Справа № 380/8154/23
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2024-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2024 рокусправа № 380/8154/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сподарик Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частина НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до військової частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) з вимогою:

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації за весь час затримки виплати з період з 01.09.2013 по день фактичної виплати індексації.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 1993 року по 25.04.2018. На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.02.2022 у справі №380/5840/21 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.10.2022, 31.10.2022 відповідачем виплачено заборгованість в розмірі 108801,96 гривень по індексації грошового забезпечення, однак не нараховано та не виплачено компенсацію втрати частини доходів відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050-ІІІ від 19.10.2000. Враховуючи факт невиплати індексації грошового забезпечення, вважає, що має право на компенсацію втрати частини доходів заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 09.06.2023 визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду, у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду відмовлено. Клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду задоволено. Залишено без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частина НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.07.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 09 червня 2023 року про залишення позовної заяви ебз розгляду в справі №380/8154/23 без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року касаційну ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 09 червня 2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2023 року в справі №380/8154/23 скасовано, а справу №380/8154/23 направлено до Львівського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

22 листопада 2023 року справа надійшла до Львівського окружного адміністративного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Сподарик Н.І.

Ухвалою суду від 27.11.2023 прийнято до провадження вказану адміністративну справу. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач позов не визнав, 22.12.2023 за вх.№98704 представником відповідача подано відзив на позовну заяву. Зазначив, що коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду. Отже, визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основою умовою для виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів. Вказав, що основну суму доходу (у якому на даний час виник спір) на момент подання позову відповідач не виплатив, оскільки щодо цього доходу існує спір. Враховуючи те, що виплата громадянам суми компенсації проводиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць, а заборгованість, як вище зазначено, позивачу не виплачена, вважає, що вимоги позивача про виплату компенсації втрати частини доходів, через порушення строків виплати суми доходу (у якому на даний час виник спір), є передчасними. З огляду на наведене, просить суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 09.01.2024 витребувано у відповідача додаткові докази.

16.01.2024 за вх.№ 3590 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення додаткових доказів.

З 01.01.2010 по 28.02.2018 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 15.12.2021, в якій просив нарахувати йому індексацію грошового забезпечення з 01.01.2010 по день звільнення зі служби та врахувати її до довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій для обчислення пенсії та врахувати її до складу грошового забезпечення з якого обчислюється пенсія, виплатити недоплачену різницю за такий період.

Листом від 13.01.2020 № 71/1/38 відповідач повідомив позивача про те, що за період з січня 2016 року по лютий 2018 року у Міністерства оборони України не було фінансового ресурсу для виплати індексації грошового забезпечення. Крім цього, зазначив, що індексація грошового забезпечення не входить до складу додаткових видів грошового забезпечення, а тому відсутні підстави включати таку виплату у довідку про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати, нарахування не у повному обсязі індексації грошового забезпечення та бездіяльність щодо невключення індексації грошового забезпечення до довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії протиправною, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Вказані обставини встановлено рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.02.2022 у справі № 380/5840/21, яке набрало законної сили, відтак такі відповідно до положень ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.02.2022 у справі № 380/5840/21 визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з квітня 2013 року по лютий 2018 року з урахуванням базових місяців квітня 2013 року, вересня 2013 року, січня 2014 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з квітня по вересень 2013 року з урахуванням базового місяця січня 2008 року, за період з жовтня 2013 року по січень 2014 року з урахуванням базового місяця жовтня 2013 року, за період з лютого 2014 року по лютий 2018 року з урахуванням базового місяця лютого 2014 року.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо видачі ОСОБА_1 довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, включивши в таку індексацію грошового забезпечення.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, включивши в таку індексацію грошового забезпечення.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.10.2022 у справі №380/5840/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року у справі № 380/5840/21 скасовано та прийнято нове, яким позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з квітня 2013 року по лютий 2018 року з урахуванням базового місяця січня 2008 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з квітня 2013 року по лютий 2018 року з урахуванням базового місяця січень 2008 року.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо видачі ОСОБА_1 довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, включивши в таку індексацію грошового забезпечення.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, включивши в таку індексацію грошового забезпечення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

31.10.2022 на картковий рахунок ОСОБА_1 надійшли кошти (індексація грошового забезпечення) у розмірі 108801,96 гривень, які за рішення суду у справі № 380/5840/21 були стягнуті з військової частини НОМЕР_1 .

