про правомірність його рішень, дій чи бездіяльності, позивач має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач, всупереч вимогам статті 77 КАС України, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, в той час як відповідачем правомірність спірних дій та рішень підтверджено належними та допустимими доказами.

Отже, судом не встановлено будь-яких ознак протиправності в діях відповідача під час прийняття ним оскаржуваних наказів ГУНП в Кіровоградській області №140 від 31.01.2022, №160 від 03.02.2022 та №67 о/с від 08.02.2022, а тому позовні вимоги щодо визнання їх протиправними є такими, що задоволенню не підлягають.

Суд зазначає, що позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за вимушений прогул є похідними вимогами та залежать від задоволення основних вимог про визнання спірних наказів №140 від 31.01.2022, №160 від 03.02.2022 та №67 о/с від 08.02.2022 протиправними та їх скасування. Оскільки у задоволенні основних позовних вимог відмовлено, похідні вимоги також задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Доказів понесення сторонами судових витрат до суду не надано.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 26 січня 2024 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду В.В. НАУМЕНКО