31.10.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку із несвоєчасною виплатою індексації грошового забезпечення на виконання рішення суду у справі № 380/5840/21.

Військова частина НОМЕР_1 листом від 01.12.2022 повідомила позивача про відсутність підставі для здійснення відповідного нарахування.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Відповідно до статті 1 Закону № 2050 підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з частинами першою, другою статті 2 Закону № 2050 компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, сума індексації грошових доходів громадян.

Статтею 3 Закону № 2050 передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до статті 6 Закону № 2050 компенсацію виплачують за рахунок:

власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян;

коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету;

коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

З метою реалізації Закону № 2050 Кабінет Міністрів України постановою від 21 лютого 2001 року № 159 затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, в тому числі, сума індексації грошових доходів громадян.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої статтею 2 Закону № 2050 та Порядком № 159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі індексації грошових доходів). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем індексації грошового забезпечення, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав нарахування грошового доходу: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 465/322/17.

Крім того, у постанові від 05 березня 2020 року у справі № 140/1547/19 Верховний Суд зазначив, що «згідно з положеннями статті 4 Закону № 2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Відповідно до статті 6 Закону № 2050-III компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету. З системного аналізу правових норм вбачається, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу».

Також варто звернути увагу на те, що Верховний Суд, розглядаючи справу № 240/11882/19, зазначив, що, враховуючи наявність факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення за період з квітня 2013 року по лютий 2018 року, позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з квітня 2013 року по лютий 2018 року. Так, у випадку бездіяльності власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.

Аналогічна правова позиція уже висловлювалася Верховним Судом у постанові від 04 квітня 2018 року у справі № 822/1110/16, від 20 грудня 2019 року у справі № 822/1731/16, від 13 березня 2020 року у справі № 803/1565/17.

Суд встановив, що індексацію грошового забезпечення за період за період з квітня 2013 року по лютий 2018 року відповідач виплатив позивачу на виконання судового рішення у справі № 380/5840/21 31 жовтня 2022 року, що підтверджується випискою по картковому рахунку позивача.

Суд звертає увагу відповідача на те, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення мала бути здійснена відповідачами саме з моменту набуття позивачем права на її отримання відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Ураховуючи періоди, за які індексація грошового забезпечення мала бути виплачена позивачу, та час її фактичної виплати, суд доходить висновку про те, що відповідачі порушили строки виплати позивачу індексації грошового забезпечення.

Оскільки індексація грошового забезпечення належить до доходу, який позивач одержує на території України і який не має разового характеру, та враховуючи те, що відповідачі здійснили виплату індексації грошового забезпечення з порушенням строків виплати, суд доходить висновку про наявність у позивача права на отримання компенсації втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 квітня 2013 року по день фактичної виплати 31 жовтня 2022 року.

Суд також звертає увагу на те, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5- рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Зважаючи на викладене у сукупності, суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідачів щодо нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 01 квітня 2013 року по день фактичної виплати 31 жовтня 2022 року.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, а також із принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

У зв`язку з цим та з метою повного й ефективного захисту порушеного права позивача належить зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки з 01 квітня 2013 року по день фактичної виплати 31 жовтня 2022 року.

За змістом частини першої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Згідно із вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач звільнений від сплати судового збору, при зверненні з цим позовом до суду його не сплачував, а відтак розподіл судового збору на підставі статті 139 КАС України не здійснюється.

Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, у матеріалах справи відсутні, тому їх розподіл також не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до військової частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 01 квітня 2013 року по день фактичної виплати 31 жовтня 2022 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки з 01 квітня 2013 року по день фактичної виплати 31 жовтня 2022 року.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Сподарик Наталія Іванівна